МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/286/20 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000244, за апеляційною скаргою прокурора Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2019 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, розлученого, маючого професійно-технічну освіту, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (надалі КК України);

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України до 1 (одного) року 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за оскаржуваним вироком та вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 липня 2019 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 4 (чотири) місяці

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 2 статті 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 10 (десять) місяців.
На підставі частини 4 статті 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 липня 2019 року та шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання строком на 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 942 (дев`ятсот сорок дві) гривні 06 копійок.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

На переконання апелянта, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Зазначає, що призначаючи остаточне покарання на підставі частини 4 статті 70 КК України, фактично застосував принцип часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, який передбачений статтею 71 КК України.

Вказує, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 липня 2019 року за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, а за оскаржуваним вироком вчинив правопорушення 18 квітня 2019 року, тобто до постановлення вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 липня 2019 року.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2019 року визнано доведеним, що 18 квітня 2019 року близько 19 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «Єва» № 1014 ТОВ «РУШ» по пр. Незалежності, 37/1 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, вирішив вчинити крадіжку бритви для гоління «Philips OneBlade», вартістю 1064.33 грн. Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_7 , діючи умисно та таємно від сторонніх осіб, взяв зі стелажу бритву для гоління «Philips OneBlade», вартістю 1064.33 грн., яку сховав під куртку та пройшовши каси магазину, не розрахувавшись за товар, направився до виходу, однак на виході був зупинений адміністратором магазину, яка помітила його злочинні дії за допомогою камер спостереження, встановлених в торгівельному залі магазину.
Своїми діями вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 2 статті 15 і частини 2 статті 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.
Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, кваліфікація дій за частиною 2 статті 15 і частини 2 статті 185 КК України апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
У той же час частина 1 статті 71 КК України передбачає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі частини 4 статті 70 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання часткового приєднав невідбуте покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 липня 2019 року, тобто норму закону, яка підлягає застосуванню зазначив вірно, а фактично застосував принцип призначення покарання за сукупністю вироків, передбачений статтею 71 КК України.
І хоча суд апеляційної інстанції погоджується з остаточно визначеним розміром призначеного покарання та вважає його відповідним вимогам статей 50, 65 КК України, проте допущені порушення під час викладення судового рішення є неприйнятним.
Відповідно до частини 4 статті 70 КК України, апеляційний суд вважає необхідним, за сукупністю злочинів застосувавши принцип часткового складання покарань, призначених за оскаржуваним вироком та за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 липня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.
За наведеного, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, на підставі пункту 4 частини 1 статті 409, пункту 2 частини 1 статті 413 КПК України, підставою для зміни вироку суду в цій частині, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 424, 426, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною 2 статті 15 і частини 2 статті 185 КК України з призначеним покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 10 (десять) місяців.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за оскаржуваним вироком та вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 липня 2019 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 4 (чотири) місяці

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: