Справа № 216/3466/20
Провадження № 1-кс/216/1763/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000801 від 26.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801 від 26.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 призначений на посаду директора ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ», юридична адреса: м. Одеса, вул. Варненська, 4б та будучи директором вказаного підприємства у період 2003-2009 років, скоїв умисний злочин у сфері злочинів проти власності за наступних обставин. Так, згідно рішення Криворізької міської ради від 20.08.2003 за №1169 ТОВ «СК Петроліум» надано земельну ділянку за кадастровим номером 0:02:288:002 площею 13951,69 кв.м. під будівництво (розташування) громадського ділового центру, що знаходиться між АДРЕСА_1 та вул. Героїв АТО (колишня назва) Димитрова, за адресою: м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Героїв АТО (колишня назва Димитрова), 30а, 30б, АДРЕСА_2 . У серпні 2009 року будівництво «Громадського ділового центру» завершено та відповідно до акту готовності об`єкта до експлуатації від 07.08.2009 за №1 «Громадський діловий центр» (4 блок «Розважально-оздоровчий комплекс») ІІІ черга будівництва між вул. Віталія Матусевича (колишня назва 22-го Партз`їзду) та вул. Героїв АТО (колишня назва Димитрова) у Металургійному (колишня назва Дзержинському) районі м. Кривого Рогу, введено в експлуатацію. Відповідно до технічного звіту щодо проведення кадастрової зйомки 1:500 земельної ділянки кадастровий номер 0:02:288:0002, комплекс будівель та споруд громадського ділового центру частково розташований поза межами земельної ділянки 0:02:288:0002, які визначені «Проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок «від 31.07.2003, розробленого ТОВ «НВП «Укргеопроект», а саме частина комплексу будівель та споруд громадського ділового центру загальною площею 0,1914 га (в тому числі 0,1512 га під будівлею комплексу (на поверхні землі), 0,0402 га під нависаючими його частинами ( в тому числі ганками та навісами) знаходиться поза межами земельної ділянки за кадастровим номером 0:02:288:0002. Земельна ділянка забудована без урахування потреб інфраструктури та паркувальних місць для автомобілів. Обслуговування об`єктів нежитлових будівель ТОВ «СК Петроліум» на площі 1,0704 га забудовано проїзди та паркувальні майданчики, які розташовані поза межами відведеної земельної ділянки на землях комунальної власності не наданих у власність чи користування. Згідно технічного звіту з геодезії визначено, що через земельну ділянку проходить підземна лінія енергопостачання високої напруги та повз ділянку проходять інженерні мережі діаметром 300 мм газопостачання середнього тиску. Відповідно до діючих норм обмежень, на самовільно зайнятій земельній ділянці присутні охоронні зони за кодом 01.05 охоронна зона навколо (вздовж) об`єкту енергетичної системи площею 0,0444 га та за кодом 01.03- охоронна зона навколо (вздовж) об`єкту транспорту площею 0, 3007 га. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно акту Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №244-ДК/185/АП/09/01-20 від 26.02.2020, ТОВ «СК Петроліум» самовільно займає земельну ділянку комунальної власності площею 1,2618 га, а саме: для обслуговування об`єктів нежитлових будівель та розміщення паркувальних майданчиків 1,0704 га та для розміщення будівель громадського ділового центру 0,1914 га, у тому числі в зоні особливого режиму використання земель (охоронних зон газопроводу на площі 0,3007 га та в зоні підземної лінії енергопостачання високої напруги площею 0,0444 га). Таким чином, ОСОБА_5 у період 2003-2009 років в порушення вимог ст.ст. 78, 93, 116, 123-125, 211 ч.1 Земельного кодексу України, ст.90 Водного кодексу України, ст.1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» №963-IV від 19.06.2003р , що регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу Криворізької міської ради та державної реєстрації набуття необхідних та достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею, із корисливих мотивів, спрямованих на протиправне використання землі у своїх потребах, шляхом організації виконання робіт найманими особами щодо будівництва громадського ділового центу на самовільно зайнятій земельній ділянці, самовільно зайняв земельну ділянку загальною площею майданчиків 1,0704 га та для розміщення будівель громадського ділового центру 0,1914 га, у тому числі в зоні особливого режиму використання земель, розташовану за адресою: м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Героїв АТО (колишня назва Димитрова), 30а, 30б, АДРЕСА_2 . 29.04.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Вірменії, громадянину України, освіта вища, офіційно не працюючому, одруженому, раніше не судимому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України. Згідно висновку судово-економічної експертизи №32-19 від 09.09.2019 розмір недоотриманих доходів територіальною громадою та бюджетом міста Кривий Ріг, у вигляді орендної плати за період з 01.09.2009 року по 30.06.2019 року за земельну ділянку в АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 площею 1,0704 га, яку, за даними акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 18.03.2019 року № 182-ДК/250/АП/09/01-19, складеного державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель в Апостоловському, Криворізькому, Софіївському, Широківському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ» займає самовільно, складає 5 525 746,43 грн. Відповідно до акту №244-ДК/185/АП/09/01-20 від 26.02.2020 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки: земельна ділянка кадастровий номер :02:288:0002 знаходиться у задовільному стані, не огороджені мають вільний доступ. На земельній ділянці розташовано нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ» та складається з:

нежитлова будівля супермаркету площею 6717 м2 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 30а, яка використовується як будівля супермаркету

нежитлова будівля «Виставочний комплекс», за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 30б, яка використовується як розважальний заклад

нежитлова будівля, громадський діловий центр з даховою котельнею за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 30в, яка використовується як льодовий палац, що частково розташований поза межами відведеної земельної ділянки

будівлі об`єкт нежитлової нерухомості за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Герої АТО, 30г, яка використовується як трансформаторна

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка загальною площею 1,3952 га кадастровий номер: :02:288:0002 на праві оренди перебуває у володінні ТОВ «СК ПЕТРОЛІУМ».

Посилаючись на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просив накласти арешт на вказану земельну ділянку, що складається з :

- нежитлової будівлі супермаркету площею 6717 м2 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 30а, яка використовується як будівля супермаркету

- нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 30б, яка використовується як розважальний заклад

- нежитлової будівлі, громадський діловий центр з даховою котельнею за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 30в, яка використовується як льодовий палац, що частково розташований поза межами відведеної земельної ділянки

- будівлі об`єкт нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 , яка використовується як трансформаторна.

заборонивши її відчуження на час проведення досудового розслідування та прийняття остаточного кінцевого рішення по справі у суді.

У судове засідання слідчий надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1 цієї статті).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (частина 2 цієї статті).

При цьому залежно від конкретної мети арешту майна передбачені відповідні підстави для накладення арешту у кожному випадку окремо (частини 3-6 цієї статті).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (частина 11 цієї статті).

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Статтею 9 Конституції України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні в справі «Смирнов проти Росії» від 07 червня 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішенні в справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року Європейський суд з прав людини встановив, що існування заборони на користування своїм майном являється непропорційним та непомірним тягарем для володільця, що є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод і свавільним обмеженням права власника на мирне володіння своїм майном.

Крім того, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Однак зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів випливає, що слідчим у порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні не зазначено конкретної підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Наведення слідчим у клопотанні лише положень КПК України щодо арешту майна, не свідчить про належне обґрунтування такого клопотання.

Так, за змістом клопотання вказана земельна ділянка та об`єкти нежитлової нерухомості (будівлі) не можна визнати відповідним майном у розумінні абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки в клопотанні слідчим не наведено доводів їх відповідності жодному із перелічених у цьому абзаці критерію.

Разом з тим доводи слідчого про те, що вказана земельна ділянка та об`єкти нежитлової нерухомості (будівлі) є речовими доказами у кримінальному провадженні, не містять критеріїв, зазначених у ст. 98 КПК України.

Разом з тим абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості, зокрема його пошкодження, псування, знищення чи перетворення.

Однак у своєму клопотанні слідчий не вказує жодного ризику знищення земельної ділянки та об`єктів нежитлової нерухомості (будівель).

Також в порушення вимог ч. 11 ст. 170 КПК України слідчий не зазначає в клопотанні жодних відомостей про обставини які підтверджують, що у разі незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном, це призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна і не надає будь-яких доказів на підтвердження цього та можливих наслідків незастосування відповідної заборони, що фактично позбавляє слідчого суддю можливості визначити відповідно до положень ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна та чи не призведе такий спосіб арешту майна до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Окрім того слідчий в прохальній частині клопотанні просить накласти арешт на земельну ділянку, що складається з об`єктів нежитлової нерухомості (будівель). Однак таке формулювання є некоректним і не відповідає фактичним обставинам і змісту клопотання, оскільки зазначена земельна ділянка, та розташовані на ній будівлі є окремими об`єктами нерухомого майна.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доведеності обставин, визначених наведеною нормою закону, слідчий суддя керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який відповідно до практики Європейського суду з прав людини ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Таким чином, з огляду на все вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане клопотання слідчого є необґрунтованим, а доводи клопотання є суперечливими та не підтверджені належними і переконливими доказами, що свідчить про недоведеність необхідності в накладені арешту на зазначене в клопотанні майно та наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити за його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000801 від 26.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1