У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"11" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007384 від 04.09.2019 року про продовження строку поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, до Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

11 грудня 2019року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про продовження строку поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_4 .
Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтоване тим, що 03.09.2019 року приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 вийшов з місця свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , з метою спричинення тілесних ушкоджень раніше невідомим особам, з цією метою поклав до своєї кишені ніж.
З вказаною метою ОСОБА_4 направився гуляти по вулиці, та дійшовши до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , побачив, як йому назустріч йде раніше невідомий чоловік, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не звертає на нього особливої уваги.
В свою чергу ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження іншій особі, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , обійшов його та, знаходячись за спиною останнього, дістав з кишені заздалегідь заготовлений ніж та умисно почав наносити останньому тілесні ушкодження в спину.
В результаті спричинених тілесних ушкоджень, потерпілого ОСОБА_7 було госпіталізовано до КМКЛ ШМД, що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, з діагнозом: «Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, лівобічний пневмоторакс. Непроникаючі (2) колото та різані поранення грудної клітини зліва (1) та справа (1)».
Крім того, ОСОБА_4 22.09.2019 року приблизно о 22 год. 40 хв. вийшов з місця свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , поклавши до своєї кишені предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, ніж.
Гуляючи по вулиці та дійшовши до подвір`я будинку АДРЕСА_3 , побачив, як йому назустріч йде, раніше невідомий чоловік, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не звертає на нього особливої уваги.
В свою чергу ОСОБА_4 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моральності та поведінки в суспільстві, усвідомлюючи та свідомо передбачаючи негативні та протиправні наслідки своїх дій, дістав зі своєї кишені ніж та умисно намагався нанести удар ним в ОСОБА_8 , але останній вчинив опір та втік від ОСОБА_4 .
У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність, за вчинення яких передбачена відповідальність за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України.
17 жовтня 2019 року об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
18 жовтня 2019 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України.
18 жовтня 2019 року слідчим суддею Дніпровського районного суду ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу, в умовах, що виключають небезпечну поведінку .
11 грудня 2019 року постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 4 строк досудового розслідування був продовжений до трьох місяців.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 03.09.2019 року; протоколом огляду місця події від 30.09.2019 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом обшуку кв. АДРЕСА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
Вислухавши доводи прокурора, який обґрунтував та підтримав клопотання, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання вважаючи його необґрунтованим, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.
Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Крім того, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2007 року до підозрюваного ОСОБА_4 вже були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Відповідно до ст. 505 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий суддя також враховує наявність у особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням.
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби (ч. 2 ст. 508 КПК України).
Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом (ч. 3 ст. 508 КПК України).
Також, в судовому засіданні встановлено, що строк застосування запобіжного заходу підозрюваного закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ще ряд слідчих дій, зокрема: провести експертизи, процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження (відповідно до ст. 290 КПК України), скласти обвинувальний акт.
Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.
Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.
Крім того, згідно висновку судового психіатричного дослідження, у ході судового розгляду є встановленим факт розладу психічної діяльності у світлі психічної хвороби у підозрюваного, тобто є дійсними передумови визначені ч. 2 ст. 508 КПК України для застосування примусових заходів медичного характеру, так як обставини визначені ст. 177, п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України є реальними, у даному кримінальному провадженні, в цей період.
Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то слідчий суддя у світлі факторів пов`язаних з характером особи підозрюваного, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, з числа регламентованих ст. 508 КПК України, для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.
Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість застосування цього типу запобіжного заходу розумною, не можна вирішувати абстрактно.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого у межах психіатричного закладу слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).
Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.
А, у цій справі, строк утримання особи у межах психіатричного закладу не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 508 даного Кодексу, тобто тривалість такого строк утримання відповідає критерію розумності.
З огляду на, що слідчий суддя, вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; віку та стану здоров`я; міцністі соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дані про місце проживання, роботи; репутацію; майновий стан; питання судимостей (наявність/відсутність); питання дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, дане клопотання задовольнити.
Також захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні звернувся зі скаргою на незаконне затримання підозрюваного, яку ОСОБА_4 підтримав, прокурор заперечував проти скарги захисника та вважав, що затримання відбулося законно.
Стосовно скарги захисника ОСОБА_6 на незаконне затримання його підзахисного ОСОБА_4 , слідчий суддя дослідивши надані матеріали кримінального провадження приходить до наступного.
Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_4 затримано на підставі п.1 та 2 ч.1 ст.208 КПК України 17 жовтня 2019 року об 11 годині 30 хвилин, однак як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання, останнє кримінальне правопорушення було вчинено 01.10.2019 року, що свідчить, про те, що ОСОБА_4 не був затриманий на підставі п.1 та п.2 ст. 208 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що скарга захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 505-508 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу захисника ОСОБА_6 в порядку ст. 206 КПК України задовольнити.

Визнати незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку ст. 208 КПК України.

Доручити Начальнику Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві провести дослідження факту незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_12 І

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк поміщення до психіатричного закладу, в умовах що виключають небезпечну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до Київської міської психоневрологічної лікарні № 3, строком не більше двох місяців, в межах досудового розслідування, тобто до 18 січня 2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя