Справа № 297/873/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020 м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі колегії суддів: головуючого ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які брали участь дистанційно із УВП № 9 м.Ужгород в режимі відеоконференції, розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 12.03.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 152 КК України,

встановив:

29 квітня 2020 року до Берегівського районного суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 12.03.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 152 КК України.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_10 і ОСОБА_11 обвинувачуються в наступному.
Так, 09 березня 2020 року близько 01 години ночі ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в жилій кімнаті будинку АДРЕСА_1 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення стосовно ОСОБА_7 насильницьких дій сексуального характеру.
Тоді, ОСОБА_11 спочатку спровокувала сутичку з потерпілим ОСОБА_7 , під час якої умисно нанесла останньому невстановлену кількість ударів руками та ногами по різних частинах тіла, після чого схилила ОСОБА_10 до вчинення насильницьких дій, в результаті чого останній схопив віник з дерев`яною ручкою, яким умисно наніс невстановлену кількість ударів потерпілому ОСОБА_7 в область голови та обличчя останнього, спричинивши тілесні ушкодження у виді саден голови, грудної клітини, синців повік лівого ока та переносиці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на підлогу, після чого ОСОБА_11 , використовуючи безпорадний стан ОСОБА_7 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з ним дій, умисно, роздягнула потерпілого, знявши з нього штани та нижню білизну, схилила ОСОБА_10 до зґвалтування ОСОБА_7 , на що ОСОБА_10 , оголивши свій статевий орган, ввів його без згоди та проти волі ОСОБА_7 в анальний отвір останнього та здійснив з ним насильницький статевий акт.
У свою чергу, ОСОБА_11 після закінчення ОСОБА_10 статевого акту з потерпілим ОСОБА_7 , схопила віник з дерев`яною ручкою, та використовуючи безпорадний стан ОСОБА_7 , без згоди та проти волі останнього ввела невстановлену кількість разів дерев`яну ручку вищевказаного віника в анальний отвір ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді: травматичного пошкодження прямої кишки, дифузійного перитоніту, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх виникнення, що є тяжкими наслідками.
30 квітня 2020 року ухвалою колегії суддів Берегівського районного суду в кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
Згідно ухвали слідчого судді Берегівського районного суду від 09.04.2020 року відносно ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 08.06.2020 року.
Окремою ухвалою колегії суддів в підготовчому засіданні обвинуваченому ОСОБА_10 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави до 07 липня 2020 року.
Колегією суддів в підготовчому судовому засіданні було поставлено питання про невідповідність обвинувального акту нормам КПК України та його повернення прокурору. Так, в обвинувальному акті, згідно якого ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 152 КК України вказано, що остання вчинила дії сексуального характеру, пов`язані з анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчиненому групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, тобто не конкретизовано, альтернативно вказана позиція органу досудового розслідування, обставина кримінального правопорушення вчинення дій сексуального характеру або з використанням геніталій або іншого предмету, та невірно визначено кваліфікацію злочину щодо епізоду насильного вводу дерев`яної ручки віника обвинуваченою ОСОБА_11 декілька разів в анальний отвір потерпілого, внаслідок чого були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, оскільки вказані дії ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати і за відповідною частиною ст. 121 КК України.
Отже, невідповідність обвинувального акту в частині кваліфікації злочину інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_11 є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, та кваліфікація інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_11 кримінального правопорушення є вірною. Просив призначити справу до розгляду по суті в закритому судовому засіданні. Обставину, у діях обвинуваченої ОСОБА_11 , щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень охоплює кваліфікаційна ознака «спричинення тяжких наслідків», тому додаткової кваліфікації за ст. 121 КК України не потребує.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 вважала, що дії ОСОБА_11 не потребують окремої кваліфікації за ст. 121 КК України. Однак, у зв`язку з не конкретизацією дій обвинуваченої щодо кваліфікаційної ознаки «з використанням геніталій» та «іншого предмету» органом досудового розслідування є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Аналогічну позицію із захисником ОСОБА_8 висловив і захисник ОСОБА_9 ..
Потерпілий ОСОБА_7 залишив вирішення питання повернення обвинувального акту на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_10 погодився щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачена ОСОБА_11 пояснила, що не згідна із необхідністю повернення обвинувального акту без викладу конкретних мотивів.
Заслухавши думку учасників процесу колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно до вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Вивчивши обвинувальний акт колегія суддів приходить до висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підлягає поверненню.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься згідно з п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора. Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, а не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.
Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пункт а) частини 3 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч. 4 ст. 110 і ч. 2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.
Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист), потерпілого (знати сутність обвинувачення) та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження.
Перевірка відповідності обвинувального акта вимогам КПК України і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення, згідно зі ст. 314 цього Кодексу, віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. Після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому, в разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, має прийняти рішення про повернення його прокурору.
Застосування цих приписів не звільняє суд від обов`язку виконання, у межах своєї компетенції, завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, на засадах, передбачених ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України.
Судом після вивчення обвинувального акту встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим та прокурором не дотримані.
Так, в абзаці четвертому пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» визначено, що зґвалтування або насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом чи замах на ці злочини, поєднані з умисним заподіянням потерпілій особі тілесного ушкодження, визнаного тяжким лише за ознакою небезпечності для життя на момент його заподіяння, не можуть вважатися такими, що спричинили тяжкі наслідки. Такі дії підлягають кваліфікації за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статей 152 або 153 і відповідними частинами статті 121 КК.
Приписам частини другої ст. 291 КПК України надісланий до суду обвинувальний акт щодо обвинуваченої ОСОБА_11 не відповідає п. 5, а саме: невірно визначена правова кваліфікація з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто враховуючи позицію Верховного Суду України щодо судової практики у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, зґвалтування або насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом чи замах на ці злочини, поєднані з умисним заподіянням потерпілій особі тілесного ушкодження, визнаного тяжким лише за ознакою небезпечності для життя на момент його заподіяння, не можуть вважатися такими, що спричинили тяжкі наслідки, а мають кваліфікуватися за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статей 152 і відповідними частинами статті 121 КК України.
Крім того, в першому епізоді, який інкримінується обвинуваченій ОСОБА_11 , не конкретизовано використання, вчинення дій сексуального характеру нею, що вчинено групою осіб, з використанням геніталій та (або) будь-якого іншого предмета, тобто не вказано, що за якою кваліфікуючою ознакою з двох орган досудового розслідування вважає доведеним вину за двома, або одним із них, отже вказане дає підстави вважати, що слідчий і прокурор не виклали або не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, у такий спосіб дезорієнтували сторону захисту, потерпілого щодо їх розуміння, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежили процесуальні права учасників судового розгляду.
Поза цим, не маючи повного, такого, щоб відповідав вимогам ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, суд буде позбавлений можливості визначити межі судового розгляду, дати оцінку обставинам, які в обвинувальному акті не вказані (або ж слідчим не встановлені), але мають істотне значення для кримінального провадження.
Невірна кваліфікація кримінального правопорушення, яка має суттєве значення для кримінального провадження, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно зрозуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини саме в тому кримінальному правопорушенні (правопорушеннях), в яких особа обвинувачується.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне повернути обвинувальний акт з додатками у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прокурору.
Керуючись ст. 291, ч. 3 п. 3, ч. 4 ст. 314, ч. 1 ст. 372, ст. 392 КПК України,

ухвалив:

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191 від 12.03.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 152 КК України прокурору Берегівської місцевої прокуратури.
Запобіжні заходи щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити тримання під вартою.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3