Дата документу 19.02.2020 Справа № 937/9215/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/163/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/9215/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі Запорізької області, про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно зі змістом судового рішення, 07.11.2019 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі Запорізької області, про відмову у визнанні потерпілим, в якій просить зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м Мелітополі надати йому статус потерпілого у кримінальному провадженні №0000462, внесеному до ЄРДР 27.09.2019 року.

В обґрунтування доводів скарги вказав, що слідчим неправильно кваліфіковано діяння, неправильно вказано статтю КК України, ігноруються всі його заяви та клопотання про надання статусу потерпілого та проведення слідчих дій.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що з поданої ОСОБА_7 скарги не зрозуміло коли, в який спосіб ним було направлено звернення на адресу слідчого про визнання його потерпілим, не зазначено та не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, не зазначено коли йому було відмовлено. Крім того, заявник вказав, що неодноразово звертався до слідчого із заявами та клопотаннями щодо проведення слідчих дій, проте не надав доказів на підтвердження зазначеного. Оскарження дій слідчого щодо неправильної кваліфікації правопорушення чинним законодавством не передбачено, відтак вимоги заявника в цій частині також не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя, в порушення вимог ст.306 КПК України, розглянув його скаргу без його участі, що призвело до порушення його права на захист.

Також вказує, що копію ухвали слідчого судді отримав 28.12.2019 року, апеляційну скаргу подав 02.01.2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущеним.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; заявника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення ; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що ОСОБА_7 тримається під вартою в слідчому ізоляторі, не був присутній в судовому засіданні, скарга була розглянута без його участі, копію ухвали слідчого судді отримав 28.12.2019 року, апеляційна скарга була подана ним 02.01.2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження пропущений не був, тому апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.8 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскарженими в апеляційному порядку.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється главою 26 КПК України.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Параграфом 2 глави 26 КПК визначено порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування. Частинами 1,2 ст.309 КПК передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом оскарження в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування. Крім цього переліку, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді, постановлені у порядку ч.2 ст.117 КПК України (ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку), ч.7 ст.583 КПК України (ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту), ч.9 ст.584 КПК України (ухвала слідчого судді про застосування екстрадиційного арешту або відмову у його застосуванні), ч.6 ст.591 КПК України (ухвала слідчого судді про видачу особи (екстрадицію).

Постановлене судове рішення, яке оскаржує ОСОБА_7 до даного переліку не відноситься.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками розгляду по суті скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, про відмову у визнанні потерпілим, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Разом з цим, відповідно до вимог ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурором було надано витяг з ЄРДР, відповідно до якого 06.07.2017 року органом досудового розслідування за заявою ОСОБА_7 були внесені відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.2 ст.365 КК України за фактом неправомірних дій працівників Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області, які застосували фізичний вплив відносно ОСОБА_7 , 06.06.2019 року за заявою ОСОБА_7 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.366 КК України за фактом фальсифікації матеріалів кримінального провадження, 27.09.2019 року за заявою ОСОБА_7 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.371 КК України за фактом завідомо незаконного затримання останнього службовими особами Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області 19.07.2018 року. Зазначені кримінальні провадження були об`єднані в одне та присвоєно №0000383. Тобто з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення у заявника виникають права і обов`язки потерпілого, а тому ОСОБА_7 є потерпілим у кримінальному провадженні.

Таким чином, відмовляючи ОСОБА_7 у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді викладеними в ухвалі та вважає, що доводи в апеляційній скарзі заявника правильність вищевказаних висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі Запорізької області, про відмову у визнанні потерпілим, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4