Провадження № 1-кс/761/9952/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власників майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004398 від 28.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004398 від 28.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, про арешт майна, а саме: два столи для гри в покер з надписом «River»; чотири столи (три круглі один квадратний); гральні фішки: 20 фішок білого кольору номіналом 25 000, 475 фішок чорного кольору номіналом 160, 167 фішок рожевого кольору номіналом 500, 100 фішок голубого кольору номіналом 1000, 276 фішок зеленого кольору номіналом по 25, 272 фішки червоного кольору номіналом по 5, 20 фішок жовтого кольору номіналом по 10000, 20 фішок коричневого кольору номіналом по 5000, 34 колоди карт; папка чорного кольору із аркушами паперу формату А-4 з чорновими записами щодо отримання фішок, гравців, змін адміністраторів, надходження коштів та інше; чотири записники із чорновими записами щодо азартної гри; термінал для оплати чорного кольору марки MovelI 2500; три телевізори марки «Samsung» SN0DYW34iKB06516x, 0DYW3NIIKB06520M, 0DYW3NIKB06510T, пристрій чорного кольору автоматичний детектор D0RS23 із блоком живлення; стільці в кількості 37 штук; чотири дивани; три порожніх коробки від гральних фішок; холодильник для напоїв; кавова машина StyLema; кавомолка; відео рекордер S/N 3K02F6AZ994AZ, приставні столи в кількості 8 штук.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004398 від 28.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Далі, згідно змісту клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 28 травня 2020, приблизно о 19 годині 41 хвилину, по спецлінії 102 надійшов виклик до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від о/у УСР в місті Києві ДСР НП України ОСОБА_6 із повідомленням, що за адресою: АДРЕСА_1 в нежитловому приміщенні, капітальної будівлі на 1-му поверсі виявлено заклад, в якому надаються послуги азартної гри на грошові кошти, а саме гри в покер, дані осіб суперечать нормам Закону України «Про заборону грального бізнесу на території України». В подальшому, для перевірки даного повідомлення було направлено слідчо-оперативну групу, яка під час прибуття на місце встановила, що за вищевказаною адресою знаходиться заклад, в якому відчинені вхідні двері та в середині знаходяться люди та по периметру розміщені столи, на яких знадяться столи для гри в покер. Під час відпрацювання даного виклику 29.05.2020 слідчим було проведено обшук нежитлового приміщення за вищезазначеною адресою, в ході якого було вилучено майно, зазначене в клопотанні та з метою його збереження в якості речового доказу слідчий просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника тимчасово вилученого майна проти клопотання заперечував, зазначив, що відсутні підстави для арешту майна та зазначив, що частина майна, вказана в клопотанні, було передано власником приміщення ОСОБА_7 орендарю ОСОБА_8 згідно договору оренди приміщення.

Слідчий суддя, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали клопотання, дійшла висновку про таке.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, яке було вилучено в рамках кримінального провадження, яке внесене до № 0004398 від 28.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий судя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим, слідчим не підтверджено, що вилучене майно є речовими доказами, враховуючи відсутність в матеріалах клопотання відповідної постанови, тобто не підтверджено, що вилучене під час огляду майно є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання не містить належного обґрунтування підстави та мети ініційованого заходу забезпечення, а також не підтверджено правомірність володіння вилученим майном органом досудового розслідування, зважаючи на відсутність відповідного дозволу слідчого судді на проведення обшуку та відповідної легалізації слідчої дії, яка проведена до постановлення відповідної ухвали, відповідно до частини третьої статті 233 КПК України.

В даному клопотанні та в матеріалах, долучених до нього доводи щодо причетності зазначеного приміщення до кримінального правопорушення відсутні, а також відсутня постанова слідчого про визнання майна речовими доказами, не надана йому оцінка в розумінні статті 94 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, з даним клопотання звернувся слідчий, в той час, коли відповідно до положення частини 2 статті 64-2 КПК України, зі змісту якої слідує, що із клопотанням про арешт майна третьої особи має звертатися прокурор, чим порушено порядок звернення з таким клопотанням.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0004398 від 28.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1