Справа №621/1667/20
Пр. №1-кс/621/561/20
Ухвала
Іменем України

30 червня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Змієві клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000561 від 23.06.2020, за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме:

1) Автомобіля «ВАЗ 21043», р.н. " НОМЕР_1 ", що належить ОСОБА_5 ;

2) Автомобіль «AUDI 100», р.н. « НОМЕР_2 », що належить ОСОБА_6 ;

3) Свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_3 » на ім`я ОСОБА_6

4) Свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_4 » на ім`я ОСОБА_5 ;

5) Велосипед «Україна», що належить ОСОБА_7 .

які вилучені під час огляду місця події від 23.06.2020 на відкритій ділянці місцевості поблизу буд. 65-а, по вул. Харківській в с. Таранівка Зміївського району Харківської області.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 23.06.2020 невстановлена особа, керуючи велосипедом "Україна" на вул. Харківській в с. Таранівка, Зміївського району Харківської області, під час здійснення маневру повороту ліворуч не переконався у безпечності здійснення зазначеного маневру та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21043 , р.н. " НОМЕР_1 " під керуванням ОСОБА_8 , який після зіткнення виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем "AUDI", р.н. НОМЕР_2 ", внаслідок чого пасажиру автомобіля "AUDI" спричинені тілесні ушкодження.

Цього ж дня, відомості за даним фактом чим відповідно до вимог ч. ч. 1, 4, 5 ст. 214 КПК України, внесено до ЄРДР за № 0000561, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 286 КК України.

Оглядом місця події від 23.06.2020, а саме, відкритої ділянки місцевості поблизу буд. 65-а по вул. Харківській в с. Таранівка, Зміївського району Харківської області, було виявлено та вилучено: Автомобіль «ВАЗ 21043», р.н. " НОМЕР_1 "; Автомобіль «AUDI 100», р.н. « НОМЕР_2 »; Свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_3 »; Свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_4 »; Велосипед «Україна». Вищевказане майно вилучено до Зміївського ВП.

Для забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування, належного проведення судових експертиз з метою встановлення наявності або відсутності ознак складу кримінального правопорушення необхідно накласти арешт на зазначене в клопотанні тимчасово вилучене майно, яке може бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні і має значення для досудового розслідування, так як у випадку повернення його особам в яких воно було вилучене, або власнику, дані речі можуть бути знищені, пошкоджені, реалізовані або приховані від органів досудового розслідування.

Слідчий ОСОБА_4 на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Просив клопотання розглянути у його відсутність.
Власники майна на розгляд клопотання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.
Клопотань про застосування технічних засобів фіксування судового процесу від прокурора не надходило, тому судове засідання проведено без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.
Вислухавши думку прокурора, яка підтримала клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно із частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000561 від 23.06.2020 за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України; рапорту Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 23.06.2020 про настання ДТП з потерпілими; протоколу огляду місця ДТП від 23.06.2020; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.06.2020; свідоцтв про реєстрацію ТЗ.
Згідно із пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог пункту 1, 4 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України).

Метою накладання арешту на майно, яке вилучено 23.06.2020 під час огляду місця події - є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, знищення, перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є речовим доказом, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

Разом із тим, відповідно до частини 4 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження є достатньо відомостей вважати тимчасово вилучене майно у вигляді транспортного засобу доказом у кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 107, 131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, який полягає у забороні відчуження та розпорядження, на строк три місяці, а саме:

1) Автомобіль «ВАЗ 21043», р.н. " НОМЕР_1 ", що належить ОСОБА_5 ;

2) Автомобіль «AUDI 100», р.н. « НОМЕР_2 », що належить ОСОБА_6 ;

3) Свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_3 » на ім`я ОСОБА_6

4) Свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_4 » на ім`я ОСОБА_5 ;

5) Велосипед «Україна», що належить ОСОБА_7 .

Ухвала про арешт майна підлягає виконанню негайно слідчим СВ Зміївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1