Справа № 639/3002/20
Провадження № 1-в/639/392/20
У Х В А Л А

іменем України

5 червня 2020 року Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до засудженого положень Закону України «Про амністію у 2016 році»,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Засуджений подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог клопотання заперечувала, посилаючись на те, що він не є суб`єктом застосування амністії за Законом України «Про амністію у 2016 році».

Вислухавши прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до такого.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 21.01.2016 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Вказаний вирок набрав законної сили 22.02.2016 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України , Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 році (далі за текстом Закон).

Разом з тим, аналіз вказаного Закону дає підстави вважати, що ОСОБА_4 не підпадає під дію ст. ст. 1-8 Закону.

Зокрема, матеріали судового провадження та особової справи не містять належних та достатніх доказів, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі пунктів «а»-«є» статті 1, статті 2 Закону. Посилання засудженого на наявність у нього гепатиту «С» наявними у справі доказами не підтверджується. В той же час, засуджений не позбавлений права в подальшому при зверненні до суду з новим клопотанням, одночасно надати відповідний доказ до суду.

Положення ст. ст. 3-5 Закону передбачають відбуття певної частини покарання на період набрання Законом чинності. В той же час, з матеріалів особової справи вбачається, що станом на 07 вересня 2017 року ОСОБА_4 покарання не відбував, та був затриманий 14.02.2019 р.

Положення ж статей 6-8 Закону не застосовуються до осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього вимог Закону України Про амністію у 2016 році не підлягає задоволенню.

В той же час, засуджений не позбавлений права в подальшому при зверненні до суду з новим клопотанням, одночасно надати відповідний доказ наявності у нього захворювання, яке дає право на застосування до нього положень ст. 1 Закону.

Керуючись вимогами Закону України «Про застосування амністії в Україні», Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 537,539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1