Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/595/20
Провадження №: 1-кп/332/196/20
У Х В А Л А
13 травня 2020 р.

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Прокурором під час судового розгляду було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 терміну дії запобіжного заходу у вказаному вище кримінальному проваджені.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який кваліфікується як тяжкий злочини. Також прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор зазначає, що менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання зазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання, мотивуючи тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених КПК та зазначив про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків (наявність на утриманні малолітньої дитини та житла), позитивні характеристики. Крім того, захисник звернув увагу на те, що ризики, на які посилається прокурор засновані на припущеннях. Допитані під час розгляду клопотання свідки охарактеризували його підзахисного з позитивної сторони, зобов`язались забезпечити його належну процесуальну поведінку. За таких обставин, захисник просив суд змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника, запевнив, що буде з`являтись до суду за викликом.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку захисника ОСОБА_4 , заперечував проти клопотання прокурора та звернув увагу на безпідставне посилання прокурора на обґрунтованість підозри та відповідні докази. Зазначив про надмірний розмір застави, визначений судом. Вважав за необхідне обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Допитані за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_8 батько обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 як керівник громадської організації «ВЕРІТАС-2006», членом якої є обвинувачений охарактеризували ОСОБА_7 як добру, порядну людину, зобов`язались забезпечити його належну процесуальну поведінку у разі обрання судом заходу у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд виходить з такого.

Положеннями ч. 1 ст. 183 та ч. 4 ст. 199 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Ухвалою суду від 19.03.2020 термін дії запобіжного заходу, обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено до 18.05.2020 із можливістю внесення застави.

Враховуючи неможливість до спливу вказаного строку закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання.
Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.
Разом з тим, при оцінці судом на зазначеній стадії судового провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На теперішній час триває судове слідство, безпосередньо судом досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення, потерпілий відмовився давати суду покази. Судом заплановано допитати свідків, експерта, яким було складено висновок щодо вартості майна, у викрадені якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Наявність ризику можливого переховування обвинуваченого суд оцінює, виходячи із обставин кримінального провадження та особистої ситуації обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання підозрюваного та наявні у нього засоби до існування).

Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких. Санкцією ч. 3 ст. 185 КК Українипередбачено безальтернативне покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 6 років. І така тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування обвинуваченого від суду.

Однак, при оцінці наявності ризику переховування суд враховує не лише тяжкість злочину, але і те, що ОСОБА_7 раніше судимий, зокрема, за вчинення злочину проти власності. Крім того, інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України на теперішній час перебуває у проваджені Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Зазначені обставини у поєднані із пред`явленим у цій справі обвинуваченням у вчинені тяжкого злочину дійсно можуть спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у цій справі, суд виходить з такого.

Враховувати передбачену КПК України процедуру отримання свідчень, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Оскільки на теперішній час потерпілий відмовився давати суду покази, ризик незаконного впливу на нього не підтверджений у судовому засіданні.

Ризик впливу на свідків, які ще не допитані безпосередньо судом, існує до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Крім того, обвинувачений обізнаний щодо місця роботи свідків, які затримали їх, що підвищує можливість впливу на вказаних осіб з метою зміни показів.

Відсутність офіційного працевлаштування ОСОБА_7 , тобто регулярних засобів щодо існування, наявність судимості у вчинені злочину проти власності, свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, що дає суду достатність підстав вважати, що існує ризик продовження вчинення злочинної діяльності.

Одночасно суд зазначає, що соціальні зв`язки ОСОБА_7 , а саме - наявність неповнолітньої дитини, постійне місце проживання, на що звернув увагу захисник, жодним чином не вплинули і не стали стримуючим фактором у поведінці обвинуваченого.
Оцінюючи покази свідків, суд зазначає, що оскільки ОСОБА_8 є батьком обвинуваченого, тобто через наявні родинні зв`язки не здатний об`єктивно охарактеризувати обвинуваченого. Крім того, свідок ОСОБА_8 не зміг чітко вказати відомості про працевлаштування сина, джерела доходів останнього на момент затримання, що ставить під сумнів позитивний вплив вказаної особи на обвинуваченого з метою забезпечення процесуальної поведінки останнього.
Крім того, суд враховує, що обвинуваченим суду неодноразово (під час продовження терміну дії запобіжного заходу та встановлення особи під час судового розгляду) було повідомлено недостовірну інформацію про перебування у зареєстрованому шлюбі, який фактично був розірваний на підставі судового рішення від 25.01.2013.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не дозволить належним чином контролювати поведінку обвинуваченого, які підозрюються у вчинення тяжкого злочину.

Оскільки жодна особа не висловила намір бути поручителем обвинувачених, суд позбавлений можливості застосувати запобіжний захід у виді особистої поруки.

Відсутність офіційного працевлаштування та постійного джерела доходів у обвинуваченого виключають можливість застосування застави, як запобіжного заходу.

Домашній арешт, на переконання суду, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 з урахуванням встановленого ризику можливого впливу на свідків, зокрема, і цілодобовий, що не виключає можливості спілкування засобами мобільного зв`язку, з іншими особами за місцем свого проживання, через яких впливати на свідків. Доводи свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не беруться судом до уваги, оскільки думки вказаних осіб, не можуть гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

За таких обставин, враховуючи продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого (ризиків можливості переховуватися від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні) та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає за можливе продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів із урахуванням обсягу кримінального провадження, процесуальних дій, які треба вчинити та поведінку учасників процесу, із можливістю внесення застави у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84080 грн. із покладенням на обвинувачених у разі внесення застави відповідних обов`язків.
Керуючись ст.ст. 177, 183-189 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12.07.2020 включно з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Визначити ОСОБА_7 заставу у сумі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн.
Застава може бути внесена обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у національній грошовій одиниці, на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за реквізитами: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за , Рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172.
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді застави.
У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У разі внесення застави, встановити 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження в залі судових засідань 13.05.2020 року.

Суддя ОСОБА_1