Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0003663 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2019 року, якою кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Миропіль, Романівського району, Житомирської області, громадянки України, працюючої контролером в «Житомиробленерго», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

по обвинуваченню за ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає ухвалу незаконною. Зазначає, що в судовому засіданні, яке відбулося 08.11.2019 року вона дійсно заявила, що пробачає обвинуваченій, однак наміру закривати кримінальне провадження не мала. Вказує, що заяву про закриття кримінального провадження вона написала під психологічним тиском з боку судді та під його диктовку. Крім того, зазначає, що вона є юридично необізнаною і їй ніхто не роз`яснив наслідків подання такої заяви.

В запереченні на апеляційну скаргу, яке надійшло від прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення ухвали суду без зміни.

В ухвалі суду зазначено, що на розгляді в Богунському районному суді м. Житомира знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 18.08.2018 року близько 14 години, перебуваючи на спільному подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з мотивів тривалих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 , тримаючи у руках пластикове відро з водою, наблизилась до ОСОБА_9 та вилила на останню воду, у подальшому нижньою частиною вказаного відра, сильними поштовхами почала наносити удари по ОСОБА_9 , яка в цей час намагалась прикритись руками від вказаних ударів.
Внаслідок вказаних злочинних дій, ОСОБА_7 заподіяла потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на правій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 відмовилася від обвинувачення ОСОБА_7 .. Вказала, що її відмова є добровільною та просила закрити кримінальне провадження.

На підстав наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підлягає закриттю.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілої ОСОБА_9 та її представника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.
Дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, особливості якого визначені у Главі 36 КПК України.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно ч.4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Згідно положень п.7 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Відповідно до ч.4 ст.56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, з урахуванням пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, врахувавши, що потерпілою добровільно подано заяву про відмову від приватного обвинувачення щодо ОСОБА_7 , добровільність своїх намірів потерпіла підтвердила і в судовому засіданні суду першої інстанції та просила закрити кримінальне провадження, з`ясувавши думку сторін, прийшов до вірного висновку про закриття кримінального провадження, проти чого не заперечували і сторони кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що їй не було роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження, є безпідставними, оскільки як вбачається з технічного запису судового засідання від 08.11.2019 року, потерпіла сама заявила про примирення з обвинуваченою та надала власноручно написану заяву про добровільну відмову від обвинувачення у зв`язку із примиренням, посилаючись на те, що обвинувачена вибачилася та сказала, що більше не буде вчиняти протиправних дій щодо неї. Крім того, наслідки відмови від обвинувачення потерпіла особисто зазначила в своїй заяви закриття кримінального провадження (а.п.107).
За таких обставин, посилання апелянта на те,, що вона не знала, що суд закриє кримінальне провадження спростовується змістом заяви потерпілої, де вона просить закрити кримінальне провадження (а.п. 107).
Вказання апелянта на те, що вона є юридично необізнаною і їй ніхто не роз`яснив наслідків подання такої заяви, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.8 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг.

Так, зазначена заява потерпілої була оголошена в судовому засіданні її представником адвокатом ОСОБА_12 , який є фахівцем в галузі права. Заяв від потерпілої про заміну її представника під час судового розгляду чи відмову від його послуг не надходило.

Отже, юридична допомога потерпілій під час розгляду кримінального провадження надавалася в повному обсязі.

Також, під час апеляційного розгляду, потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що домовилася з обвинуваченою про те, що остання сплатить їй 1000 грн. у відшкодування шкоди та більше не буде вчиняти протиправних дій щодо неї. Виконання зазначених обов`язків обвинуваченою потерпіла підтвердила.

Крім того, про добровільність відмови потерпілої від обвинувачення свідчить і те, що після закриття кримінального провадження 08.11.2019 року, вона отримавши особисто копію ухвали суду, не оскаржила її у встановлений строк, а звернулася з апеляційною скаргою лише 04.12.2019 року.

Доводи апелянта про те, що заяву про закриття кримінального провадження вона написала під психологічним тиском з боку судді та під його диктовку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Крім того, потерпіла до відповідних органів з цього приводу не зверталася, що підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду..

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги потерпілої не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду, яка відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
На підставі викладеного, ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2019 року, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню за ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: