ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/247/19 Справа № 705/5549/19 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000658 від 26.11.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и л а :

У провадженні СВ Уманського РВП УВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР №000658 від 26.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.11.2019 року, близько 07 години на 226 км + 420 м автодороги Київ-Одеса біля с.Фурманка Уманського району Черкаської області водій транспортного засобу «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «MAN», д.н.з НОМЕР_3 з напівпричепом «FRUENAUF», д.н.з НОМЕР_4 та транспортним засобом «DAF», д.н.з. НОМЕР_5 з напівпричепом «SCHWAPMULLER», д.н.з НОМЕР_6 , що здійснили вимушену зупинку в зв`язку з утвореним на автодорозі затором, в результаті чого ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Уманської ЦРЛ.

За даним фактом 26.11.2019 розпочато кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000658 від 26.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

26.11.2019 вказані транспортні засоби поміщено на майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів по вул.С.Бандери, 12 в м.Умань, Черкаська область, де і зберігаються на даний момент.

Також, 26.11.2019 вищевказані автомобілі було оглянуто та винесено постанову про визнання їх речовими доказами по кримінальному провадженні №0000658 від 26.11.2019 року.

27.11.2019 слідчий СВ Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про арешт на майна та просив: накласти арешт на транспортний засіб марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував громадянин Молдови, ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортний засіб марки «MAN», д.н.з НОМЕР_3 з напівпричепом «FRUENAUF», д.н.з НОМЕР_4 , за кермом якого перебував ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , транспортний засіб марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_5 з напівпричепом «SCHWAPMULLER», д.н.з НОМЕР_6 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які після набрання законної сили рішенням слідчого судді залишити на зберігання на тимчасовому майданчику для тримання транспортних засобів по вул. С. Бандери, 12 в м. Умань, Черкаської обл.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000658 від 26.11.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвала обґрунтована тим, що в даному випадку, клопотання слідчого не відповідає вимогам КПК України, оскільки ні в клопотанні, ні в долучених документах належним чином не вказані власники майна, на яке слідчий просить накласти арешт, належним чином не підтверджене право власності на вказане майно, не зазначена адреса та контактні дані власників майна, за яким можна було б їх викликати в судове засідання. В матеріалах справи містяться документи на іноземній мові, без перекладу, що позбавляє суд встановити, що це за документи.

Крім того в ухвалі зазначено, що клопотання слідчого і матеріали кримінального провадження додані до клопотання повинні обґрунтовувати доводи такого клопотання (ч.2 ст.171 КПК України), однак слідчий такої умови закону не виконав.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Накласти арешт на майно, а саме на транспортні засоби: «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував громадянин Молдови, ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , «MAN», д.н.з НОМЕР_3 з напівпричепом «FRUENAUF», д.н.з НОМЕР_4 , за кермом якого перебував ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які належать ОСОБА_14 , АДРЕСА_1 , «DAF», д.н.з. НОМЕР_5 з напівпричепом «SCHWAPMULLER», д.н.з НОМЕР_6 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які належать ПП «ДОРСТРОЙ», розташованого за адресою: Черкаська область, м.Христинівка, вул.Н.Терещенка, 1А. Транспортні засоби «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , «MAN», д.н.з НОМЕР_3 з напівпричепом «FRUENAUF», д.н.з НОМЕР_4 , «DAF», д.н.з. НОМЕР_5 з напівпричепом «SCHWAPMULLER», д.н.з НОМЕР_6 , залишити на тимчасовому майданчику для тримання транспортних засобів, що в м. Умань по вул. С. Бандери, 12.

Вважає, що вказане судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що в матеріалах клопотання слідчого про арешт вищевказаного майна наявні належним чином завірені копії документів про державну реєстрацію транспортних засобів із зазначенням власників, тому клопотання слідчого є вмотивованим та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, представника ОСОБА_13 - захисника ОСОБА_7 , яка просила її відхилити, вважаючи законним рішення місцевого суду, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст.131, ч.1 ст.170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме, на вище перелічені транспортні засоби, слідчий посилався на положення ч.1 ст.170 КПК України та просив накласти арешт на вказане майно (транспортні засоби) з мотивів того, що на даний час водії, користувачі або ж власники транспортних засобів мають можливість відчужити дані транспортні засоби, вони можуть перейти у власність набувача, що позбавить можливості накладення на них арешту та повернення власнику. В даному випадку існують обставини, які підтверджують що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 даної норми Закону визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння. Що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що в даному випадку, клопотання слідчого не відповідає вимогам КПК України, оскільки ні в клопотанні, ні в долучених документах належним чином не вказані власники майна, на яке слідчий просить накласти арешт, належним чином не підтверджене право власності на вказане майно, не зазначена адреса та контактні дані власників майна, за яким можна було б їх викликати в судове засідання. В матеріалах справи містяться документи на іноземній мові, без перекладу, що позбавляє суд встановити, що це за документи.

Так, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Слідчим суддею вірно встановлено, що клопотання слідчого і матеріали кримінального провадження додані до клопотання повинні обґрунтовувати доводи такого клопотання (ч.2 ст.171 КПК України), однак слідчий такої умови закону не виконав.

Крім того, під час розгляду даного провадження в апеляційній інстанції прокурором зазначалося, що всі транспортні засоби експертом оглянуто.
Враховуючи наведене, слідчим та прокурором не надано належних доказів, які б були підставою для накладення арешту на вищевказані транспортні засоби, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Частиною 1 статті 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України.

З огляду на викладене, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000658 від 26.11.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування, як того просить прокурор, відсутні.

Керуючись ст.ст.170, 173, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000658 від 26.11.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :