Провадження № 1-кп/638/394/20
ВИРОК
іменем України
10.04.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0003101 від 13 серпня 2018 року, № 004421 від 13 листопада 2018 року, № 0003045 від 18 липня 2018 року стосовно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкав за адресою АДРЕСА_1 , інвалідності, хронічні захворювання спростовує, військовозобов`язаного, офіційно не працюючого, працюючого за трудовими договорами, неодноразово засудженого, в останнє вироком Московського районного суду міста Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років і одного місяця позбавлення волі, звільнений по повному відбуттю покарання, у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України,-

встановив:
14 липня 2018 року близько 15.00 години ОСОБА_5 , знаходячись в тамбурному приміщенні корпусу 1 будинку № 54-а по вул. Новоолександрівській в м. Харків, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно взяв належний потерпілому ОСОБА_7 дитячий велосипед ТМ « Мустанг» велоспорт, вартістю, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 2979 від 08 серпня 2018 року- 904 ( дев`ятсот чотири) гривень 46 копійок. Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того 11 серпня 2018 року у невстановлений час, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 підійшов до підземного паркінгу вказаного будинку, де побачив велосипед торгової марки « Нордвей Тундер» біло- синього кольору, який стояв біля входу до паркінгу та не був пристебнутий до металевої конструкції. При цьому у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи таємно, повторно, умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити реалізації його злочинного умислу, незаконно заволодів зазначеним велосипедом, який належав ОСОБА_9 , вартість якого, згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 1591 від 28 січня 2019 року становить 2800 ( дві тисячі вісімсот) гривень. Після чого ОСОБА_5 , сів на велосипед та покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Також 12 серпня 2018 року близько 13 години, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , заздалегідь обдумавши умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, діючи таємно, повторно, умисно, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити реалізації його злочинного умислу, використавши зручну обставину, те, що автоматичні ворота підземного паркінгу зазначеного будинку були залишені незачиненими, у зв`язку із проведенням ремонтних робіт, протиправно проник до підземної автостоянки, незаконно, без дозволу або запрошення туди уповноважених на те осіб чи інших мешканців будинку, тобто не маючи права перебувати на цій території, біля паркомісця № 11, використовуючи раніше заготовлену пилку, шляхом перепилу тросу велосипедного замку, яким до секційної батареї був закріплений велосипед торгівельної марки « Аспент 910», номер рами «

НОМЕР_1 », викрав зазначений велосипед, який належав ОСОБА_10 , вартість якого, згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 21311 від 21 вересня 2018 року становить 24247 ( двадцять чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 50 копійок. Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальних актах та пояснив, що скоїв крадіжки через відсутність коштів, також зазначив про всі епізоди скоєння злочинної діяльності, повідомив, що вчиняв вказані дії. Так, за епізодом крадіжки дитячого велосипеду повідомив, що 14 липня 2018 року він гуляв по вул. Новоолександрівській міста Харкова, зайшов до будинку АДРЕСА_3 , піднявся на ліфті на десятий поверх, а потім спускався по поверхам і на одному із тамбурів побачив дитячий велосипед, взяв його, вийшов з будинку та пішов з ним, а по дорозі продав його перехожому за 500 ( п`ятсот) гривень, кошти витратив на їжу та цигарки. По епізоду крадіжки велосипеда «Нордвей Тундер» повідомив, що підійшов до паркінгу по АДРЕСА_2 , де гуляв, та побачив там вказаний велосипед, сів на нього та поїхав, у подальшому здав його у ломбард, отримані 800 ( вісімсот) гривень, витратив на власні потреби. За епізодом крадіжки велосипеда « Аспент 910» пояснив, що спустився у підземний паркінг, побачив вказаний велосипед, проте він був причеплений до металевої конструкції, він пішов на торгівельний майданчик, придбав там пилку, вернувся до паркінгу та « відкусив» металевий дріт, яким був закріплений велосипед, потім сів на велосипед та поїхав, мав намір здати його до ломбарду, проте ломбард був зачинений, тому він продав його перехожому за 2000 ( дві тисячі) гривень, кошти витратив на власні потреби.

Потерпілий ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у судове засідання не з`явився, вказав, що претензій не має.
Потерпілий ОСОБА_9 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у судове засідання не з`явився.
До суду надано цивільний позов. З позовними вимогами звернувся ОСОБА_10 , який просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь 24247 ( двадцять чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 50 копійок.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, своїми умисними і протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення - злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, та передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , не працюючий офіційно, раніше неодноразово судимий,відповідно до довідки про звільнення, звільнений з місць позбавлення волі 28 лютого 2018 року, розлучений, має утриманів- сина 2006 року народження, на обліку у лікаря нарколога перебуває із діагнозом залежності від алкоголю на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Відповідно до інформаційного листа характеризується посередньо. Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин.

Відповідно до досудової доповіді ОСОБА_5 має високий ступінь повторності вчинення кримінальних правопорушень, та його виправлення можливе з ізоляцією від суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставиною, яка обтяжує покарання суд вважає рецидив злочинів.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
Позовні вимоги заявлені.
Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
З урахуванням того, що сума завданої матеріальної шкоди, визначена у цивільному позові підтверджується та не оспорюється обвинуваченим ОСОБА_5 , суд вважає необхідним задовольнити цивільний позов ОСОБА_10 .
Міру запобіжного заходу залишити без змін тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017 ), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України ( зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання ), викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 ( провадження № 13-31кс18 ), якщо особа вчинила злочин в період до 23.12.2015 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).( п. 104 )
Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається ( п. 106 ).
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , інкриміновані йому вищезазначені злочини, вчинив після 20 червня 2017 року, тому суд вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 ), не зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 23 серпня 2018 року тобто з моменту обрання запобіжного заходу.
Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто із 23 серпня 2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення із 23 серпня 2018 року по 10 квітня 2020 року із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1( один) день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.
Стягнути із ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_10 24247 ( двадцять чотири тисячі двісті сорок сім) гривень 50 копійок, як суму матеріальної шкоди, задовольнивши позов ОСОБА_10 .

Стягнути із ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_2 на користь держави суму витрат на проведення судової експертизи № 21311 від 21 вересня 2018 року в розмірі 572,00 ( п`ятсот сімдесят дві) гривень, суму витрат на проведення судової експертизи № 1591 від 28 січня 2019 року в розмірі 715,00 ( сімсот п`ятнадцять) гривень.
Речові докази, відповідно до постанови про визначення та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05 вересня 2018 року та передані до квитанції № 645 до камери схову знищити.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення,засудженим ОСОБА_5 в той же самий строк з моменту отримання копії вироку.
Прокурору, засудженому, потерпілим, копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: