Справа № 278/47/20
В И Р О К
Іменем України

29 січня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

У невстановлений день вересня 2019 року у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме 17 мішків картоплі, що посаджена на полі між селами Вишневе та Волиця Житомирського району та області, та належить ОСОБА_5 .
Близько 13 години 23 вересня 2019 року ОСОБА_4 , взявши заздалегідь заготовлені порожні мішки в кількості 17 штук та лопату, поїхав на велосипеді на поле, що між селами Вишневе та Волиця Житомирського району та області, попередньо домовившись з ОСОБА_6 , який не дув обізнаний про наміри ОСОБА_4 , про допомогу у перевезенні 17 мішків картоплі.
Реалізуючи свій умисел, у цей же день та місці, близько 14 години ОСОБА_4 , достовірно знаючи про відсутність у нього дозволу ОСОБА_5 на копання картоплі, накопав 10 мішків картоплі вагою 356 кг ціною 11 грн. 38 коп. за 1 кг на суму 4051 грн. 28 коп., які на його думку, в такій кількості можливо було завантажити в автомобіль марки "Волинець". Після чого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , який не був обізнаний з наміром ОСОБА_4 , вивіз на своєму автомобілі марки "Волинець" 10 мішків з картоплею до підсобного приміщення останнього на зберігання.
Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 приблизно о 20 год. 30 хв. цього ж дня повернувся на вказане поле на велосипеді, де накопав ще 7 мішків картоплі вагою 314 кг ціною 11 грн. 38 коп. за 1 кг на суму 3573 грн. 32 коп., але закінчити вказаний злочин та вивезти мішки з картоплею не зміг, так як побачив автомобіль, який рухався до нього, через що залишив місце вчинення злочину, прихопивши з собою лопату.
Таким чином ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Оскільки обвинувачений скористався правом не давати показання, суд обмежився дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що обвинувачений вчинив закінчений замах на умисний корисливий злочин середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні малолітнього сина, працює неофіційно, за місцем проживання характеризується нейтрально як особа, на яку відсутні компрометуючі матеріали.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи наведене, відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, позицію державного обвинувача та потерпілого, який просив пом`якшити покарання, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, про його майновий стан та утриманців (непрацевлаштований, має на утриманні малолітню дитину), суд вважає за недоцільне призначати покарання у виді штрафу. Покарання у виді позбавлення волі або арешту, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає надто суворими, а беручи до уваги неможливість призначення покарання у виді виправних робіт, призначає покарання у виді громадських робіт, що буде достатнім як для виправлення обвинуваченого, так і для запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов не пред`явлений. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази підлягають залишенню в розпорядженні власників.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді ста шістдесяти годин громадських робіт.
Початок відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1884 (одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири) гривні процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи.
Речові докази: картоплю загальною вагою 670 кг залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_5 , а велосипед марки "Україна" залишити в розпорядженні ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпілий має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1