Справа № 467/498/20
Провадження № 1-кс/467/92/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2020 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , маючого погашену судимість

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , мотивуючи своє прохання тим, що він підозрюється у тому, що 26 квітня 2020 року близько 18 години останній, перебуваючи в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , через неогороджену ділянку домоволодіння останнього пройшов до житлового будинку ОСОБА_8 , де через щілину між рамою та вхідними дверима підняв металевий гачок, на який вони були зачинені, в результаті чого відчинив вхідні двері та незаконно проник всередину будинку. Після цього в одній з кімнат підійшов до ліжка, на якому лежав ОСОБА_8 та з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом подолання можливого опору наніс один удар дерев`яним стільцем в область тім`яної ділянки голови ОСОБА_8 , спричинивши легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови, струсу головного мозку, внаслідок чого ОСОБА_8 на деякий час втратив свідомість.

Продовжуючи свої злочинні дії з метою доведення свого корисливого мотиву до кінця, ОСОБА_4 знайшов у кімнаті житлового будинку гаманець ОСОБА_8 з грошима у сумі 200 грн. та незаконно заволодів зазначеними грошовими коштами. Після чого місце злочину покинув, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд.

Відомості про дане правопорушення внесено 27 квітня 2020 року до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
27 квітня 2020 року за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення в порядку ст.208 КПК України слідчим ОСОБА_6 був затриманий підозрюваний ОСОБА_4

28 квітня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Необхідність обрання саме такого запобіжного заходу прокурор обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування у зв`язку з тим, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Тяжкість можливого покарання є тим фактором, що дає підстави вважати, що останній з метою уникнути його може змінити своє місце проживання, відбути у неконтрольовану (окуповану) державою територію України, виїхати за межі території України, внаслідок чого подальше притягнення його до відповідальності буде неможливим. Можливість незаконно впливати на потерпілого і свідків випливає з поведінки підозрюваного, який повністю заперечує свою причетність до вчинення розбійного нападу на потерпілого, а потерпілий ОСОБА_8 та свідки вказують на обставини, що свідчать про зворотне. У зв`язку з чим підозрюваний може схилити їх до зміни своїх показань, що перешкодить встановленню обставин кримінального правопорушення. Існує ризик того, що ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що слідує з того, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, офіційних джерел доходу не має, веде антисоціальний спосіб життя, який характеризується у систематичному вживанні спиртних напоїв.

Крім того, слідчий у своєму клопотанні зазначила, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання.

Підозрюваний зазначив, що до будинку потерпілого ОСОБА_8 він не проникав, злочину щодо нього не вчиняв, а вживав алкогольні напої у себе вдома та заснув. Не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення по відношенню до ОСОБА_4 є необґрунтованою, обвинувачений є раніше не судимою особою. Прохав обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного.

У відповідності до частин 1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, якими є запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому, відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно норм ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. п.1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п.п. 1 - 11 частини 1 вказаної статті.
Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У судовому засіданні встановлено, що слідчими Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 27.04.2020 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.187 КК України. Провадження розпочате за повідомленням до служби «102» від заявника ОСОБА_8 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.
Враховуючи, що відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним зазначеного кримінального правопорушення свідчать: протокол огляду місця події від 27 квітня 2020 року, протоколи допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколи допиту свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновок експерта № 217-м про заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_4 затримано 27 квітня 2020 року о 18 годині в присутності захисника ОСОБА_5 , про що складено відповідний протокол.
Щодо доводів сторони обвинувачення про існування ризиків, що підозрюваний ОСОБА_4 переховуватиметься від слідства та суду, вчинить новий злочин або буде впливати на потерпілого та свідків, слід зазначити наступне.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04, від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Відтак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Відтак, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому в разі доведення його винуватості можна розглядати як таку обставину, що може спонукати до втечі.
Та обставина, що підозрюваний до затримання не був офіційно працевлаштований, проживає за рахунок тимчасових заробітків, схильний до вживання алкогольних напоїв, при цьому підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів підтверджує ризик повторного вчинення ним злочинів.
Крім того, враховуючи наведене, репутацію підозрюваного, слід погодитись з доводами слідчого, що на даному етапі, коли триває розслідування даного кримінального провадження та встановлені не всі обставини вчинення кримінального правопорушення, які можуть мати вирішальне значення для правильної правової кваліфікації дій підозрюваного, він може незаконно впливати на потерпілого та свідків.
При цьому слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.
Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе тільки у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні передумови, оскільки жодна особа не висловила бажання поручитись за підозрюваного, особисте зобов`язання не забезпечить його належної процесуальної поведінки, заставу суд не визначає відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки вважає, що такий запобіжний захід за існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України є недостатнім, враховуючи дані про особу підозрюваного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи встановлені судом ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя з урахуванням викладеного, вважає за необхідне клопотання задовольнити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст.193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з утриманням його в СІЗО м. Миколаїв.

Строк дії ухвали до 28 червня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 04 травня 2020 року о 8 годині 40 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1