Справа № 214/7167/18
1-кп/214/485/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002035 від 21 вересня 2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, має середню освіту, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
12.09.2018 року приблизно о 14-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 9 по вул. Генерала Радієвського в м. Кривому Розі, переслідуючи корисливу мету власного збагачення, впевнившись у відсутності свідків та очевидців, таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку, мобільного телефону «Samsung Galaxy J5», білого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , належного ОСОБА_7 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 17/12.1/689 від 04.10.2018 року, складає 3700 гривень, після чого з місця злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_7 був спричинений майновий збиток на суму 3700 грн.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі по обставинах, зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що у обідній час, восени 2018 року, точної дати та часу не пам`ятає, вона йшла до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 . Біля свого будинку, вона побачила двох, незнайомих їй раніше, неповнолітніх дівчат, які сиділи на лаві біля її під`їзду, а потім пішли у невідомому напрямку, поки вона курила цигарку. Після того як неповнолітні дівчата пішли, вона побачила на лаві мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», який залишили діти. Встановивши, що ніхто за нею не спостерігає, вона вирішила забрати телефон та залишити його собі, а в подальшому здала його до ломбарду, отримавши за нього 1000 грн. Вона усвідомлювала, що вчиняє злочин, а саме крадіжку, яка їй інкримінується. Наступного дня, точного часу не пам`ятає, їй зателефонував слідчий поліції, якому вона в подальшому зізналась у вчиненому. Щиро розкаюється у вчиненому та просить призначити їй мінімальне покарання у виді штрафу.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченою ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачена вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченої ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність її вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченої, її соціально-психологічну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року та «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Обвинувачена ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого їй кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (т.1 а.с.65).
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , визначається визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Суд також враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу обвинуваченої, яка вважається не судимою (т.1 а.с.61), за місцем проживання характеризується нейтрально (т.1 а.с.43), має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.123), на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.65, 67), не заміжня.
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує висновок, що міститься у досудовій доповіді органу з питань пробації Саксаганського РВ філії ДУ «Центр пробації» відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме, що остання має середній рівень небезпеки для суспільства та середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим її виправлення без позбавлення або обмеження волі без ізоляції від суспільства можливе та не становить високу небезпеку для суспільства. При цьому, у випадку звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає за доцільне покласти на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.185 КК України. Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів, при цьому, судом не встановлено обставин для призначення більш м`якого покарання.
При цьому суд вважає за необхідне застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, оскільки суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченій ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останню обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченої можливе без її ізоляції від суспільства.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дія якого сплинув 18 грудня 2018 року. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи, в сумі 572 грн. 00 коп. (т.1 а.с.28).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві гривні) грн. 00 коп.
Речові докази, мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», білого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до розписки (т.1, а.с.39,40) залишити у ОСОБА_7 , дозволивши останній розпоряджатися ним на власний розсуд.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі № 214/7167/20, провадження №1-кп/214/485/20.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1