Справа № 466/7301/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1223/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0002589 за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської місцевої прокурори №2 юриста 1 класу ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

Прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , якого підозрюють у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, для усунення недоліків.
Суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору з мотивів невідповідності останнього вимогам ст.291 КПК України, а саме через те, що слідчий або прокурор зобов`язані вручити обвинуваченому копію того обвинувального акту, який скеровується в суд. Проте, обвинуваченому було вручено обвинувальний акт, текст якого не відповідає тексту обвинувального акту, скерованого в суд. А саме, в обвинувальному акті, наданому обвинуваченому ОСОБА_7 , вказано : «Обставини, які відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_11 відсутні. Обставини, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_11 відсутні.». Відомостей про те, що обвинуваченому ОСОБА_12 було вручено копію виправленого обвинувального акту, який було скеровано в суд, немає. Долучені до обвинувального акту розписки обвинуваченого та захисника цієї обставини не підтверджують. Таким чином відсутність розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, скерованого в суд, що є порушенням п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України та порушенням прав підозрюваного на захист.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через незаконність ухвали, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки в матеріалах справи перебуває обвинувальний акт, який не містить порушень КПК України.

Вважає, що вказані мотиви суду на повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки на переконання прокурора при складенні обвинувального акту були дотримані вимоги ст.291 КПК України в повному обсязі, а врученням стороні захисту копії обвинувального акту із помилково зазначеним прізвищем обвинуваченого в частині обставин, які обтяжують та пом`якшують його покарання є лише технічною помилкою допущеною слідчим при складанні обвинувального акту, яка полягала у тому, що в першому та другому абзацах на сьомому аркуші вказаного процесуального документа, де зазначено обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, було помилково зазначено прізвище « ОСОБА_11 » замість « ОСОБА_7 ».
Апелянт покликається, що копію обвинувального акту, як того вимагає п.3 ч.4 ст.291 КПК України, 09.09.2019 вручено під розписку підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику - адвокату ОСОБА_10 . Відразу після вручення обвинувального акту, у його тексті було виявлено технічну помилку (описку), про що повідомлено сторону захисту та запропоновано вручити копію виправленого документа. У подальшому, копію виправленого процесуального документу на прохання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 скеровано на адресу його службової електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка зазначена як засіб зв`язку у договорі про надання правової допомоги, що укладений між адвокатом ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 . Після цього, обвинувальний акт із виправленою опискою було скеровано до Шевченківського районного суду м. Львова. Під час підготовчого судового засідання, яке відбулось 09.10.2019, стороною захисту заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через його невідповідність вимогам п.6 ч. 1 ст.291 КПК України. У клопотанні зазначено, що обвинуваченому не відома особа на прізвище « ОСОБА_11 » та не відомо про підстави, з яких прізвище цієї особи вказано в обвинувальному акті, через що йому незрозуміле формулювання обвинувачення відносно нього. При цьому у клопотанні сторони захисту про повернення прокурору обвинувального акту не йдеться про незрозумілість формулювання самого обвинувачення, відсутність детальної інформації щодо пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та правової кваліфікації його дій. Натомість зазначено, що ОСОБА_7 не визнає вини у вчиненні інкримінованих йому дій з чого слідує, що формулювання обвинувачення йому таки зрозуміле.
На дану апеляційну скаргу подав заперечення ОСОБА_7 , який вважає ухвалу суду першої інстанції законною, а апеляційну скаргу прокурора безпідставною.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , підтриману його захисником адвокатом ОСОБА_10 які, кожен окремо, просили залишити ухвалу суду першої інстанції - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, міркування представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам викладеним у статті 291 КПК України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Підставою для повернення обвинувального акта відносно ОСОБА_7 в ухвалі суду першої інстанції вказано, що слідчий або прокурор зобов`язані вручити обвинуваченому копію того обвинувального акту, який скеровується в суд. Проте, обвинуваченому було вручено обвинувальний акт, текст якого не відповідає тексту обвинувального акту, скерованого в суд, оскільки у першому та другому абзацах на сьомому аркуші вказаного процесуального документа, де зазначено обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, було помилково зазначено прізвище « ОСОБА_11 » замість « ОСОБА_7 ».
Як з`ясовано в суді апеляційної інстанції зазначена вище описка була виявлена при вручені обвинувального акту 09.09.2019 в присутності обвинуваченого і захисника та усунута і на прохання захисника скерована йому на електронну адресу того ж дня, а саме 09.09.2019. Про належне скерування виправленого обвинувального акту адвокату є підтвердження роздруківки, яка долучена до апеляційної скарги (а.с.110-111).
Таким чином, на думку колегії суддів, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України; у матеріалах кримінального провадження є розписка обвинуваченого та його захисника в отриманні обвинувального акту. Технічна описка прізвища обвинуваченого усунута слідчим до моменту надходження кримінального провадження в суд першої інстанції. Через електронну пошту захисника скеровано обвинуваченому ОСОБА_7 виправлений обвинувальний акт.

Обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим реалізувати принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Більше того, це не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, що поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за наслідком цього постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні обґрунтованою та приходить до переконання, що ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору слід скасувати, оскільки така постановлення з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Отже, колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора, вважає, що підстав для повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не було, а тому ухвала суду першої інстанції від 09.10.2019 підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської місцевої прокурори №2 юриста 1 класу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , якого підозрюють у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: