ЄУН 174/736/19
н/п 1-кп/174/ 13 /2020
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого та цивільного позивача- ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинувачених- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000252 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась в м.Вільногірську Дніпропетровської області, освіта професійно-технічна, незаміжньої, не працює, зареєстрована по АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 27.03.2019 р. Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік;

- 06.05.2019 р. П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки;

- 03.12.2019 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянки України, освіта професійно-технічна, розлученої, не працює, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 14.07.2019 р., близько 16.40 год., знаходячись поблизу магазину «Фенікс» по вул.Центральна, 75-В, м.Вільногірська Дніпропетровської області, познайомилися з раніше незнайомим ОСОБА_4 , з яким в ході розмови ОСОБА_7 попрохала останнього придбати їй морозива, на що останній погодився, надав свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 і повідомив пін-код до неї. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір на таємне викрадення грошових коштів з картки ОСОБА_4 .

Того ж дня, тобто 14.07.2019 р., близько 16.45 год., ОСОБА_6 , знаходячись поблизу магазину «Гарант» вул. Центральна, 73, м.Вільногірська Дніпропетровської області, запропонувала ОСОБА_7 здійснити крадіжку грошових коштів з банківської картки АТ КБ «Приватбанк», яку їй надав ОСОБА_4 , на що остання погодилась та передала вищезазначену картку ОСОБА_6 , тобто таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили у злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна.

Після цього, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 направились до банкомату АТ КБ «Приватбанк», розташованого поруч з Вільногірським відділенням АТ КБ «Приватбанк» по вул. Центральна,65, в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де о 16.50 год. за допомогою банкомату зняли з картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 15 000 грн., і таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, з корисних мотивів, а ОСОБА_6 повторно, за попередньою змовою групою осіб, викрали з банківської картки, яка належить ОСОБА_4 , грошові кошти на загальну суму 15 000 грн., після чого з місця вчинення злочину повернулись до потерпілого ОСОБА_4 , якому повернули вищевказану картку, не повідомляючи про зняття з неї грошових коштів та зникли, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину та заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов не визнала, від дачі показів відмовилась на підставі ст.63 Конституції України.

Обвинувачена ОСОБА_7 вину визнала повністю та показала, що 14.07.2019 р. разом з ОСОБА_6 проходили поблизу магазину «Фенікс», де побачили раніше незнайомого ОСОБА_4 , який був напідпитку, сидів на лавочці. Підійшли до нього, познайомилися, пішли у магазин, він купив горілку, випили за «Феніксом». Потім попросили, щоб купив морозива, він погодився купити, вона попросила у нього банківську картку, він дав і сам сказав пін-код до неї. Скільки грошей можна зняти, він не казав. ОСОБА_6 запропонувала їй зняти в банкоматі гроші з картки потерпілого, з чим вона погодилася. Зняли 15000 грн. в банкоматі по вул.Центральна, що біля головного офісу «Приватбанку», гроші поділили, їй дісталося 2500 грн., які витратила на власні потреби. Повернулися до потерпілого, віддали картку і розійшлися. У вчиненому щиро кається. Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнала повністю.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 та повне визнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 , їх вина підтверджується показами потерпілого, свідка, письмовими та речовими доказами по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що 14.07.2019 року був на підпитку, сидів на лавочці біля магазину, мимо йшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , яких раніше не знав, підійшли до нього, попросили цигарку, розговорилися. Потім усі разом пішли в магазин, де він зробив покупки, розрахувавшись при цьому карткою. Вийшли на вулицю, дівчата попросили морозива, дав картку ОСОБА_7 та назвав пін-код до неї, бо звик довіряти людям. Також цією карткою при них розраховувався в магазині, називав продавцю пін- код, вони могли це почути. Дівчата пішли, повернулися приблизно через 10 хвилин, віддали картку, сказали, що запізнюються на електричку і швидко пішли. Куди вони ходили, не бачив. За час, що їх не було, можна було сходити до банкомату , який знаходиться за магазином, це недалеко. Прийшов додому, ліг спати, а наступного дня став сумніватися, чи не зникли у нього гроші з картки, пішов в Приватбанк, де з`ясувалося, що на рахунку залишилося 800 грн., а 15000 грн. зникло. Підтримав заявлений ним цивільний позов та просить стягнути з обвинувачених завдану йому злочином матеріальну та моральну шкоду.

Свідок ОСОБА_8 показав, що знає потерпілого ОСОБА_4 як мешканця міста, разом інколи вигулювали собак. Влітку 2019 року під час прогулянки з собаками, ОСОБА_4 розповів йому, що напередодні був напідпитку, познайомився з двома жінками, після чого в нього з картки зникли гроші. Питав, що йому робити, він порадив звернутися з заявою до поліції. Подробиць події не розпитував.

Згідно з протоколом огляду від 01.08.2019 р., оглянуто та вилучено цифровий диск з інформацією - скриншотами (фотознімками) за 14.07.2019 рік з камер відеоспостереження, розташованих перед входом до відділення АТ КБ «Приватбанк» в м.Вільногірську по вул.Центральна,65 (а.с.154-160), який відтворено в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що на даних фотознімках зображена вона та обвинувачена ОСОБА_6 .

Відповідно до виписки з картки АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 потерпілого ОСОБА_4 , 14.07.2019 р., у банкоматі відділення банку в м.Вільногірську по вул.Леніна, буд.65, з його рахунку здійснено зняття готівки в сумі 15000 грн. (а.с.147-148)

Згідно з протоколом огляду від 03.08.2019 р., оглянуто та вилучено добровільно надану ОСОБА_4 виписку з належної йому картки АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 , згідно з якою 14.07.2019 року з його рахунку здійснено зняття готівки в сумі 15000 грн. (а.с.166-174)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 30.07.2019 року, потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка викрала з його банківської картки 15000 грн. (а.с.150-153)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 03.08.2019 року, потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка викрала з його банківської картки 15000 грн. (а.с.162-165)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26.07.2019 року з фототаблицею до нього (а.с.190-192), підозрювана ОСОБА_7 вказала та показала на місці обставини скоєння викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.08.2019 року з фототаблицею до нього (а.с.194-198), підозрювана ОСОБА_6 вказала та показала на місці обставини скоєння викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 .

Оцінюючи зібрані на досудовому слідстві та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає їх належними та допустимими по справі, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, відносяться до предмета доказування по справі та взаємно доповнюють одне одного.

Таким чином, факт вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знайшов своє підтвердження в суді, а заперечення обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини у інкримінованому їй злочині, суд оцінює критично, оскільки її винуватість підтверджується наведеними вище доказами, тому вказану позицію ОСОБА_6 суд розцінює як спосіб захисту від обвинувачення.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати по ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_7 також слід кваліфікувати по ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує тяжкість вчиненого ними злочину, обставини, які пом`якшують їх покарання, особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин середньої тяжкості.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , суд відносить її щире каяття.

За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо, не працює, розлучена, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, не заміжня, має 4-х малолітніх дітей, вихованням та утриманням яких займається батько дітей ОСОБА_9 (а.с.116), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно досудової доповіді, складеної органом пробації відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , її виправлення можливо без позбавлення або обмеження волі, оскільки вона має середній ризик вчинення повторного правопорушення. (а.с.62-63)

Згідно досудової доповіді, складеної органом пробації відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , її виправлення неможливо без позбавлення або обмеження волі, оскільки вона має дуже високий ризик вчинення повторного правопорушення. (а.с.65-66)

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.), «Ізмайлов проти Росії» від 16.10. 2008 р.)

З врахуванням обставин справи та особи обвинуваченої ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки вона не має сталих соціальних зв`язків та легальних джерел доходу, раніше судима за вчинення аналогічних корисливих злочинів і на даний час відбуває покарання по попередньому вироку, тому їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_6 засуджена вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 р. за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі і вчинила злочин по даній справі до постановлення вказаного вироку, то загальну міру покарання їй слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Врахувавши обставини справи та особу обвинуваченої ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що її виправлення можливо без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, а з метою здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду за обвинуваченою, покласти на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вирішуючи заявлений по справі цивільний позов потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинувачених на його користь 15000 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином, яка полягає у сумі викрадених обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошових коштів з його банківського рахунку, факт заволодіння останніми грошовими коштами потерпілого у вказаному розмірі знайшов своє підтвердження в ході даного судового розгляду, тому в цій частині позов підлягає задоволенню, а вказана сума - стягненню з обвинувачених солідарно на користь потерпілого.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_4 злочином, суд з врахуванням вимог розумності та справедливості, дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, оскільки хоча потерпілий ОСОБА_4 внаслідок протиправного заволодіння обвинуваченими його майном, поза розумним сумнівом, зазнав негативних морально - психологічних переживань, пов`язаних, зокрема з погіршенням його матеріального становища, необхідності витрачання власного часу для звернення до правоохоронних органів, що потребувало від нього додаткових зусиль по організації свого життя, і чим йому було завдано моральної шкоди, однак останнім не надано доказів, підтверджуючих завдання йому вказаної шкоди у зазначеному ним розмірі, тому з обвинувачених солідарно на користь потерпілого ОСОБА_4 слід стягнути 2000 грн., що буде достатньою сатисфакцію для відшкодування понесеної ним моральної шкоди.

Речові докази по справі: виписки з картки АТ КБ «Приватбанк» потерпілого ОСОБА_4 , (а.с.147-148, 168-174); диск з скриншотами (фотознімками) з камер відеоспостереження АТ КБ «Приватбанк» (а.с.155-160), які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - слід зберігати там же.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_6 засуджена до покарання у виді позбавлення волі вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 р. і згідно з ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 р. тимчасово утримується в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» МЮ України до закінчення судового розгляду даного кримінального провадження, то до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_6 обранню не підлягає.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід обраховувати з дати постановлення даного вироку.

Керуючись ст.ст. 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України знову призначеним покаранням поглинути покарання, призначене вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 року у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити 2 ( два) роки 6 ( шість ) місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 ( двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи .

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно, на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 15000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої злочином.

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Речові докази по справі: виписки з картки АТ КБ «Приватбанк» потерпілого ОСОБА_4 ; диск з скриншотами (фотознімками) з камер відеоспостереження АТ КБ «Приватбанк», які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - зберігати там же.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з 30.03.2020 р., зарахувавши в цей строк покарання, відбуте нею по попередньому вироку з 22 серпня 2019 р. по 30 березня 2020 р.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, не обирається.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1