Справа № 151/59/20
Провадження № 1-кп/151/14/20
В И Р О К
іменем України

26 березня 2020 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 та

його захисника ОСОБА_5

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та його

законного представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області кримінальне провадження №№0000134 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, працездатного, який не працює і не навчається, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2019 року близько 23 години ОСОБА_4 біля кафе "Савранка", що розташоване в смт.Чечельник по вул.Героїв Майдану,43, Вінницької області, під час сварки з неповнолітнім ОСОБА_6 , яка переросла в бійку, умисно наніс останньому один удар правою рукою в область лівої сторони обличчя. Після цього, ОСОБА_6 кулаком правої руки у відповідь наніс ОСОБА_8 один удар в область обличчя. Потім ОСОБА_4 наносив удари кулаками обох рук ОСОБА_6 в область обличчя, внаслідок чого останній впав, а ОСОБА_4 в цей час наніс йому, ще кілька ударів (кількість ударів слідством не встановлено) ногою в область голови. Внаслідок нанесення ударів ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на обох повіках обох очей, а також закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку та синця на волосяній частині голови, які відповідно до висновку експерта №157 від 05.11.2019 року, у вигляді синців, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, а ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю з підстав викладених у обвинувальному акті, та пояснив, що з потерпілим він знайомий не був. 02.11.2019 року перебував в кафе, де вживав алкогольні напої. Коли вийшов на вулицю до нього підійшов потерпілий і попросив цигарку, після чого між ними виникла сварка, яка переросла в бійку. Під час бійки він руками наносив удари в область голови потерпілому, а коли той упав, декілька раз, також ударив ногою в область голови, розкаюється у вчиненому, запевняє, що скоювати більше такого не буде. Цивільний позов не визнає повністю.

Показання обвинуваченого співпадають і відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати по ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд виходить з вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, характеристику з місця проживання те, що на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, конкретні оставини справи, обставину, що пом`якшує покарання визнання вини і щире каяття.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченому та попередження вчинення ним нового злочину.

Законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подано до суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 2100 гривень, що складається із: 500 гривень на ліки, 600 гривень на проїзд до м.Вінниця і назад протягом двох днів, 1000 гривень за проведення добового моніторування електричної активності серця і моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.125 КК України. Зазначені позовні вимоги цивільний позивач ОСОБА_6 обґрунтував тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а саме побиття його відповідачем, він проходив амбулаторне лікування, діагностичні процедури, отримував медикаментозне лікування.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було завдано також і моральну шкоду, оскільки він більше місяця не міг відвідувати училище, продовжує вживати ліки від тиску, постійні головні болі у зв`язку з чим звільнений від фізичних навантажень та уроків фізкультури. Обвинувачений не надавав жодної допомоги на лікування, не цікавився його станом здоров`я, не попросив вибачення за скоєне, що в свою чергу вплинуло на його психологічний та моральний стан, що позбавило його можливості реалізовувати його повсякденні плани, бажання та призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Вищевказані обставини позначилися на загальному психолохічному стані.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду, суд враховує обставини її завдання, ступінь вини відповідача у її завданні, його відношення до вчиненого та розуміння негативних наслідків для потерпілого, характер моральних страждань позивача, термін впродовж якого така шкода спричинялась.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 даної постанови з наступними змінами та доповненнями розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, але при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене суд вважає, що в задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди слід відмовити, оскільки цивільним позивачем не надано суду доказів, щодо фактичних витрат (квитанції, чеків, білетів та інших документів), вказаних в цивільному позові.

Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_6 , виходячи із засад розумності та справедливості, суд враховує обставини справи, характер вчиненого діяння ОСОБА_4 , зокрема, що його дії носили умисний характер та були спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, який внаслідок таких дій отримав тілесні ушкодження у вигляді синців та черпно-мозкової травми, струсу головного мозку, доведеність вини у вчиненому, а тому цивільний позов підлягає до задоволення частково у розмірі 8000 гривень.

Речових доказів та процесуальних витрат у провадженні немає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 61, 76, 77, 81, ЦПК України, 15,16, 22, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.349, 369-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

В задоволенні позову законного представника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди завданої злочином -відмовити.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_2 , 8000 (вісім тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Чечельницький районний суд Вінницької області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення в порядку, передбаченому ст.394 КПК України.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя