УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0000352 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 березня 2020 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Доманівського району, Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

-якою продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 4 травня 2020 року включно. У задоволенні клопотання захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_5
(в режимі відеоконференції з Вознесенським районним судом Миколаївської області)
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому за ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_5 в вигляді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО" - задоволено.

Обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО" до 04 травня 2020 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , - відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зауважує, що клопотання прокурора не містить свідоцтва про смерть потерпілої, не містить судової експертизи, яка б встановила причину смерті.

Зазначає, що під час розгляду клопотання не надавав ніяких пояснень, а лише заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Вважає, що посилання суду на тяжкість покарання, є формальним та не підтверджено жодним доказом.

Звертає увагу, що має постійне місце проживання та є ветераном АТО, а тому просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 23.10.2019р. до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22.11.2019р.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.01.2020р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 березня 2020 р. включно.

Прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, в зв`язку з тим, що ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, не зменшилися, а захисником клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 березня 2020 року продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 4 травня 2020 р. включно. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

Суд першої інстанції, прийшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що запобігти передбаченим законом ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе, а тому підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000352 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_5 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 11 березня 2020 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення, ризику продовження обвинуваченим вчинення нових злочинів, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, зловживає алкогольними напоями та веде антигромадський спосіб життя.

Крім того, свідки обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ще не допитані в судовому засіданні, а обвинувачений ОСОБА_5 мешкає в одному населеному пункті, на території Доманівського району Миколаївської області, що свідчить про достатність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Судове провадження на даний час триває.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід зокрема й той, що просить обвинувачений в апеляційній скарзі, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, про що просить апелянт.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 березня 2019 року якою продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до 4 травня 2020 року включно, у задоволенні клопотання захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: