Справа № 737/397/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/91/20
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000042 від 04 березня 2019 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2019 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого:

1) 09 березня 2016 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень;

2) 23 травня 2018 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду від 23 травня 2018 року та остаточно за сукупністю вироків призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Судом визнано доведеним, що 22 листопада 2018 року, у нічний час, ОСОБА_6 , в період іспитового строку за попереднім вироком, в період незнятої та непогашеної судимості, прибув на територію лісопилки ФОП ОСОБА_9 , розташованої по АДРЕСА_2 , проник на її територію, де за допомогою металевого молотка, якого приніс із собою, відбив металевий навісний замок на вхідних дверях, проник у приміщення складу, звідки повторно таємно викрав 20 літрів дизельного пального марки «ДП-Л-К5» вартістю 30 грн 99 коп. за 1 літр на суму 619,80 грн, яке знаходилось у пластиковій каністрі ємністю 20 л, та 20 л мастила для двигунів внутрішнього згорання марки «ZIC А+» вартістю 30 грн за 1 літр на суму 600 грн., яке знаходилось у пластиковій каністрі ємністю 20 л, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1219,80 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі ч. 3 ст. 284 КПК України, мотивуючи тим, що він крадіжки пального та мастила не вчиняв, тільки збував його на прохання свідка ОСОБА_11 , не будучи обізнаним, що воно є краденим.

На думку апелянта, ні потерпілий, ні жоден із свідків не вказує на нього як на особу,що вчинила крадіжку. Свідок ОСОБА_11 його обмовляє, щоб уникнути самому кримінальної відповідальності.

Під час досудового розслідування він заявляв усне клопотання про призначення йому захисника, проте йому відмовили без пояснення причин.

Вирок суду був проголошений в його відсутність, незважаючи на те, що він писав письмове клопотання, що він бажає бути присутнім під час проголошення вироку суду.

Апелянт переконує, що поліцейські штучно створили докази його винуватості через те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи тим, що судовий розгляд був проведений у відсутність обвинуваченого, який наполягав на своїй присутності під час проголошення вироку. Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам справи, а показання свідка ОСОБА_11 не відповідають дійсності, оскільки, ОСОБА_6 стверджує, що каністри з пальним та мастилом забирали з лісосмуги біля залізниці, що саме він допомагав ОСОБА_11 їх збути, замовляв таксі для перевезення каністр покупцю та не одержав за збут пального та мастила грошей, які забрав собі ОСОБА_11 за виключенням плати за перевезення.

Захисник вважає, що свідок ОСОБА_11 надавав неправдиві показання з метою відвести від себе підозру у вчиненні крадіжки. Показання цього свідка спростовуються поясненнями потерпілого та свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , що доводить непричетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які узгодили позицію та підтримали доводи апеляційних скарг про скасування вироку суду та закриття провадження по справі через недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту і вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги залишити без задоволення.

З об`єктивної сторони крадіжка полягає у таємному вилученні чужого майна поза волею власника.

Потерпілий ОСОБА_10 подав заяву про вчинення крадіжки 20 л. дизельного пального та 20 л. машинного масла з пилорами, вчинену приблизно з листопада по грудень 2018 року, 04.03.2019 року, в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ( а. с. 159). При цьому був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину за ст. 383 КК України.

Свідок ОСОБА_11 допитувався судом, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань. Саме цей свідок вказав на ОСОБА_6 , який у листопаді 2018 року запропонував йому з колишньої роботи, з пилорами забрати сховану ним солярку в двох каністрах. Замок на дверях відбивав ОСОБА_6 , пояснюючи, що загубив ключа. Каністри віднесли до ОСОБА_6 додому, останній викликав таксі та разом поїхали в село Жуківку, де продали каністри. Грошей йому обвинувачений не давав.

Показання свідка ОСОБА_11 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який восени 2018 року купував солярку та масло, які привіз ОСОБА_6 , йому ж він віддавав гроші по 24 грн. за літр масла та по 22 гривні за літр солярки. Хлопець, який приїхав з ОСОБА_6 , просто стояв біля автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_10 в суді підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_6 працював у нього на лісопилці приблизно тиждень чи десять днів, був звільнений з роботи через претензії по роботі та невиходи на роботу.

Данні протоколу огляду місця події вказують на те, що лісопилка ФОП ОСОБА_9 складається з ряду виробничих приміщень, у яких зберігаються паливно-мастильні матеріали в каністрах.

Віддаючи перевагу показанням свідка ОСОБА_11 , суд виходив з того, що свідок, на відміну від обвинуваченого не був обізнаний про наявність паливно-мастильних матеріалів на лісопилці, тоді як обвинувачений там працював, машинне масло та пальне збував саме обвинувачений, а не свідок, видаючи викрадене майно за своє, з ним розраховувався свідок, який купував каністру масла та каністру пального.

Матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілому ОСОБА_10 обвинуваченим ОСОБА_6 , про що наявна заява потерпілого та не заперечував сам обвинувачений.

Усі заперечення сторони захисту ретельно перевірялися місцевим судом і спростовані зібраними та перевіреними під час судового засідання доказами.

Посилання обвинуваченого про упереджене ставлення до нього працівників поліції, не відповідають дійсності. Навпаки, обвинувачений, незважаючи на поблажливе до нього ставлення, тільки під час іспитового строку притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України тричі і кримінальні провадження були закриті з нереабілітуючих підстав.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 було оголошене 28.03.2019 ( а. с. 154-155) Протокол роз`яснення права підозрюваного на захист складений 28 березня 2019 року відразу після повідомленян про підозру, в якому власноручно ОСОБА_6 вказав, що з правом ознайомлений та використовувати не бажає ( а. с. 166).

Під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні обвинувачений під вартою не перебував і заходи забезпечення кримінального провадження до нього не застосовувалися.

Тримання під вартою ОСОБА_6 обумовлене обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке розглядається Чернігівським районним судом Чернігівської області.

Відповідно до журналу судового засідання, суд першої інстанції о 16 год 25 хв. 09.10.2019 видалився до нарадчої кімнати для постановлення вироку, проголошення якого було заплановане на 11 год 10.10.2019 ( а. с. 174-184).

В призначений час, незважаючи на вимоги суду про доставку ( а. с. 185), ОСОБА_6 конвойною службою доставлений не був. Подав письмову заяву про відмову від відеоконференції і особисту присутність під час проголошення вироку. Суд о 15 годині 29 хвилин вийшов із нарадчої кімнати та проголосив вирок суду в присутності прокурора та захисника ОСОБА_7 , що підтверджується журналом судового засідання від 10.10.2019. ( а. с. 192)

Відповідно до ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення має бути проголошено негайно після виходу суду з нарадчої кімнати, незалежно від того чи прибули учасники судового розгляду на оголошення. Суд не може безкінечно перебувати в нарадчій кімнаті, очікуючи прибуття обвинуваченого.

Судове рішення проголошується лише один раз і є важливою процесуальною дією, яка обумовлює настання певних юридичних наслідків. Недоставка ОСОБА_6 на проголошення вироку після негайного йому вручення копії вироку і строку оскарження, який обчислюється з дня вручення копії, а не проголошення судового рішення, не порушує права на захист і не може бути віднесена до істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, що тягнуть безумовне скасування вироку.

Отже, коли кримінально процесуальний та кримінальний закон застосовані правильно і покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку суду з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16