У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.02.2020 Справа №607/2932/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у м. Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ :
Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000482 від 16 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, із клопотанням про накладення арешту на предмет, схожий на пневматичну гвинтівку, який поміщено у сейф-пакети №7229665 та №7229666.

У судове засідання слідчий не з`явився, однак його неявка у відповідності до ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.

Як вбачається із клопотання, 16.02.2020 року близько 13.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, здійснив два постріли з предмету, схожого на пневматичну гвинтівку, у склопакети вікна квартири АДРЕСА_2 вищевказаного будинку, після чого ОСОБА_6 , продовживши свої злочинні дії, об`єднані одним злочинним умислом, з хуліганських спонукань, розбив каменем склопакети квартири АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 16.02.2020 року добровільно видав працівникам правоохоронних органів предмет, схожий на пневматичну гвинтівку, який поміщено у сейф - пакети №7229665 та №7229666, та який являється речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

За таких обставин, зважаючи на те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, в подальшому, може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, необхідне для проведення експертиз та інших слідчих дій, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливих ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, для забезпечення повноти та всебічності розслідування кримінального провадження, приходжу до переконання, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, наклавши арешт на вказане майно, яке, на думку слідчого судді, відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на предмет, схожий на пневматичну гвинтівку, який поміщено у сейф пакети №7229665 та №7229666.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим СВ Тернопільського ВГІ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

Копію ухвали направити для відома слідчому, прокурору, ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ).

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1