Справа № 496/2017/19
Провадження № 1-кп/496/41/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 27.02.2019 року приблизно о 11:20 годинні разом з невстановленою особою керуючись спільним злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення розподілили між собою функції та відкрито заволоділи майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на загальну суму 1225680 грн.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.06.2020 року ОСОБА_8 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.08.2020 року.
У зв`язку з тим, що строк раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому закінчується в період перебування головуючого судді та одного із членів колегії суддів у щорічній відпустці, колегія суддів вважає за доцільне розглянути клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому.
Так прокурором до суду подано клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, а також може вчинити новий кримінальний злочин, зазначені ризики на цей час не відпали, що виключає можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора. Надав письмові заперечення на клопотання прокурора, яке викладене у формі клопотання, так відповідно до прохальної частини, захисник обвинуваченого просить відмовити в задоволені клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та змінити запобіжний захід на домашній арешт. Свої вимоги мотивує тим, що ризики зазначенні в клопотанні прокурора не підтверджуються жодними доказами, а також зазначив, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки: дружину та трьох малолітніх дітей, які постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Дружина обвинуваченого 17 квітня 2020 року отримала тілесні ушкодження лівого колінного суглобу, і внаслідок отриманої травми не може самостійно вільно пересуватись, доглядати за дітьми, єдиний хто може їй допомогти у побутовому житті і в догляді за дітьми є її чоловік ОСОБА_12 . Також захисник зазначив, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії", у справі "Ноймайстер проти Австрії" у справі Шишков проти Болгарії, Власов проти Росії від 12.07.2008). В матеріалах кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_13 відсутні будь-які умови, що породжують категоричну впевненість у тому, що обвинувачений може сховатися від суду і перешкоджати встановленню істини у справі.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора та підтримав клопотання свого захисника і просив його задовольнити.
Потерпілі в судове засідання не з`явились, але в матеріалах справи наявні заяви в яких вони просили справу розглядати без їх участі.
Прокурор заперечував проти клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу.
Дослідивши клопотання прокурора, клопотання захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали що додані до вказаних клопотань, заслухавши думку учасникові судового розгляду, суд дійшов до наступного висновку.
З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди квартири від 10.03.2020 року, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, що підтверджує наявність в нього міцних соціальних зв`язків. Дружина обвинуваченого 17 квітня 2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді пошкодження колінного суглобу, внаслідок отриманої травми вона не може самостійно вільно пересуватись, доглядати за дітьми, єдиний хто може їй допомогти в побутовому житті і в догляді за дітьми є її чоловік ОСОБА_12 , що підтверджується довідками міської клінічної лікарні № 1 Одеської міської ради № 1812 від 24.04.2020 року, № 1716 від 17.04.2020 року та висновком амбулаторного огляду травматолога-ортопеда від 22.04.2020 року.
У судових засіданнях були допитані потерпілі, свідки, у тому числі малолітній свідок та дослідженні докази надані прокурором, враховуючи вищевказане суд прийшов до висновку, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, зменшився. А ризик вчинення нового злочину обвинуваченим прокурором не доведено.
Прокурором у судовому засіданні не було обґрунтовано наявності на даний час жодного ризику вказаного у клопотанні щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та не надано жодного доказу на обґрунтування вказаних ризиків.
Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до п. п. 3, 4 та 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду за прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно рішень ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії» ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; «Бегчіев проти Молдови» - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа «Ньюмейстер проти Австрії» - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; «Ідалов проти Росії», «Гаріцкі проти Польщі», «Храіді проти Німеччини», «Іліжков проти Болгарії» - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не обґрунтоване та задоволенню не підлягає.
В свою чергу клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт вмотивоване та підлягає задоволенню.
Так згідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Оцінюючи в своїй сукупності всі зазначені обставини, суд приходить до висновку, що ризики, які були підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу обвинуваченому та продовження в подальшому строку тримання під варто, на теперішній час суттєво знизились і є наявність достатніх правових підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Таким чином суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт у нічний час у достатній мірі забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194, 331, 369-372, 376, 395 КПК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , який обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби на 60 днів, а саме з 09 липня 2020 року по 06 вересня 2020 року, включно звільнивши ОСОБА_9 з під варти в залі суду негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; у період часу з 21:00 по 08:00 годину не залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби направити для виконання відповідному підрозділу органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого за зазначеною адресою для контролю та виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 10 липня 2020 року о 16.00 годин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3