КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1637/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданніз використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО № 13, де перебуває ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) у ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вирішення Офісом Генерального прокурора питання щодо його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, однак на строк не більше 12 (дванадцяти) місяців, починаючи з дня затриманнядля забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), строком до 09.04.2020 року включно, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новосибірськ Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, росіянина, з вищою освітою, працюючого на посаді фінансового директора ТОВ «Великий Шлях», перебуваючого у зареєстрованому шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності,

Згідно ухвали суду, останній розшукується компетентними органами Російчької Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 30 п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1, ч. З ст. 30 ч. 5 ст. 228.1, п. «а» ч. 4 ст. 228.1, п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1, п. «а» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації.
Інкриміновані ОСОБА_6 злочинні діяння відповідають кримінальному правопорушенню за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 15 ч. З ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк понад один рік.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подала в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2020 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації, - відмовити, звільнити громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , з під варти в залі суду.
Мотивуючи викладені в апеляційній скарзі доводи, захисник вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_6 одружений, із 16.06.2012 року перебуває із громадянкою Російської Федерації ОСОБА_11 у шлюбі, має на утриманні 2х малолітніх дітей, останній працює на посаді фінансового директора ТОВ «Большой путь» та характеризується позитивно.
Захисник зазначає, що нею було укладено договір оренди житла в інтересах ОСОБА_6 на проживання в місті Києві, який був наданий слідчому судді під час розгляду клопотання.
Зазначені обставини, а також те, що прокурором не було обґрунтовано необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу екстрадиційного арешту. На думку захисника є всі підстави вважати, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 на даний момент є достатнім застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із визначенням обов`язав прибувати до прокурора, суду за першою вимогою та повідомлять прокурора або суд про зміну свого проживання.
Жодних обґрунтованих доказів, що ОСОБА_6 буде переховуватись від правоохоронних органів з метою запобігання екстрадиції до Російської Федерації в матеріалах провадження не міститься.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, яка вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Офісом Генерального прокурора отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності.
Проведення екстракційної перевірки відносно вказаної особи Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Київської області.
У ході перевірки встановлено, що постановою старшого слідчого СВ СЧ СУ МВС по Республіці Карелія від 02.2019 року ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 30 п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1, п. «а» ч. 4 ст. 228.1, п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1, п. «а» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації.
Постановою Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 05.12.2019 року щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У подальшому Постановою заступника начальника відділу № 1 УКР МВС по Республіці Карелія від 04.12.2019 року ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.
Інкриміновані ОСОБА_6 злочинні діяння відповідають кримінальному правопорушенню за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад один рік.
Відповідно до вимог ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників договірні сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення.
10.02.2020 року заступник прокурора Київської області ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації.
Мотивуючи його тим, що для забезпечення компетентними органами України виконання вимог вищезазначеної Конвенції стосовно видачі ОСОБА_6 можливо лише у разі застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року клопотання задоволено та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) у ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вирішення Офісом Генерального прокурора питання щодо його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, однак на строк не більше 12 (дванадцяти) місяців, починаючи з дня затримання для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), строком до 09.04.2020 року включно.
З таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Відповідно до положень чч. 1-4 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; документи про громадянство особи; наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 27.11.2014 року (справа «Хомулло проти України» , заява № 47593/10 ), суд повторно зазначав, що мета пункту 4 статті 5 полягає у забезпеченні права осіб, яких затримано і взято під варту, на судовий контроль за законністю застосованого до них заходу (див. рішення від 11 жовтня 2007 року у справі «Насруллоєв проти Росії» (Nasrulloyev v. Russia), заява № 656/06, п. 86).
Більше того, пункт 4 статті 5 Конвенції, гарантуючи взятим під варту особам право ініціювати судове провадження для встановлення законності позбавлення їх свободи, також проголошує їхнє право на судове рішення стосовно законності тримання під вартою, що має бути ухвалене без зволікань після порушення такого провадження, а також на рішення суду про звільнення, якщо виявиться, що тримання під вартою незаконне (див. вищенаведене рішення у справі «Барановський проти Польщі» (Baranowski v. Poland), п. 68). Існує особлива потреба у швидкому рішенні щодо законності тримання під вартою у випадках, коли триває судовий розгляд, оскільки підсудний має повною мірою користуватися перевагами принципу презумпції невинуватості (див. рішення від 4 жовтня 2001 року у справі «Іловєцький проти Польщі» (Ilowiecki v. Poland), заява № 27504/95, п. 76). Та ж логіка може застосовуватися і до тримання під вартою до вирішення питання щодо екстрадиції, коли розслідування ще триває (див. рішення від 8 січня 2009 року у справі «Худякова проти Росії» (Khudyakova v. Russia), заява № 13476/04, п. 92)
Матеріали клопотання прокурора про застосування щодо громадянина Російської ФедераціїОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) не містять доказів щодо обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися або з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 під вартою.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею при винесенні ухвали не було обґрунтовано, що застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не буде недостатнім для забезпечення виконання останнім належної процесуальної поведінки.
З урахуванням вказаного, а також даних в їх сукупності про особу ОСОБА_6 , його віку, наявності місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , міцність його соціальних зв`язків, а саме перебування в офіційному шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, який позитивно характеризується за місцем роботи, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), застосувавши до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , строком до 09.04.2020 року, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2020 року підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга захисника частковому задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо останнього цілодобового домашнього арешту, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.
Керуючись ст. ст. 181, 404, 405, 407, 584 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) у ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вирішення Офісом Генерального прокурора питання щодо його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, однак на строк не більше 12 (дванадцяти) місяців, починаючи з дня затриманнядля забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), строком до 09.04.2020 року включно, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ( екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації, - задовольнити частково.
Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 09.04.2020 року включно.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;
- з`являтися за викликом до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та/або інші документи, що дають право на виїзд за межі території України;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом до 09 квітня 2020 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом, а контроль за її виконанням на прокурора Бориспільської Місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти звільнити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4