Справа №345/3079/19
Провадження № 1-кп/345/332/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000636, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, дітей не має, офіційно не працюючого, судимого вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.10.2012 р. за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2015 р. за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_2
захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, повторно.

Злочин вчинено за таких обставин.

30.05.2019 р. ОСОБА_2 знаходився в АДРЕСА_2 , де на балконі квартири АДРЕСА_3 другого поверху будинку побачив велосипед марки «Kayak», який належить ОСОБА_6 , який вирішив таємно викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, 31.05.2019 р. близько 00:40 год. ОСОБА_2 , повернувся до вищевказаного будинку, принісши із дому дерев`яну драбину, та діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою драбини піднявся до вказаного балкону, звідки таємно викрав велосипед марки «Kayak» вартістю 1 688 грн., з яким покинув місце вчинення злочину чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1 688 грн.

Потерпіла ОСОБА_6 подала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, претензій до обвинуваченого не має, оскільки шкода їй відшкодована. Щодо покарання, то просить обвинуваченого суворо не карати (а.с. 10).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що правопорушення вчинив при вищенаведених обставинах. А саме, що 30 травня цього року перебуваючи по вул. Богдана Хмельницького він побачив на балконі велосипед, який вирішив згодом викрасти. Прийшов вночі до балкону із драбиною, заліз по драбині та викрав з балкону зазначений велосипед. Далі на викраденому велосипеді покинув місце злочину і залишив велосипед неподалік школи № 4, а коли повернувся на місце вчинення злочину щоб забрати драбину, то його затримали власники майна. У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє в подальшому подібного не вчиняти. Пояснив, що вчинив так у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, оскільки, на той час ніде не працював. На даний час вживає заходів з метою працевлаштування. Просить суворо не карати і при призначенні покарання врахувати поганий стан його здоров`я і те, що він перебуває на обліку в лікаря нарколога і приймає замісну терапію.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки, ні стороною захисту, яка представлена обвинуваченим та захисником, ні стороною обвинувачення, як представлена прокурором, а ні потерпілою (що вбачається з її заяви) не оспорюються обставини щодо: часу і місця вчинення злочину; способу і порядку таємного заволодіння майном потерпілої; кількості та обсягу викраденого майна; а також форми вини у виді умислу зі сторони обвинуваченого і корисливого мотиву, то зі згоди сторін кримінального провадження судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визначають вартість судових витрат і місце знаходження речових доказів. Щодо решти доказів, то суд визнав недоцільним їхнє дослідження, оскільки вони стосуються обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому суд переконався, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин справи та відсутні сумніви у добровільності їхньої позиції. Також судом роз`яснено учасникам кримінального провадження наслідки щодо позбавлення у такому випадку права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненому злочині у судовому засіданні доведена повністю, а його злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких був скоєний злочин, а також позицію прокурора.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного та те, що він має постійне місце проживання, на обліку у психіатра не числиться, проте, перебуває на обліку в лікаря нарколога. Потерпілій шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Суд бере до уваги, що ОСОБА_2 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, він офіційно ніде не працює, тобто немає постійного місця роботи і стабільних засобів для існування.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 на підставі ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання своєї вини, щире каяття за вчинене та активне сприяння у розкритті злочину, що наведено в обвинувальному акті і що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведено. Не встановлено таких обставин і в судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він неодноразово судимий, обставини вчинення ним злочину, пом`якшуючі покарання обставини, його сімейний стан і призначити йому покарання в межах санкції статті у виді арешту.

Захисник просила з урахування обставин справи і даних про особу обвинуваченого призначити її підзахисному покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Згідно висновку досудової доповіді складеної Калуським міськрайонним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 11.09.2019 р. слідує, що виправлення ОСОБА_2 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства і можливе лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення й запобігання вчиненню повторних правопорушень.
Враховуючи сукупність наведених обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину та те, що обвинувачений вчинив злочин будучи раніше судимим і йому вже призначалось покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення він не став, а продовжив злочинну діяльність, а також висновок органу пробації, згідно якого є велика імовірність вчинення обвинуваченим повторних злочинів, тому суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту. Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження скоєння ним нових злочинів.

На думку суду, за вище встановлених обставин справи, а саме, що наявні декілька пом`якшуючих покарання обставин і потерпіла просить обвинуваченого суворо не карати, а також беручи до уваги стан його здоров`я, призначення обвинуваченому більш суворого покарання у виді обмеження або позбавлення волі в даному випадку буде неспівмірним і надто обтяжливим для нього та не сприятиме його виправленню.

На досудовому слідстві до ОСОБА_2 запобіжний захід не обирався. В судовому засіданні прокурор не заявляв клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу вироком суду.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 .

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України,

у х в а л и в:
Засудити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Термін відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 628,04 грн., за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/109/28-429ТВ/19 від 27.06.2019 р.

Речові докази:

- велосипед марки «Kayak», який знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути потерпілій ОСОБА_6

- дерев`яну драбину, яка передана на зберігання ОСОБА_2 , вважати повернутою за належністю

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя