Номер провадження: 11-кп/813/1328/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 19.08.2019 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні №0000298, внесеному до ЄРДР 04.02.2019 року,
встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, 19.08.2019 року було задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні №0000298, внесеному до ЄРДР 04.02.2019 року
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, обвинувачений має місце роботи, раніше не судимий, вказує на відсутність достатніх доказів вчинення інкримінованого злочину, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржену ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 19.08.2019 року і застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_8 направила на адресу апеляційного суду заяву, в якій просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Захисник підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, вважав можливим розглядати апеляційну скаргу за відсутності прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши захисника, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Відповідно до ст. 331 КПК України КК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст.199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №№0000298 внесене до ЄРДР 04.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України
Злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно існування ризику переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим.
Крім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 не прийнято, існує ризик того, що він може незаконно впливати на свідків чи потерпілу у вказаному кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи оскарженої ухвали відносно того, що інкримінований злочин має тривалий характер, що свідчить про існування ризику вчинення іншого аналогічного злочину.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийняв до уваги всі дані про особу обвинуваченого, той факт, що ОСОБА_7 має сина, проживає з дружиною, має місце роботи, раніше не судимий, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, взявши до уваги обставини вчинення злочину, прийшов до обґрунтованого висновку, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою, переважає особистий інтерес обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, не судимий апеляційний суд приймає до уваги, разом з тим характер інкримінованого злочину та наявність ризиків не дає достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.
Що стосується доводів захисника про відсутність достатніх доказів вини ОСОБА_7 , апеляційний суд наголошує на тому, що, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та достовірності та достатності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.
Матеріали справи не містять інших даних про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
Істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приймає до уваги характер та обставини злочину та особу обвинуваченого і вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 є доцільним та обґрунтованим.
Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, від 19.08.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні №0000298, внесеному до ЄРДР 04.02.2019 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4