ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1714/19 Справа № 208/7593/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001758 від 15.09.2019 року за ч. 1 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що предмет клопотання мобільний «iPhone 7» IMEI НОМЕР_1 , вже знаходиться у розпорядженні слідчого на належній правовій підставі, відсутні будь-які ризики його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження у зв`язку з чим, дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна задовольнити повністю та накласти арешт на майно, яке було вилучено 15.11.2019 року у ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон Iphone 7 IMEI: НОМЕР_1 .
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що з матеріалів даного кримінального провадження майном, яке стало предметом кримінального правопорушення, є належний потерпілому ОСОБА_9 вищевказаний мобільний телефон Iphone 7 IMEI: НОМЕР_1 . Прокурор зазначає, що відтак вилученням зазначеного телефону здійснено тимчасове вилучення майна, яке є предметом злочину та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
На думку прокурора, суд розглянувши клопотання слідчого, обмежився лише цитуванням норм КПК України щодо підстав накладення арешту, одна свою відмову у накладенні такого арешту належним чином не обґрунтував, а тому з огляду на вищевикладене прокурор вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні прокурор підтримала доводи апеляційної скарги та з підстав викладених у ній просила її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 15.11.2019 року вбачається, що 18.09.2019 року раніше знайомий чоловік запропонував йому придбати мобільний телефон «iPhone 7» IMEI НОМЕР_1 , оглянувши який він погодився та сплатив за телефон 700 гривень. Вже під час спілкування з працівниками поліції йому стало відомо що зазначений телефон є викраденим. Він добровільно надав згоду на огляд та вилучення зазначеного телефону.
Також згідно до заяви ОСОБА_8 від 15.11.2019 року вбачається, що він надав працівникам поліції для огляду та вилучення мобільний телефон «iPhone 7» IMEI НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1, 2 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, орган досудового розслідування має правову підставу зберігати у себе предмет клопотання, оскільки він наданий стороні обвинувачення добровільно (ч. 2 ст. 100 КПК України) особою, право власності якої на теперішній час презюмується свідком ОСОБА_8 , як особою яка придбала зазначене майно за відплатним договором, у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).
Також в матеріалах клопотання відсутні будь-які дані про те, що потерпіла особа ОСОБА_9 заявив позовні вимоги майнового характеру в порядку передбаченому ст. 388 ЦК України, та зазначені обставини не встановлені рішенням суду, яке б набрало законної сили.
Згідно ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.
Постановою ст. слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 15.11.2019 року вилучені за добровільною згодою особи, що їх набула на правовій підставі ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон «iPhone 7» IMEI НОМЕР_1 , визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження № №0001758 від 15.09.2019 року.
Враховуючи, що предмет клопотання мобільний «iPhone 7» IMEI НОМЕР_1 , вже знаходиться у розпорядженні слідчого на належній правовій підставі, суд першої інстанції правильно вважав, що відсутні будь-які ризики його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність клопотання слідчого вказаним вимогам кримінального процесуального закону.
Посилання апеляційної скарги прокурора на те, що предмет клопотання має процесуальний статус тимчасово вилученого майна є помилковим, оскільки він набутий органом досудового розслідування в порядку ч. 2 ст. 100 КПК України, а не в порядку ст. 167-169 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для накладення арешту на вказане майно, оскільки відсутні будь-які ризики його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження, так як воно знаходиться в поліції у розпорядженні слідчого на належній правовій підставі.
Вказані вище вимоги закону та обставини справи спростовують доводи апеляційної скарги прокурора в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування чи зміни, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001758 від 15.09.2019 року за ч. 1 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4