ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/658/20 Справа № 212/2514/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
підозрюваної ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, українки, розлученої. Маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючої старшим інженером адміністративно-господарчої групи відділу освіти Покровської районної в місті ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обрано підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про не погоджування із доводами прокурора про те, що підозрювана ОСОБА_7 впливає на свідків у кримінальному провадженні, оскільки прокурором не надано суду достовірних відомостей які підтверджують будь-який вплив зі сторони підозрюваної на свідків. Таким чином, твердження прокурора про наявність ризику впливу на свідків зі сторони підозрюваної ОСОБА_7 не знайшло свого підтвердження, та є надуманими.
Також, на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим проведено ряд процесуальних дій - доступу до речей та документів, обшуки у даному кримінальному провадженні, відповідно результатом яких є отримання необхідних документів, які безпосередньо стосуються ремонту покрівлі КПНЗ «ДЮСШ №4» КМР, та взаємовідносин відділу освіти виконкому Покровської районної в місті ради та ТОВ «БУДВЕСТ». Таким чином твердження прокурора про наявність ризику зі сторони підозрюваної ОСОБА_7 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є хибними.
Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя вважає, що бажання підозрюваної ОСОБА_7 добровільно здати слідчому документи, які надають право виїзду за кордон, свідчить про відсутність намагання переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Також суд звертає увагу, що відповідно до повідомлення про підозру від 24.04.2020 року, ОСОБА_7 повідомлено про те, що вона підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України складання службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене за попередньою змовою групою осіб, якщо його вчинили декілька осіб, які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про спільне його вчинення та ч.4 ст.191 КК України, за ознаками: розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, вчинене у великих розмірах, однак, відповідно до клопотання про обрання запобіжного заходу від 24 квітня 2020 року, складеного слідчим та погодженого прокурором, дії підозрюваної ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.4 ст.191 КК України за ознаками привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в великих розмірах та внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Таким чином, сторона обвинувачення на час подання клопотання про обрання запобіжного заходу не визначилась стосовно обсягу обвинувачення та правової кваліфікації дій підозрюваної ОСОБА_7 .
З огляду на вищевикладене, наявність підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_7 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином тяжким та середнього ступеня тяжкості, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, постійне місце роботи, є багатодітною матір`ю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також нагороду за сумлінну працю та високу професійну майстерність, слідчий суддя приходить до висновку про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладанням на неї обов`язків відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, прокурор вважає, що слідчий суддя прийшов до неправильного висновку, щодо відсутності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки сам факт того, що ОСОБА_7 є службовою особою відділу освіти дає їй можливість впливати на працівників даного відділу, які є свідками у даному кримінальному провадженні, адже кримінальне правопорушення вчинене у сфері службової діяльності під час розпорядження бюджетними коштами.

Також, прокурор зазначає, що злочин вчинено старшим інженером адміністративно-господарчої групи відділу освіти під час виконання своїх посадових обов`язків у відділі освіти, тобто на робочому місці підозрюваної, за попередньою змовою з іншою службовою особою цього відділу, шляхом підроблення офіційних документів, які створювалися за місцем роботи підозрюваної. Тому, підозрювана на теперішній час має доступ до будь-якого службового документу, тобто будучи особисто заінтересованою особою, має реальну можливість знищити, приховати будь-які документи чи речові докази. На теперішній час під час досудове розслідування триває, слідчий, прокурор вправі збирати докази для доведеності вини підозрюваного та фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, прокурор зазначає, що бажання підозрюваної ОСОБА_7 добровільно здати слідчому документи, які надають право виїзду за кордон, не свідчить про відсутність намагання переховуватись від органів досудового розслідування або суду, так як, без наявності документів, які надають право виїзду за кордон, у ОСОБА_7 , яка розуміє тяжкість покарання, яке їй загрожує у випадку доведеності вини та наслідки застосування такого покарання, є можливість у будь-який момент виїхати на тимчасово окуповану територію України чи в зону проведення АТО (де тимчасово не діють органи державної влади та Закони України), чи вільно переховуватися на території будь-якої іншої області, іншого міста України без документів, які надають право виїзду за кордон.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором наголошено на правильності кваліфікації дій підозрюваної ОСОБА_7 за ознакою «розтрати» чужого майна, що відповідно викладено у повідомленні про підозру та звернуто увагу суду на суто технічну описку щодо кваліфікуючої ознаки зазначеної у клопотанні про тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засідання прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив задовольнити її в повному обсязі з підстав наведених у ній.
Підозрювана ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки слідчого судді про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст.ст. 131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із матеріалів провадження вбачається, що Покровським відділенням поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 23 березня 2020 року за № 0000690, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 366, ч.4 ст. 194 КК України (а.с.4).
24 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 366, ч.4 ст. 194 КК України (а.с.23-24).
Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та обираючи щодо неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України ухвалив дане рішення.
Так, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 194 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання матеріалами.
Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слідчий суддя, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи щодо підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу здатен забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 .
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Також, відповідно до ч. 1,3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в тому числі й у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
Разом з тим, як видно з матеріалів судового провадження та правильно встановлено слідчим суддею, органами досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема наявність в ОСОБА_7 намірів переховуватись від органів досудового слідства або суду, знищувати, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків по кримінальному провадженню, оскільки жодних переконливих доказів на підтвердження таких тверджень стороною обвинувачення надано не було. Навпаки слідчий суддя зазначив про не надання прокурором суду достовірних відомостей, які підтверджують будь-який вплив зі сторони підозрюваної на свідків, та слідчим проведено ряд процесуальних дій - доступу до речей та документів, обшуки у даному кримінальному провадженні, відповідно результатом яких є отримання необхідних документів, які безпосередньо стосуються ремонту покрівлі КПНЗ «ДЮСШ №4» КМР, та взаємовідносин відділу освіти виконкому Покровської районної в місті ради та ТОВ «БУДВЕСТ»., а також підозрювана ОСОБА_7 бажає добровільно здати слідчому документи, які надають право виїзду за кордон.

Окрім того, в сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрювану ОСОБА_7 , яка раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, постійне місце роботи, є багатодітною матір`ю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також нагороду за сумлінну працю та високу професійну майстерність, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
З урахуванням зібраних по справі доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків.
Підтвердженням правильності застосованого щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є належна процесуальна поведінка останньої та сумлінне виконання покладених на неї слідчим суддею процесуальних обов`язків, з часу застосування вказаного запобіжного заходу до теперішнього часу та той факт, що підозрювана самостійно, за першою вимогою апеляційного суду, у визначений час з`явилася в судове засідання для участі в розгляді апеляційної скарги прокурора.
Таким чином, зазначені прокурором в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків слідчого судді про доцільність визначення підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, який, на думку колегії суддів, з врахуванням вищезазначеного, є достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4