Справа № 128/1946/17
ВИРОК
Іменем України
20 грудня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

за участі
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця кримінальне провадження № 0000454 від 28.04.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Торез, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 в період часу з 19:00 год. до 19:10 год. 27.04.2017 року, з метою з`ясування особистих відносин зі своїм дядьком ОСОБА_6 , увійшов до будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , в якому проживав останній. Під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в житловій кімнаті вищевказаного будинку між ними виникла суперечка, яка переросла у словесний конфлікт та штовханину. Під час штовханини у ОСОБА_5 на ґрунті виниклих неприязних відносин, виник прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, почав втілювати свої злочинні наміри, що виявились в нанесенні одного удару кулаком в обличчя та одного удару кулаком в грудну клітину ОСОБА_6 . Після зазначеного, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що в результаті його дій ОСОБА_6 отримає тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення та бажаючи настання саме таких наслідків, маючи реальну можливість уникнути подальшого розвитку конфлікту, взяв з підлоги дерев`яну палицю та умисно наніс нею декілька ударів в область голови потерпілого, після чого залишив місце скоєння злочину.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 332 від 01.06.2017 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 28.04.2017 року було виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (забиті рани в тім`яній ділянці справа, в передній частині лівої вушної раковини, над переніссям та бровами, в проекції зовнішнього краю правої брови, синці та садна на голові, крововиливи в м' яких тканинах голови, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдального крововиливу, ділянка забиття на базальній поверхні лівих потиличної та скроневої долей головного мозку); а також синці на спині, синці та садна на руках.
Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 79-к від 19.07.2017 всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли виникнути в будь-якій послідовності, по давності утворення можуть відповідати строку - 27.04.2017. Смерть ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком головного мозку. Між відкритою черепно-мозковою травмою, що ускладнилась набряком головного мозку та смертю ОСОБА_6 є причинний зв`язок. Вказана вище відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_6 утворилась від неодноразової (не менш ніж 3) травматичної дії (ударів) тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 прожив певний проміжок часу, який може вимірюватись від десятків хвилин до кількох годин.
Обвинувачений ОСОБА_5 допитаний у судовому засіданні суду показав, що вину у скоєнні злочину саме за ч.2 ст.121 КК України не визнає, вважає, що його дії слід кваліфікувати за іншою статтею КК України. Суду показав, що 27.04.2017 р. він приїхав додому біля 19-год і на зупинці побачив свою сестру, яка плакала. Сестра розповіла йому, що ОСОБА_7 , який є їх родичем, побив їх мати, яка була змушена тікати від нього босоніж, залишивши в нього мобільний телефон. Цей мобільний телефон він купив сам, заробивши на нього гроші, та подарував матері. Сестра хотіла забрати телефон, і він вирішив сходити з нею, так як ОСОБА_8 неодноразово бився на селі, був агресивним та сильним чоловіком. Разом, вони приїхали до с. Красне, та підійшли до подвір`я ОСОБА_9 . У двір зайшов лише він, наказавши сестрі почекати його зовні. Він постукав у двері будинку, але йому ніхто не відкрив. Він глянув у вікно та побачив ОСОБА_8 , який ходив по кімнаті та ще раз постукав. Він міг сам відкрити двері, так як у дверях не було скла і їх можливо було відкрити не із середини, але ОСОБА_9 еонід йому відкрив і він зайшов за ним у коридор, а звідти у кімнату. Там ОСОБА_7 став біля столу та ліжка, а він залишився біля дверей та сказав, щоб він віддав телефон матері. ОСОБА_8 почав на нього кричати, а потім замахнувся та вдарив його палицею, яку за первинними показами, він підхопив десь з підлоги, за показами на запитання адвоката показав, що ОСОБА_6 вийшов відкрити йому двері вже тримаючи палицю у руці. Цією палицею він попав йому по правій руці. У відповідь він шляхом ривка вирвав в ОСОБА_7 палицю і 2-3 рази вдарив нею ОСОБА_8 , який стояв зігнувшись до полу, після того, як він вирвав в нього палицю. Від ударів потерпілий присів, схопився за голову, палиця розлетілася на шматки і він вибіг з будинку. По дорозі він підхопив сестру і вони пішли додому. Дома він ліг спати, так як вважав, що потерпілий не міг постраждати суттєво, крові на ньому не бачив. Ранком їх розбудили працівники поліції і він відразу зізнався в тому, що саме він побив ОСОБА_7 . У скоєному розкаявся, в останньому слові просив застосувати до нього дію ст.69 КК України, якщо суд прийде до висновку щодо його винуватості.

Потерпіла ОСОБА_10 допитана у судовому засіданні суду показала, що 27.04.2017р. вона приїхала в с.Махнівка ( с.Красне) по вул.Гагаріна і у будинку де проживав її чоловік ОСОБА_7 , вже були присутні працівники поліції. В кімнаті вона побачила свого чоловіка, який сидів на ліжку, зігнувшись на термообігрівач. Чоловік був мертвий. Кров була на термообігрівачі, на подушці. Поряд з ним лежала палиця. Обличчя покійного обгоріло. Слідів бійки в будинку вона не побачила, вважає, що ОСОБА_6 був у нетверезому стані. На столі стояли пляшки та тарілки. С ОСОБА_6 вона перебувала у шлюбі, але тривалий час поряд вони не жили, так як чоловік пиячив, та робив що хотів. Були випадки коли він застосовував до неї фізичну силу. Був агресивний у нетверезому виді, сильний. Мати обвинуваченого ОСОБА_11 теж пиячила, як і ОСОБА_6 , та приходилася йому двоюрідною сестрою. Обвинувачений неодноразово погрожував її чоловікові, що вб`є його, якщо він буде приймати в себе його мати та пити з нею. У день події мати ОСОБА_11 ОСОБА_12 бачили в селі, вона йшла по вулиці п`яна та боса. В будинку вона бачила кросівки ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_13 допитана у судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_11 є її братом. У день події 27.04.2017 року вона приїхала додому в с. Лисянка, у 17 год. чи 18 год. повернулася їх мати ОСОБА_12 . Вона побачила, що у матері розбита губа, біля вуха синець. Мати розповіла їй, що її побив ОСОБА_7 і вона була змушена босоніж тікати від нього додому, залишивши у його будинку кросівки. Також розповіла, що ОСОБА_8 забрав в неї мобільний телефон. ОСОБА_8 є їх дядьком, але вона та брат з ним не спілкувалися, спілкувалася лише мати, і досить часто поверталася від нього з синцями. Вона вирішила сходити до ОСОБА_8 та повернути мобільний телефон матері. На зупинці вона зустріла брата, та розповіла, що сталося з матір`ю. Вони вирішили сходити до ОСОБА_8 вдвох та забрати телефон. Коли вони прийшли до подвір`я ОСОБА_6 , брат сказав їй залишитися біля двору, а сам пішов до будинку. Зі свого місця вона чула, як ОСОБА_8 кричав «Я тебе вб`ю», потім вибіг ОСОБА_14 вони побігли від будинку. Брат розповів їй, що ОСОБА_6 був п`яний, і показав синець на руці. Також розповів їй, що у будинку ОСОБА_8 кричав на нього, вдарив його у лице чи грудки, він присів, побачив палицю, вдарив нею ОСОБА_8 один раз і вибіг з будинку. Мобільний телефон брат не забрав, так як ОСОБА_6 кричав, що нічого йому не віддасть. З тим вони і пішли від двору потерпілого.

Свідок ОСОБА_12 допитана у судовому засіданні суду показала, що ОСОБА_11 є її сином. 27.04.2017 року вона пішла в гості до свого брата ОСОБА_6 до його будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , принесла йому поїсти. Брат був дома, і до нього також прийшов сусід на ім`я ОСОБА_15 . Вони разом сіли за стіл, почали вживати горілку. ОСОБА_8 вже був п`яний. Потім до них приєднався сусід ОСОБА_16 , а пізніше прийшла дружина ОСОБА_15 ОСОБА_17 та забрала свого чоловіка додому. Потім пішов і ОСОБА_16 . Було вже пізно і вона вирішила також йти додому, почала одягатися, але ОСОБА_8 не відпускав її, розсердився на відмову та вдарив її у вухо, а потім в обличчя. Вона схопила куртку і босоніж побігла з будинку, залишивши мобільний телефон. Дома її побиту побачила донька ОСОБА_18 , яка почала на неї сваритися, за те що вона пішла до ОСОБА_8 . Вона залізла на горище і там заснула, щоб діти не бачили її п`яною. ОСОБА_19 до них прийшла поліція і вона дізналася про те, що сталося між її сином та ОСОБА_8 . ОСОБА_6 був агресивним, тілесні ушкодження наносив їй і раніше.

Свідок ОСОБА_20 допитаний у судовому засіданні суду показав, що ОСОБА_11 знає по роботі, обвинувачений не агресивний, в сварки ніколи не ліз. Потерпілого знав як дядька ОСОБА_11 . ОСОБА_6 вживав спиртні напої, був буйним. Зі слів сестри ОСОБА_11 знає про те, що відбулося 27 квітня 2017 року. Він подзвонив до ОСОБА_11 , шукав його, але той не брав трубку і він подзвонив до його сестри. Настя ОСОБА_21 розповіла йому, що вона з братом поїхали забирати матір до дядька. Приїхали і ОСОБА_8 розпочав сварку, говорив, що їх мати ОСОБА_22 , старша і чого вони її забирають. Потерпілий агресивно себе поводив у відношенні до ОСОБА_14 , взяв палку та вдарив його, ОСОБА_14 забрав палицю і вдарив у відповідь і ОСОБА_8 впав. Сестра ОСОБА_23 ОСОБА_24 у цей час стояла за хвірткою і все це бачила. Вони забрали мати та пішли. Це він почув від сестри обвинуваченого. ОСОБА_8 був старший за ОСОБА_14 , вищій на зріст, повніший, часто поводив себе агресивно. Жив він сам, пиячив.

Свідок ОСОБА_25 допитаний у судовому засіданні суду показав, що прийшов до ОСОБА_6 у 2017 році у день події по запрошенню самого потерпілого. Посиділи за столом, вживали спиртне, говорили. В будинку була ОСОБА_26 , жарила котлети. Він разом з ОСОБА_6 пішов до магазину, коли вони повернулися, то знову сіли до столу. Випили наливки, потерпілий сп`янів. Потім він пішов додому, але згодом повернувся. Коли він зайшов до будинку, то побачив, що ОСОБА_6 сидить, зігнувшись до батареї, на вусі була кров. Він злякався та побіг до сусідки - ОСОБА_27 . Вона зайшла до будинку і коли вийшла, то сказала, що ОСОБА_6 певно мертвий. Вони викликали медсестру, та це підтвердила, і викликала поліцію.

Судово-медичний експерт ОСОБА_28 допитаний у судовому засіданні суду показав, що потерпілому було нанесено не менш 3-х ударів, по наявності виявлених тілесних ушкоджень. Смерть потерпілого наступила не відразу, після отримання тілесних ушкоджень він ще міг пересуватися, говорити, поки не настав набряк мозку. Потерпілий, отримав тяжку черепно-мозкову травму, був у затьмареній свідомості, мав крововтрату. Стан алкогольного сп`яніння пришвидшив набряк мозку, який носив травматичний характер.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення доводиться, окрім власних показів обвинуваченого, та показів потерпілої, свідків, оглянутими у судовому засіданні та дослідженими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

-Рапортом Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області від 27.04.2017 року, за яким було зареєстровано повідомлення про смерть ОСОБА_6 1972 р.н. (т. 2 а.к.п. 2);

-Заявою ОСОБА_10 , якою остання надала добровільну згоду працівникам поліції на огляд її домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.к.п. 3);

-Протоколом ОМП від 27.04.2017 року, за яким проводився огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено труп гр. ОСОБА_6 1972 р.н., з фототаблицями (т. 2 а.к.п. 4-9, 10-15);

-Постановою про визнання предмету речовими доказами та приєднання до справи речових доказів від 28.04.2017 року (т. 2 а.к.п. 16-17);

-Актом про застосування службового собаки від 28.04.2017 року, за яким собака вказала імовірний рух злочинця (т. 2 а.к.п. 18);

-Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 27.04.2017 року (т. 2 а.к.п. 19);

-Висновком експерта № 332 від 01.06.2017 року за яким при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 28.04.2017 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (забиті рани в тім`яній ділянці справа, в передній частині лівої вушної раковини, над переніссям та бровами, в проекції зовнішнього краю правої брови, синці та садна на голові, крововиливи в м' яких тканинах голови, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдального крововиливу, ділянка забиття на базальній поверхні лівих потиличної та скроневої долей головного мозку); а також синці на спині, синці та садна на руках. Відкрита черепно-мозкова травма утворилася він неодноразової дії (ударів) тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, має ознаки тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення і стоїть у причинному зв`язку зі смертю. Синці на спині, синці та садна на руках утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка в перебігу викликала набряк головного мозку. При судово-токсікологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,7% та 3,2 % відповідно. Така концентрація етилового спирту в крові у живих осіб може відповідати важкому ступеню алкогольного сп`яніння. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлені ознаки гіпертонічної хвороби, яка не стоїть у причинному зв`язку з настанням його смерті. (т. 2 а.к.п. 20-21);
-Заявою ОСОБА_12 про надання дозволу працівникам поліції на огляд її домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а) від 28.04.2017 року (т. 2 а.к.п. 23);

-Протоколом ОМП від 28.04.2017 року, за яким проводився огляд її домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за яким було виявлено джинси синього кольору з плямами бурого кольору на лівій штанині, з фототаблицями (т. 2 а.к.п. 24-25, 26-29);

-Розпискою ОСОБА_13 від 28.04.2017 року, за якою ОСОБА_13 яка є сестрою обвинуваченого ОСОБА_5 , отримала на відповідальне зберігання речі брата, а саме: грошові кошти в сумі 161 грн, телефон марки «Самсунг» чорного кольору, навушники чорного кольору, презерватив, МР3 програвач та сумка голубого кольору (т. 2 а.к.п. 30);

-Постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання до справи речових доказів від 28.04.2017 року по КП № 0000454 від 28.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (т. 2 а.к.п. 31);

-Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 28.04.2017 року по КП№ 0000454 від 28.04.2017 року ОСОБА_5 (т. 2 а.к.п. 40-41);

-Висновком експерта Вінницького обласного бюро СМЕ № 503 від 28.04.2017 року, згідно якого у ОСОБА_5 1998 р.н., було виявлено тілесні ушкодження садно на тильній поверхні правої кисті; вказане ушкодження у ОСОБА_5 належить до легких тілесних ушкоджень, яке виникло внаслідок дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення можливо в строк вказаний в постанові про призначення експертизи від 27.04.2017 року (т. 2 а.к.п. 42);
-Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2017 року про надання дозволу на проведену 28.04.2017 року слідчу дію огляд місця події за аресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а.к.п. 43-45);
-Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2017 року про накладення арешту на речі вилучені 28.04.2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на штани джинсові синього кольору марки «Original jens» із плямами бурого кольору, які належать ОСОБА_5 1998 р.н. (т. 2 а.к.п. 46);
-Постановою про отримання зразків для проведення експертизи від 07.06.2017 року, а саме про відібрання зразків крові у ОСОБА_5 1998 р.н. (т. 2, а.к.п. 47);

-Протоколом про отримання зразків крові для експертизи від 07.06.2017 року у ОСОБА_5 1998 р.н., в умовах УВП № 1 м. Вінниця (т. 2, а.к.п. 48);

-Висновком експерта Вінницького НДЕКЦ від 16.06.2017 року за № 171, відповідно до якого при порівнянні зразку запаху відібраного з крові у гр. ОСОБА_5 , зі зразками запаху вилученими при ОМП з поверхні фрагмента дерев`яного бруска № 1, з поверхні фрагмента дерев`яного бруска № 2 та з поверхні фрагмента дерев`яного бруска № 3, в ході дослідження встановлено, що зразок запаху відібраний з крові у гр. ОСОБА_5 має спільне джерело походження зі зразками вилученими з поверхні фрагмента дерев`яного бруска № 1, з поверхні фрагмента дерев`яного бруска № 2 та з поверхні фрагмента дерев`яного бруска № 3 (т. 2, а.к.п. 50-58);

-Висновком експерта Обласного бюро СМЕ від 16.06.2017 року за № 195 (т. 2 а.к.п. 59-60) за яким - кров ОСОБА_5 (об`єкт № 1) відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. В його крові реакцією абсорбіції-елюції знайдений супутній антиген Н;

-Висновком експерта Обласного бюро СМЕ від 16.06.2017 року за № 196, за яким: кров із трупа гр-на ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинами анти-А та анти-В; кров ОСОБА_5 (об`єкт № 1) відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. В його крові реакцією абсорбіції-елюції знайдений супутній антиген Н; в плямах на джинсових штанах, які належать гр. ОСОБА_5 (об`єкт 31) знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А та Н. Ізогемаглютиниги не досліджувалися, в зв`язку з надзвичайно малою кількістю матеріалу. Антигени А та Н властиві організму гр-на ОСОБА_5 і можуть походити як за рахунок його крові так і за рахунок його виділень (поту). Якщо ж кров у даному об`єкті походить від іншої людини, то нею може бути людина з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В, або А з ізогемаглютинином анти-В а супутнім антигеном Н, або О з ізогемаглютинином анти-А та анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_6 не виключається (т. 2 а.к.п. 61-63);

-Висновком судово-психіатричного експерта № 211 від 19.06.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_5 , в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_5 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в теперішній час ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 1998 р.н. не потребує (т. 2 а.к.п. 64-66).

-Заявою ОСОБА_29 ,, про надання добровільної згоди на проведення слідчого експерименту на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.к.п. 74);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 , з відеофіксацією (т. 2 а.к.п. 75-79, диск 80);

-Постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання до справи речових доказів від 19.06.2017 року по КП № 0000454 від 28.04.2017 року, а саме диск DVD-R 8-16 X 120 Min (т. 2 а.к.п. 81);

-Заявою ОСОБА_10 про надання дозволу на проведення слідчого експерименту на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.к.п. 82);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 , з відеофіксацією (т. 2 а.к.п. 83-88);

-Постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання до справи речових доказів від 10.07.2017 року по КП № 0000454 від 28.04.2017 року, а саме диск DVD-R Arena 4.7 GB (т. 2 а.к.п. 89,90);

-Висновком експерта № 79-к від 19.07.2017 року Вінницького обласного бюро СМЕ, за яким згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 79-к від 19.07.2017 всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли виникнути в будь-якій послідовності, по давності утворення можуть відповідати строку - 27.04.2017 року. Смерть ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком головного мозку. Між відкритою черепно-мозковою травмою, що ускладнилась набряком головного мозку та смертю ОСОБА_6 є причинний зв`язок. Вказана вище відкрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_6 утворилась від неодноразової (не менш ніж 3) травматичної дії (ударів) тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 прожив певний проміжок часу, який може вимірюватись від десятків хвилин до кількох годин (т. 2 а.к.п. 92-94);
Відповідно до ст.357 КПК України в судовому засіданні були досліджені речові докази, які оглядалися судом, а також були подані для ознайомлення учасникам судового провадження, а саме: фрагменти дерев`яних брусків, зіскоби з речовиною бурого кольору, збими РБК, мобільні телефони, вилучений одяг ОСОБА_5 (джинсові штани), біологічні зразки, на підставі яких було проведено відповідні експертні дослідження.

Судом оглянуто у судовому засіданні диски з відеофіксацією слідчих дій.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Порушень вимог ст. ст. 104-106,223,237,238 КПК України судом не встановлено.

Таким чином, вказані докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. ст. ст.87,99 КПК України, судом не встановлено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Визначаючись щодо кваліфікації кримінального правопорушення, суд виходить з того, що об`єктом злочину передбаченого ст.121 КК України є здоров`я потерпілої особи.

Об`єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками. При цьому, тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.

Суспільне небезпечні дії при заподіянні тілесних ушкоджень виражаються у фізичному, хімічному, біологічному, психічному чи іншому впливі на потерпілого.

Кримінальний кодекс розрізняє тілесні ушкодження трьох ступенів: тяжке, середньої тяжкості і легке. Характер і ступінь тілесних ушкоджень на практиці визначаються на підставі відповідних положень Кримінального кодексу та Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених МОЗ.

Зокрема тяжким тілесним ушкодженням є тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння. Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю потерпілої особи.

Тобто, за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). При цьому, кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії залежно від наслідків слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст. 119 КК України чи ст. 128 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, що спричинило її смерть (ч. 2 ст. 121 КК України), і вбивство, вчинене через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і за суб`єктивною сторонами цих злочинів. З установлених судом обставин події вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 під час конфлікту з ОСОБА_6 , який виник внаслідок обурення за поведінку ОСОБА_6 щодо його матері ОСОБА_12 умисно вдарив його дерев`яною палицею в область голови та тіла не менш ніж тричі, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової' травми (забиті рани в тім`яній ділянці справа, в передній частині лівої вушної раковини, над переніссям та бровами, в проекції зовнішнього краю правої брови, синці та садна на голові, крововиливи в м`яких тканинах голови, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдального крововиливу, ділянка забиття на базальній поверхні лівих потиличної та скроневої долей головного мозку); а також синці на спині, синці та садна на руках.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №79-к від 19.07.2017 всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 могли виникнути в будь-якій послідовності. Смерть ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком головного мозку. Між відкритою черепно-мозковою травмою, що ускладнилась набряком головного мозку та смертю ОСОБА_6 є причинний зв`язок.

При цьому, суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що його дії носили оборонний характер, і він таким чином припиняв напад щодо себе, оскільки сам обвинувачений показав, що мав можливість покинути будинок потерпілого до початку сварки, так як знаходився при наростанні конфлікту у виходу з кімнати, а двері будинку не зачинялися. Також критично суд відноситься і до показів потерпілого, що удари наносив лише, коли потерпілий перебував у зігнутому у поясі положенні, спиною до обвинуваченого, обличчям до підлоги, наносячи удари зверху вниз з замахом, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи № 332 від 01.06.2017 року у трупа ОСОБА_6 було виявлено також тілесні ушкодження у вигляді забитих ран над переніссям та бровами, в проекції зовнішнього краю правої брови.
Судом встановлено, що до будинку обвинувачений зайшов за потерпілим та знаходився під час події ближче до виходу, який не перекривався. Згідно показів самого обвинуваченого потерпілий під час конфлікту його за руки, чи інші частини тіла не тримав, на місці не утримував, і він сам вирвавши палицю з рук ОСОБА_6 , замість припинення конфлікту та залишення будинку, наніс потерпілому, який перебував у зігнутому до полу положенні, тричі удар дерев`яною палицею, та зупинив свої дії, коли та розлетілася на кілька частин, після цього покинув будинок потерпілого, не пересвідчившись у тому, в якому стані той перебуває після отримання ним ударів.

Покази обвинуваченого про те, що крові на потерпілому не було, спростовуються висновками експертизи Обласного бюро СМЕ від 16.06.2017 року за № 196, за якими на вилучених у обвинуваченого джинсах, було виявлено сліди крові, походження якої від ОСОБА_6 не виключається.

Крім того, суд враховує, що свідок ОСОБА_13 допитана у судовому засіданні показала, що зі слів брата - ОСОБА_5 , той розповів їй, що сам вирвав палицю з рук ОСОБА_6 та вдарив нею потерпілого за те, що той вдарив його у грудки чи лице.

З показів обвинуваченого потерпілий ОСОБА_6 вдарив його палицею в руку, а палицю він вирвав у самого потерпілого.

З показів ОСОБА_12 потерпілий ОСОБА_6 вчинив проти неї протиправні дії, побив її, тому вона була змушена тікати з його будинку босоніж, залишивши в нього верхній одяг, кросівки та телефон. Сліди побиття вже вдома на ній побачила її донька ОСОБА_13 , про що в подальшому ОСОБА_13 розповіла братові ОСОБА_5 .

З показів потерпілої ОСОБА_10 судом встановлено, що ОСОБА_5 висловлював погрози на адресу ОСОБА_6 , оскільки той спаював їх мати - ОСОБА_12 .

Аналізуючи у сукупності досліджені у ході судового розгляду докази, зокрема, покази свідків, потерпілої, речові та письмові докази, до показань обвинуваченого ОСОБА_5 щодо спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в наслідок самозахисту, суд відноситься критично, як до таких, які направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєння інкримінованого злочину.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи захисника та обвинуваченого про відсутність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованого йому злочину за його обвинуваченням. Судом достовірно установлено, що саме ОСОБА_5 спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому від яких настала смерть останнього, в наслідок обурення поведінкою потерпілого щодо матері обвинуваченого. Несприйняття обвинуваченим, за його внутрішнім переконанням, наявності в його діях складу інкримінованого йому злочину, при вищевказаних обставинах - суд розцінює, як метод захисту.

Належних доказів на спростування обвинувачення стороною захисту не надано.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф №34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.98 року, параграф №54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Виходячи з встановленого, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, та ті обставини, що обвинувачений є людиною молодого віку, раніш не судимим, має позитивні характеристики.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на тяжкість злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 потребує умов ізоляції від суспільства, через що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, але не на максимальний термін.

Щодо визначення наявності підстав для застосування нормативних положень ст.69 КК України, суд враховує, що як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" (зі змінами) згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Тобто, лише наявність не менш двох обставин, що пом`якшують покарання, не є автоматичною підставою для застосування ст.69 КК України. Вказані пом`якшувальні обставини повинні бути такими, що істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, та потребують оцінки як обставин вчинення кримінального правопорушення, так і особи винної у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак, пом`якшувальних обставин (не менш двох), які могли б бути визнані судом як таки, що є підставою для застосування ст.69 КК України, судом встановлено.

Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що підстав для застосування положень ст.69 КК України при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 не вбачається.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, потерпілої сторони та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

З обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертизи, що становлять загальну суму 4 461,60 грн., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
До вступу вироку суду в чинність запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши доказу в їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд вважає за необхідне скасувати арешт накладений на штани джинсові синього кольору марки «Original jens» із плямами бурого кольору, які належать ОСОБА_5 та речовий доказ знищити.
Керуючись ст. ст. 2, 7-29, 100, 349, 369-371, 373-375, 392-395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання - з 28.04.2017 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції (Закону №838-VIII), зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строки попереднього ув`язнення в період з 28.04.2017 року до набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 4 461,60 грн.

Зняти арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2017 року на штани джинсові синього кольору марки «Original jens» із плямами бурого кольору, які належать ОСОБА_5 , які визнані речовим доказом та речовий доказ знищити.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: чотири чарки зі столу, два скляних стакана, сім столових приборів зі столу, зіскоб із речовиною бурого кольору зі сторони глухої стіни кімнати, 2 фрагменти дерев`яних брусків зі слідами РБК, 3 фрагменти дерев`яних брусків, 4 фрагменти тарілки з підлоги між обігрівачем і ліжком, 2 фрагменти дерев`яних брусків зі слідами РБК, 5 недопалків сигарет, змив РБК з поверхні батареї «Термія», полімерна пляшка наповнена прозорою речовиною, об`ємом 0,5 л знищити.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: мобільний телефон «NOKIA», сірого кольору, мобільний телефон «NOKIA», чорного кольору, мобільний телефон «NOKIA», чорного кольору, мобільний телефон «NOKIA», чорного кольору повернути власнику ( спадкоемцю).

Речовий доказ, диск DVD-R 8-16 X 120 Min, диск DVD-R Arena 4.7 GB залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1