1Справа № 335/2923/20 1-кп/335/609/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , провівши підготовче судове засідання з розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0001679 від 21.07.2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001679 від 21.07.2019 року за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру

Представник потерпілого та потерпілий вважали за можливе призначити судовий розгляд. Потерпілий наполягав на відшкодуванні йому шкоди, завданої внаслідок суспільно-небезпечного діяння.

Захисник заперечував проти призначення судового розгляду, вважає, що порядок досудового розслідування постановою слідчого від 30.03.2020 року змінено після закінчення строку досудового розслідування, тому клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає призначенню до судового розгляду.

ОСОБА_5 та його законний представник підтримали позицію захисника.

Дослідивши матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 з реєстром матеріалів досудового розслідування № 0001679, заслухавши думку учасників підготовчого провадження з приводу можливості призначення судового розгляду на підставі даного клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Проте, вказані вимоги закону не виконано органом досудового розслідування.

Поряд з цим, вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», звернуто увагу судів на те, що за змістом положень чинного законодавства, метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19,20,93 та 96 КК України; запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України. Враховуючи те, що досягнення цієї мети пов`язане одночасно з комплексом заходів соціальної реабілітації та з медикаментозним й іншим медичним впливом на здоров`я осіб, до здійснення якого зобов`язують судові рішення, суди повинні суворо додержувати вимоги законодавства, що регулює застосування примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, підвищувати рівень судового розгляду справ зазначеної категорії, забезпечувати постановлення законних і обґрунтованих судових рішень.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що в обгрунтування клопотання слідчий посилається на висновок судово-психіатричної експертизи № 382 від 28.018.2019 року, відповідно до якого, ОСОБА_5 у період інкримінованого йому правопорушення виявляв ознаки тимчасового хворобливого розладу психотичного, переважно шизофреноподібного, розладу внаслідок вживання ПАР (алкоголю, амфетаміну), не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, після скоєного правопорушення пройшов лікування у психіатричному стаціонарі, психологічний стан нормалізувався, тому не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Саме цей висновок став підставою для звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність істотних суперечностей між вимогами клопотання та висновком експерта, яким такі вимоги обгрунтовані, оскільки, згідно з висновком експерта, ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, що позбавляє суд визначити межі судового розгляду відносно ОСОБА_5 .

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Прояв умисної форми вини та мотиву злочину є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

За таким станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Статтею 503 КПК України визначено підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру , за якою кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 511 КПК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Про закриття кримінального провадження прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом. Постанова про закриття кримінального провадження надсилається до місцевих органів охорони здоров`я.

Ухвалою суду від 04.12.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001679 було повернуто прокурору, для приведення у відповідність до вимог ст. 291 КПК України, зокрема, з тих підстав, що під час досудового розслідування, з огляду на неоднозначне обвинувачення, яке містить суперечливі висновки та кваліфікуючі ознаки в частині ознак осудності обвинуваченого, органом досудового розслідування не вирішувалося питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Проте, з реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається прийняття під час досудового розслідування процесуальних рішень про направлення ОСОБА_5 до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців на підставі ухвали слідчого судді, після встановлення стану неосудності на момент вчинення злочину, в порядку визначеному ст. 509 КПК України.

За викладених обставин клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність з вимогами ст.ст. 291, 292 КПК України.

Керуючись ст. ст. 292, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0001679 від 21.07.2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України, повернути прокурору, який його затвердив, для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1