Дата документу 19.03.2020 Справа № 554/1005/20
Провадження № 1кс/554/2984/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 04 червня 2019 року по кримінальному провадженню № 0001473 від 16.11.2018, -
в с т а н о в и в :
До Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 04 червня 2019 року по кримінальному провадженню № 0001473 від 16.11.2018 та зобов`язати слідчого виконати вимоги ч.1, 2 ст. 55 КПК України.
В скарзі зазначає, що 30 травня 2019 року подав на ім`я процесуального прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_5 клопотання, в якому просив зобов`язати слідчого Малінку провести в розумні строки слідчо-процесуальні дії у кримінальному провадженні № 0001473. 04 червня 2019 року отримав від прокурора відписку, з якої вбачалося, що слідчим Малінкою 04 червня 2019 року відмовлено йому у визнанні потерпілим. 10 червня 2019 року він звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова зі скаргою на постанову про відмову у визнанні його потерпілим. 05 вересня 2019 року Червонозаводським районним судом м.Харкова винесено ухвалу про відмову у задоволенні скарги, так як слідчий Малінка 28 серпня 2019 року закрив кримінальне провадження. 10 жовтня 2019 року ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова постанову про закриття кримінального провадження від 28 серпня 2019 року було скасовано. 24 грудня 2019 року розслідування по даному кримінальному провадженню було доручено слідчому ТУ ДБР, розташованому у м.Полтаві ОСОБА_6 03 січня 2020 року він звернувся до слідчого ОСОБА_6 з клопотанням, в якому прохав надати окреме доручення в оперативну службу Харківської області та допитати його в якості потерпілого, однак 13 січня 2020 року слідчий направив на його адресу відповідь, в якій вказав, що він має статус заявника, а тому клопотання від 03 січня 2020 року задоволено бути не може. 13 січня 2020 року Октябрським районним судом м.Полтави йому було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, оскільки в матеріалах кримінального провадження мається не скасована постанова слідчого Малінки про відмову у визнанні його потерпілим від 04 червня 2019 року.
Вважає, що висновки викладені у постанові про відмову у визнанні його потерпілим від 04 червня 2019 року являються немотивованими, завідомо надуманими, необґрунтованими та неправдивими, так як права та обов`язки у потерпілого виникають з моменту подачі заяви щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Перевірка заяви про визнання особи потерпілим законом не передбачена, у зв`язку з чим статус потерпілого після подачі ним заяви про вчинення правопорушення особа отримує автоматично. Вказаною постановою умисно порушено його права на доступ до правосуддя, позбавлено його можливості заявляти клопотання та приймати участь у кримінальному провадженні як потерпілий.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, у зв`язку із форс-мажорною обстановкою, яка склалася в країні, пов`язаною із вірусом, свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про відмову у задоволенні скарги. В клопотанні зазначив, що для встановлення факту спричинення ОСОБА_3 шкоди заподіяної нібито внаслідок неправомірних дій з боку слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000010 від 21.11.2012 вживаються всі заходи. 16.01.2020 року до Харківського ДВБ НП України було направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України щодо допиту ОСОБА_3 в якості свідка. Під час допиту необхідно було встановити всі обставини справи, а також реальність заподіяння шкоди ОСОБА_3 для прийняття в подальшому рішення щодо статусу потерпілого, проте останній від допиту відмовився. Також 16.01.2020 року до прокуратури Харківської області направлено запит про надання інформації щодо місця знаходження матеріалів кримінального провадження № 0000010, ознайомлення з якими також необхідне для встановлення факту протиправності діянь слідчого ОСОБА_7 , чим ніби-то спричинено шкоду ОСОБА_3 28.02.2020 року до ТУ ДБР у м.Полтаві надійшов лист від харківської місцевої прокуратури № 1 , в якому зазначено, що у кримінальному провадженні № 0000010 триває судово-психологічна експертиза, призначена на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова. Враховуючи, що досудове слідство триває, питання визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001473 є передчасним.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві знаходиться кримінальне провадження № 0001473 від 16.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України. Підслідність у даному кримінальному провадженні за ТУ ДБР, розташованим у м.Полтаві визначена постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури прокуратури області ОСОБА_5 від 22 жовтня 2019 року.
Як вбачається із постанови старшого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області радника юстиції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 04 червня 2019 року, в ході проведення досудового розслідування свідком ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не надано докази, які б свідчили про наявність моральної, фізичної або майнової шкоди завданої вчиненим кримінальним правопорушенням. У зв`язку із відсутністю очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особами, яким завдано шкоди, у визнанні заявників потерпілими відмовлено.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішення слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_8 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При винесенні вказаної постанови слідчим не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди завданої кримінальним правопорушенням, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , зазначено лише, що останніми не надано доказів, які б свідчили про спричинення їм моральної, фізичної або майнової шкоди. В постанові відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 04 червня 2019 року по кримінальному провадженню № № 0001473 від 16.11.2018 підлягає скасуванню.
Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо зобовязання слідчого виконати вимоги ч.ч.1,2 ст. 55 КПК України, тобто визнати його потерпілим, оскільки положення кримінального процесуального законодавства не передбачають право слідчого судді зобов`язати слідчого прийнятти процесуальне рішення про визнання особи потерпілим.
Керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 04 червня 2019 року по кримінальному провадженню № 0001473 від 16.11.2018 скасувати.
У задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1