Справа № 947/9396/20
Провадження № 1-кс/947/5908/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000147 від 25.02.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, кримінальне провадження розслідується за фактом незаконного заволодіння автомобілем марки «KIA Sportage», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , що мало місце 25.02.2019 у м. Чорноморськ, Одеської області; автомобілем марки «BMWX5», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , яке вчинено 18.09.2019, в період часу з 21:00 по 23:00 годин, за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 5 та незакінченого замаху до незаконного заволодіння автомобілем марки «LexusGX 470», державний реєстраційний знак НОМЕР_3 .

В цьому кримінальному провадженні громадянин ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 07.05.2020, в період час з 02 години 10 хвилин по 02 годину 15 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, Мукачівський провулок, 3 діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи на те законних підстав, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 вчинили незакінчений замах на незаконне заволодіння легковим транспортним засобом марки та моделі «Lexus GX 470», державний реєстраційний знак НОМЕР_3 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до санкції цієї статті, у разі визнання підозрюваного ОСОБА_7 винним у вчиненні даного злочину, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна або без такої.

Органом слідства встановлено, що підозрюваному ОСОБА_7 на праві приватної власності належить наступне рухоме майно: автомобіль, марки та моделі «TOYOTA CAMRY», автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ S 500L».

Враховуючи зазначене, вищевказані транспортні засоби у разі визнання вироком суду підозрюваного ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України можуть бути конфісковані в дохід держави, тому з метою запобігання відчуження даного майна та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, це майно, на думку органу досудового розслідування необхідно арештувати.

Вказане клопотання сторона обвинувачення просить розглянути без повідомлення власника майна підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Частиною 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до матеріалів клопотання, 07.05.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, за ознаками: незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно долучених до матеріалів клопотання реєстраційних карток транспортного засобу, власником автомобіля марки та моделі «TOYOTA CAMRY», VIN: НОМЕР_4 , номер двигуна: НОМЕР_5 ; номер та серія знака: НОМЕР_6 ; автомобіля марки та моделі «MERCEDES-BENZ S 500L», VIN: НОМЕР_7 ; номер двигуна: НОМЕР_8 , номер та серія знака: НОМЕР_9 , є ОСОБА_7 .

Викладене в сукупності свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , в цілях забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна, так як існує загроза його переоформлення, відчуження, та досягнення дієвості кримінального провадження, слід розглянути без виклику власника майна.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000147 від 25.02.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , а саме на:

- автомобіль марки та моделі «TOYOTA CAMRY», VIN: НОМЕР_4 , номер двигуна: НОМЕР_5 ; номер та серія знака: НОМЕР_6 .

- автомобіль марки та моделі «MERCEDES-BENZ S 500L», VIN: НОМЕР_7 ; номер двигуна: НОМЕР_8 , номер та серія знака: НОМЕР_9 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1