Провадження №11-сс/801/11/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0001656 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2019, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання.
встановив:
До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину умисному заподіянні сильного фізичного болю, морального страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього або іншої особи відомості чи визнання, або з метою покарати за дії скоєні ним або іншою особою чи у скоєнні яких він або інша особа підозрюється, а також з метою залякування чи дискримінації його чи інших осіб (катування) вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий зазначив докази, на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового і судового слідства.

Адвокат ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або просив визначити заставу, посилаючись на відсутність ризиків для застосування тримання під вартою та неврахування особи підозрюваного при прийнятті рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступ в судових дебатах захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги; міркування прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що хоча ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, проте не має офіційної роботи та коштів на своє утримання.

Також, слідчий суддя вірно врахував, що підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_7 усвідомлюючи засудження до такого покарання в разі доведеності вини може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Крім того, ОСОБА_7 раніше оголошувалась підозра за ч.2 ст.186 КК України та відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а тепер знову підозрюється у вчиненні злочину, що підтверджує ризик вчинення ним нових правопорушень, що спростовує твердження адвоката про відсутність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

Посилання адвоката на те, що підозрюваний не переховувався від слідства та не порушував раніше обраний до нього запобіжний захід не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а тому не береться до уваги апеляційним судом.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Слідчий суддя в своєму рішенні обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для зменшення ризиків, зазначених у клопотанні.

На час розгляду апеляційної скарги ні обставини, за яких оголошені підозри, ні кваліфікація скоєного органами досудового слідства не скасовані і не змінені.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, при поставленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд використав право не визначати розмір застави.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2019 про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 22.02.2020 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом