Справа № 334/7413/19
Провадження № 1-кп/314/496/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2019 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0003011 від 28.08.2019 стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, існують і на теперішній час.
Також прокурор зазначив, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, обвинувачений не має постійного джерела прибутків, стійких соціальних зв`язків, обвинувачений схильний до вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів, тобто наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, отже необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений, заперечує проти задоволення клопотання, просить замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки вважає, що прокурором не доведено існування ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суд, розглянувши клопотання прокурора, захисника, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора та у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, виходячи з наступного.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
У клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування цих ризиків зазначає, що ОСОБА_6 , зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду, чим перешкоджати судовому розгляду вказаного кримінального провадження, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, через те, що він обвинувачується у вчинення злочину, перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Крім того, прокурор зазначає, що, не зважаючи на той факт, що ОСОБА_4 вважається особою, яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України, однак в кримінальному провадженні наявні вичерпні данні про те, що він не став на шлях виправлення чи перевиховання, що підтверджується тим фактом, що раніше він притягався до кримінальної відповідальності за злочин аналогічного складу.
Разом з тим, суд не може погодитися з такими висновками сторони обвинувачення.
Так, твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Зі змісту ст. 89 КК України вбачається, що особа, судимості якої погашені, вважається такою, що не має судимості, тому суд не приймає доводи прокурора щодо того, що ОСОБА_4 не став на шлях виправлення. Тому суд не бере до уваги твердження прокурора про те, що обвинувачений раніше він притягався до кримінальної відповідальності за злочин аналогічного складу.
Крім того, ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем мешкання та за місцем роботи. Також ОСОБА_4 наразі має постійне місце роботи.
Суд не приймає доводи прокурора з приводу того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого, оскільки вважає, що з цього приводу не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_4 буде переховуватися від суду або ж вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, позитивні характеристики за місцем мешкання та з роботи, суд дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, достатньо застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період часу.
Керуючись ст. 177, 178, 181, 331 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_3 про продовження тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати у період часу з 22-00 год. до 05-30 год. місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло обвинуваченого, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками з приводу кримінального провадження.
Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці до 13 лютого 2020 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати Приазовському ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області для негайного виконання і постановки обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік, про що необхідно повідомити суд.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.
Повний текст ухвали складений 16.12.2019.
Суддя ОСОБА_1
16.12.2019