Дата документу 05.12.2019 Справа № 318/632/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №318/632/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1295/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гасимбейлі Сабірабадського району республіки Азербайджан, громадянина України, який офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_8 .

Начальник Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та ступніть його суспільної небезпеки.

Прокурор вважає, що зазначені обставини у сукупності безумовно свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та необхідність застосування до нього більш суворої міри покарання.

Крім того, прокурор зазначає про те, що суд першої інстанції не врахував у вироку у якості обтяжуючої обставини вчинення злочину відносно особи похилого віку. Так, загиблим внаслідок ДТП є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 04 вересня 1949 року, тобто особи похилого віку.

Прокурор вважає, що суд безпідставно не врахував таку обставину, що обтяжує покарання, як вчинення злочину щодо малолітнього.

Згідно з вироком суду, 25 вересня 2018, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Ford-Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по дорозі, яка веде від автодороги «Дніпровка-Благовіщенка» до с. Іванівка.
В цей же час, у зустрічному йому напрямку, по смузі свого руху наближався автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), в салоні якого знаходились пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Так, водій ОСОБА_6 , порушуючи вимоги п.п.10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, (далі ПДР), 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», 11.3 «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», на території Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, не переконавшись у безпеці, для об`їзду ям на дорозі змінив напрямок руху керуємого автомобіля вліво, чим не надав переваги у русі зустрічному автомобілю «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та створивши своїми діями небезпеку, виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.
Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ЗAЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, пасажири вказаного автомобіля ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинули.
Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №10 від 18 лютого 2019 року, встановлено, що ОСОБА_12 були заподіяні полі-травма: відкритий уламковий перелом обох надколінків зі зміщенням, рани в ділянках правого і лівого колінних суглобів, закритий перелом дистальної і проксимальної фаланги 1-го пальця правої стопи, травматичний шок 2 ступеня, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, великої забійно-рваної рани верхнього віка правого ока, а також правого ліктьового суглоба.
Ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді відкритого уламкового перелому обох надколінків зі зміщенням, ран в ділянках правого і лівого колінних суглобів, закритого перелому дистальної і проксимальної фаланги 1- го пальця правої стопи, травматичного шоку 2 ступеня не були небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я (більше 21-го дня) і оцінюються як середньої тяжкості (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 рік).
Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, великої забійно-рваної рани верхнього віка правого ока, а також правого ліктьового суглоба, оцінюються як легкі тілесні пошкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Дані ушкодження в умовах дорожньо-транспортної події могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі деталі салону легкового автомобіля або при ударах об такі, і по давності виникнення не суперечать терміну, вказаному оглянутим, в ухвалі а також у медичній документації.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №299 від 21 листопада 2018 року, смерть ОСОБА_11 настала в наслідок закритої тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер справа та зліва, перелом хребта у грудному відділі, розрив серцевої сорочки, розрив серця, з розвитком гострої крововтрати у праву та ліву плевральні порожнини.
Пошкодження, які явились причиною смерті, кваліфікуються у сукупності, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, в даному випадку, що причинили смерть, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням.
Виявлені ушкодження у вигляді переломів правої стегнової кістки, утворилися внаслідок дії твердого предмета (предметів), та утворились за декілька часів до смерті. Зі смертю ці ушкодження в прямому причинному зв`язку не полягають, та мають ознаки пошкоджень середнього ступеня тяжкості.
Виявлені ушкодження у вигляді рани на голові, рани на кінцівках, утворилися в наслідок дії твердого предмета (предметів), та утворились за декілька часів до смерті. Зі смертю ці ушкодження в прямому причинному зв`язку не знаходяться та мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Виявлені ушкодження у вигляді синця на голові, саден на кінцівках, утворилися в наслідок дії твердого предмета (предметів), та утворилися за декілька часів до смерті. Зі смертю ці ушкодження в прямому причинному зв`язку не знаходяться та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Локалізація ушкоджень у ОСОБА_11 (область грудної клітини), свідчать що тілесні ушкодження утворилися від ударно-травматичної дії тупого твердого предмету в область грудної клітини, що не виключає можливість утворення ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди, на людину яка перебувала у салоні автомобіля.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3924 від 21 листопада 2018 року, смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної тупої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок, що ускладнилася поліорганною недостатністю.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: перелом лобної кістки зліва з ознаками консолідації (загоєння); субдуральний крововилив на конвекситальній поверхні лобно-тім`яно-скроневої ділянки зліва з ознаками організації (об`ємом близько 60 смЗ); розлитий субарахноїдальний крововилив на конвекситальній поверхні лівої півкулі головного мозку з ознаками організації; крайовий перелом передньо-верхнього краю СЗ, поперечного відростка зліва С6 шийних хребців (згідно з медичної документації); закрита тупа травма тулуба: переломи з ознаками консолідації (загоєння) акроміального кінця лівої ключиці, 1-2 ребер по лівій навкологрудинній лінії, 1-3, 8-9 ребер по правій навкологрудинній лінії, 3-4, 8-9 ребер по правій середньо-ключичній лінії, 5-7 ребер по середньо- пахвовій лінії, 10 ребра по правій навкологрудинній лінії; лівої лонної кістки; поперечних відростків ІЛ-ЬЗ поперекових хребців (згідно з медичною документацією); закрита тупа травма кінцівок: переломи з ознаками консолідації (загоєння) - шийки лівого стегна, нижньої третини правої стегнової кістки, переломо-вивих лівого ліктьового суглобу (згідно з медичною документацією).
Всі ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , утворилися за механізмом тупої травми, в результаті дорожньо-транспортної пригоди при ударах об виступаючі та деформовані частини салону автомобіля.
Поєднана тупа травма голови, шиї, тулуба та кінцівок у ОСОБА_10 , має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи №9-89 від 07 березня 2019 року, дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.10.1, 11.3 ПДР, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо- транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.286 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а саме безпідставного застосування положень ст.75 КК України, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в тому числі із застосуванням положень статті 75 КК України, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до тяжких злочинів, проте є злочином необережним, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, посередньо характеризується, офіційно не працює. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд обґрунтовано визнав визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив. Враховано судом при призначенні покарання і досудову доповідь органу пробації у кримінальному провадженні, згідно з якою, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Доводи апеляційної скарги правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, більш того, є суперечливими.

Так, прокурор в апеляційній скарзі, вказуючи на те, що правопорушення вчинене щодо осіб похилого віку, одночасно вказує на те, що судом безпідставно не враховано таку обставину, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину відносно малолітнього.

При цьому, прокурор не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів щодо віку постраждалих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В матеріалах провадження такі відомості відсутні.

При апеляційному розгляді сторони зазначили про те, що загиблі є особами похилого віку.

В той же час, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, характеризується необережною формою вини по відношенню до наслідків правопорушення.

Окрім того, згідно з обвинуваченням, яке визнане судом доведеним, потерпілі знаходились в іншому автомобілі ніж обвинувачений. У зв`язку з цим, доводи сторони захисту при апеляційному розгляді про те, що обвинувачений не міг знати, хто саме перебуває в зазначеному автомобілі під час ДТП, є слушними.

В обвинувальному акті обставина, передбачена п.6 ч.1 ст.67 КК України, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , теж не зазначена.

У зв`язку з викладеним, суд обґрунтовано не визнав вказану обставину, такою, що обтяжує покарання.

В апеляційній скарзі не наведено переконливих аргументів на спростування висновків суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

В той же час, обставини, що пом`якшують покарання та відомості про особу обвинуваченого, на які послався суд, вказані висновки суду підтверджують.

Колегія суддів вважає, що суд дотримався вимог ст.65 КК України, а також обґрунтовано застосував ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від призначеного основного покарання з випробуванням, з покладенням певних обов`язків.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.286 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4