Справа №295/1706/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про скасування арешту на майно,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просив: скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем марки «Audi» моделі «А6» р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , шляхом повернення його власнику ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, із забороною розпорядження та відчуження, до прийняття рішення у кримінальному провадженні; зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005427, повернути вищевказаний автомобіль; зобов`язати відповідальних працівників за місцем зберігання вказаного транспортного засобу безоплатно повернути автомобіль марки «Audi» моделі «А6» р/н НОМЕР_1 ; заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження та/або розпорядження автомобілем марки «Audi» моделі «А6» р/н НОМЕР_1 ; зобов`язати ОСОБА_4 надавати безперешкодний доступ до вищевказаного автомобіля у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь-яких процесуальних, слідчих дій під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0005427.

В судовому засіданні адвокат вимоги клопотання підтримав, слідчий в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, зазначивши про заперечення щодо скасування арешту, оскільки всі слідчі дії з авто не проведені, в тому числі експертизи.

Заслухавши адвоката, дослідивши клопотання, додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 29.12.2019 року, близько 03 години 46 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Audі» р/н НОМЕР_3 допустив наїзд на пішохода, який отримав тілесні ушкодження. По даному факту розпочато кримінальне провадження за № 0005427.

В рамках кримінального провадження №0005427, зареєстрованого 29.12.2019 року в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слідчим суддею накладено арешт на вилучений автомобіль «Audі» моделі «А6» р/н НОМЕР_3 синього кольору, що належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та тимчасово позбавлено власника та третіх осіб можливості відчуження, розпоряджання та користування вказаним майном.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи, що заявником до клопотання не надано завіреної належним чином постанови про закриття кримінального провадження, погодженої процесуальним керівником, або інших відомостей, які вказують, що в застосуванні арешту авто, відпала потреба, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування арешту на авто.
В частині вимоги про передачу речового доказу на відповідальне зберігання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Статтею 100 КПК України встановлено порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію.
Відповідно до положень ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:
1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;
4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.
У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.
Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
Отже, у відповідності до положень ст..100 КПК України до компетенції слідчого судді віднесено лише питання передачі речових доказів на їх реалізацію, для знищення, для технологічної переробки, або для передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління речовими доказами. Вирішення питань щодо повернення власнику (законному володільцю) або передачі такій особі на відповідальне зберігання речових доказів до компетенції слідчого судді у відповідності до ст. 100 КПК України, не належить.
На підставі вищезазначеного, згідно ст. ст. 100, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1