ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/731/20 Справа № 202/2703/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добровілля Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, на 60 діб, тобто до 17:30 год. 05.07.2020 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, найтяжчий з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, за котрий передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої; враховується вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , сталою групою осіб за попередньою змовою, враховується тривалість вчинення кримінальних правопорушень, також враховуються дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, не має офіційного заробітку (доходу).
Слідчий суддя вважає, що ризики, враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; не зменшились, що у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд не належно оцінив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та необґрунтовано прийшов до висновків про існування процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Поза увагою суду залишилось те, що підозрюваний ОСОБА_7 одружений, має постійне місце проживання, задовільно характеризується, раніше ніколи не притягувався до відповідальності, має усталені соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання.
Підозрюваний ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у підозрюваного не має можливості, вчиняти інші злочини останній не збирається, а сама тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, судом в ухвалі нічим не обґрунтовано наявність підозри в тому, що обвинувачений переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, знищить, сховає або спотворить речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливатиме на свідків, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином (ст. 177 КПК України).
Окрім цього, адвокату належним чином не було повідомлено про розгляд клопотання про продовження строків тримання під вартою, адвокат дізнався про розгляд даного клопотання 07.05.2020 року від слідчого, при цьому пояснив, що не може з`явитись у цей день у судове засідання, про що на електронну адресу суду направив відповідну заяву, з метою перенесення судового засідання на іншу дату, адже строки розгляду даного клопотання дозволяли це зробити. Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засідання також, просив перенести судове засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що хоче щоб його права та законні інтереси представляв саме адвокат ОСОБА_8 , однак слідчий суддя ігноруючи зазначені вимоги, запросив для проведення окремої дії адвоката з центру безоплатної вторинної допомоги.
Таким чином слідчий суддя позбавив підозрюваного ОСОБА_7 на належний захист передбачений Конституцією У країни та КПК України, адже адвокат за призначенням не міг повного мірою надати правову допомогу, адже клопотання про продовження строків тримання під вартою містило додатки більш ніж на 200 аркушах, таким чином адвокат фізично не міг ознайомитися з додатками та підготувати належну правову допомогу під час судового засідання.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали апеляційні скарги і з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просили її скасувати.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг, їх доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту про необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді є неспроможними.
Згідно наданих матеріалів вбачається, що 17.02.2020 року ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000367 вручено письмове повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Крім того, постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_11 від 19.02.2020 року кримінальні провадження №0000129 від 17.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, №0000367 від 17.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, №0000368 від 17.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, № 0000386 від 19.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, були об`єднані в одне провадження, якому присвоєно основний номер № 0000129. Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 19.02.2020 року кримінальні провадження №0000129 від 17.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, №0000370 від 17.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, були об`єднані в одне провадження, якому присвоєно основний номер № 0000129.
19.02.2020 року вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема заявами про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; показами та упізнаннями за участю потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які вказують на осіб, що вчиняли відносно їх незаконні дії в подальшому заволоділи їх грошовими коштами, та транспортним засобом; показами та упізнаннями за участю свідків які були учасниками злочинних дій зі сторони підозрюваних відносно потерпілих, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 ; обшуком квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було встановлено місце знаходження осіб, яких переслідували після вчинення вищезазначеного злочину; слідчими експериментами за участю потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_16 , в ході яких потерпілі та свідок вказали яким чином відносно їх вчинялися неправомірні дії зі сторони підозрюваних та осіб яких місце знаходження встановлюється; слідчими експериментами за участю свідка ОСОБА_18 , в ході якого свідок вказав яким чином відносно нього намагалися вчинити неправомірні дії зі сторони підозрюваних та особи місце знаходження якого встановлюється; показами свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які стали свідками неправомірних дій відносно ОСОБА_18 ; показами та слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_21 ; висновком експерта №19/104-7/1/166 про проведення судової експертизи зброї від 19.02.2020 року, відповідно якої пістолет вилучений в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_21 , є вогнепальною зброєю; на яку останній передбачених законом дозволу не має; висновком експерта №19/104-7/1/173 про проведення судової експертизи зброї від 21.02.2020, відповідно якої патрони вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_21 , є бойовими припасами до бойової нарізної вогнепальною зброєю; на які останній передбачених законом дозволу не має; висновком експерта №19/104-7/1/171 про проведення судової експертизи зброї від 21.02.2020, відповідно якої патрони вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_21 , є бойовими припасами до бойової нарізної вогнепальною зброєю; на які останній передбачених законом дозволу не має;висновком експерта №19/104-7/1/167 про проведення судової експертизи зброї від 19.02.2020, відповідно якої патрони вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_21 , є бойовими припасами до бойової нарізної вогнепальною зброєю; на які останній передбачених законом дозволу не має; рапортом слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення від 17.02.2020; рапортом ст. оперуповноваженого УСР в Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення від 17.02.2020; обшуком квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено бойові припаси та вогнепальну зброю, окрім того, встановлено місце знаходження осіб, яких переслідували після вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України; допитами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 які були присутні в ході вищевказаного обшуку; висновком експерта №19/104-7/11/53 про проведення судової вибухово-технічної експертизи від 02.03.2020, відповідно якої надані на дослідження предмети вилучені в ході обшуку, відносяться до категорії боєприпасів; показами свідка ОСОБА_24 , який надавав в день вчинення злочину відносно ОСОБА_15 , підозрюваному ОСОБА_25 , свою картку банка «Монобанк», з якої останній знімав грошові кошти, якими незаконно заволоділи співучасники злочину; показами свідка ОСОБА_26 який за проханням підозрюваного ОСОБА_27 , викликав потерпілого ОСОБА_15 , на зустріч, після чого відносно останнього вчинялись незаконні дії зі сторони підозрюваних осіб; показами свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які являються співробітниками патрульної поліції, які безпосередньо здійснювали переслідування злочинців, та затримали після вчинення злочину підозрюваного ОСОБА_30 ; результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які згідно з ч. 3 ст. 254 КПК України виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та їх додатків не допускається, вказані матеріали за результатами НСРД будуть надані, за витребуванням в ході розгляду (прокурором або судом) клопотання; іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які були підставою для застосування підозрюваному запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, є реальними та продовжують існувати.
Підозрюваний ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Також останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не встановлено місцезнаходження знарядь вчинення злочинів. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків або потерпілих, оскільки останньому відоме їх місце мешкання, у зв`язку з чим він може шляхом вмовлянь, погроз або іншим чином з метою уникнення від відповідальності незаконно впливати на них, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, найтяжчий з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, за котрий передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої; також суд враховує вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , сталою групою осіб за попередньою змовою, та тривалість вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
В сукупності із вищевикладеним, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства апеляційний суд також враховує дані, які характеризують особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований (не має офіційного заробітку), раніше не судимий.
Проте, позитивні характеристики підозрюваного не можуть бути визнані судом самостійною підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та не можуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в цій частині.
Апеляційний суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження і обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, що обумовлено необхідністю провести ряд процесуальних та слідчих дій, про які зазначає слідчий в клопотанні, а саме: отримати висновок судової експертизи звуко- та відеозапису за матеріалами НСРД; отримати висновок судової економічної експертизи за фактом встановлення документального підтвердження матеріального збитку вчиненого потерпілому ОСОБА_15 ; отримати після розсекречування ухвали Дніпровського апеляційного суду, на підставі яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, які скеровані до Дніпровського апеляційного суду; встановити місця знаходження 4 осіб, які причетні до вчинення вищевказаного злочину; скласти повідомлення про підозру за результатами проведення вищезазначених експертиз та вручити їх підозрюваним з долученням інших епізодів; провести слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення вищевказаних злочинів, яким повідомити про підозру у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у яких виникне під час проведення досудового розслідування; виконати положення ст. 291 КПК України.
З огляду на зазначене, доводи сторони обвинувачення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою, є належними та підтверджуються матеріалами справи, а тому слідчим суддею обґрунтовано продовжено підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, який продовжений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року до шести місяців, а саме до 17 серпня 2020 року.
Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що слідчий суддя позбавив підозрюваного ОСОБА_7 на належний захист, адже клопотання про продовження строків тримання під вартою містило додатки більш ніж на 200 аркушах, таким чином адвокат фізично не міг ознайомитися з додатками та підготувати належну правову допомогу під час судового засідання, є безпідставними та не свідчать про порушення права на захист підозрюваного, оскільки матеріали справи не містять будь-яких клопотань захисника ОСОБА_9 про ознайомлення з матеріалами провадження.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги захисників підозрюваного слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4