Ухвала

12 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 752/13179/17
провадження № 51 455 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року та вирок Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003623,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);

2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Так, засуджений порушує питання про скасування вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року та вироку Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Проте, посилаючись у касаційній скарзі на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, засуджений ОСОБА_4 не обґрунтовує в чому конкретно з огляду на положення ст. 412 КПК полягає істотність таких порушень при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, і яким чином ці порушення перешкодили суду ухвалити законні та обґрунтовані рішення, що було б безумовною підставою для їх скасування відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Також, вказуючи на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, ОСОБА_4

не наводить доводів щодо явної несправедливості призначеного йому покарання

з огляду на положення ст. 414 КПК.
Крім того, у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 вказує на неповноту судового розгляду, що згідно положень статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга засудженого не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. Проте ОСОБА_4 просить скасувати вирок місцевого суду та вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд не в суді першої інстанції, а в суді апеляційної інстанції. Вказане позбавляє можливості встановити дійсну позицію засудженого щодо результатів касаційного розгляду.

За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу засудженого, надавши строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху

і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3