Справа № 1-кп/593/80/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" квітня 2020 р.

Бережанський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника (адвоката): ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бережани Тернопільської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_5 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №-0000290 від 20 серпня 2019 року про обвинувачення за ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 та за ч.2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду із письмовим клопотанням, згідно якого просить суд продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, є тяжким і за його вчинення передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Як вважає прокурор, саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й значний термін покарання у виді позбавлення волі, є причиною того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може умисно переховуватися від суду, як на території України, так і поза її межами. В обґрунтування заявленого ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, прокурор послався на те, що з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів у судовому засіданні, зважаючи на те, що свідки по справі у суді не допитувалися, до проведення такого допиту, під незаконним впливом обвинуваченого, такі особи можуть змінити свої показання, які вони давали слідчому. Як вважає прокурор, перебуваючи на волі та маючи інформацію про анкетні дані свідків та їх контактні телефони, обвинувачений як особисто, так і через третіх осіб, шляхом тиску та залякувань, може незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань, від дачі свідчень або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань. Прокурором також заявлено про ризик того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити під час перебування на волі інше кримінальне правопорушення. Загалом в обґрунтування таких ризиків прокурор послався на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не працює та не навчається, немає джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду. Вважає, що вказані у клопотанні ризики виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та підтверджують наявність ризиків, які існували, як під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу, так і під час його продовження на стадії досудового розслідування та у суді. На думку прокурора, саме такий, існуючий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також унеможливить вказані у клопотанні ризики.

Окрім цього, прокурор клопоче про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється, є тяжким і за його вчинення передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. На думку прокурора, тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення й значний термін покарання за його вчинення у виді позбавлення волі є причиною того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може умисно переховуватися від суду, як на території України, так і поза її межами, оскільки тривалий час він проживав у Королівстві Іспанії, з 24 червня 2019 року знятий з реєстрації проживання в м.Бережани Тернопільської області і на даний час не має постійного місця проживання. В обґрунтування заявленого ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, прокурор послався на те, що з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів у судовому засіданні, зважаючи на те, що свідки по справі у суді не допитувалися, до проведення такого допиту, під незаконним впливом обвинуваченого, такі особи можуть змінити показання, які вони давали слідчому. Як вважає прокурор, перебуваючи на волі та маючи інформацію про анкетні дані свідків та їх контактні телефони, обвинувачений, як особисто, так і через третіх осіб, шляхом тиску та залякувань, може незаконно впливати на свідків та обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань, від дачі свідчень або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань. Прокурором також заявлено про ризик того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Загалом в обґрунтування таких ризиків прокурор послався на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не працює та не навчається, не має постійного місця проживання, немає джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду. Вважає, що вказані у клопотанні ризики виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та підтверджують наявність ризиків, які існували, як під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу, так і під час його продовження на стадії досудового розслідування та у суді. На думку прокурора, саме такий, існуючий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також унеможливить вказані у клопотанні ризики.

Потерпіла ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилася, нею подано суду письмову заяву про проведення, як підготовчого так і судового розгляду цієї справи, без її участі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про неможливість явки із зазначенням причин та їх поважності, просила підготовчий судовий розгляд відкласти, поряд з цим зазначила, що не заперечує про розгляд без її участі клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою її підзахисного обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовою заявою про проведення підготовчого розгляду справи 06 квітня 2020 року без участі його захисника. У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свою письмову заяву й просить її задовольнити, повідомив суду, що цілком і повністю усвідомлює своє рішення, воно є добровільним, участь його захисника у процесі щодо нього не є обов`язковою.

З врахуванням думки присутніх учасників процесу, які не заперечили щодо задоволення заяв вказаних осіб, ухвалами суду заяви потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задоволені й вирішено проводити розгляд клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу без участі адвоката ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора не заперечив, також не заперечив й не доповнив раніше встановлених судом обставин, які з`ясовувались стосовно нього при продовженні йому запобіжного заходу у попередньому засіданні суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 у задоволенні клопотання прокурора просить відмовити, вважає його необґрунтованим. Одночасно із запереченнями проти клопотання прокурора, захисником заявлено усне клопотання про зміну обраного його підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із носінням електронного засобу контролю. Обґрунтовуючи заперечення проти клопотання прокурора і своє клопотання про зміну запобіжного заходу, насамперед зазначив, що його підзахисний ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 121 КК України не визнав. Поряд з цим, не заперечив обґрунтованості підозри, повідомленої його підзахисному. Просить суд врахувати, що батько обвинуваченого має важку хворобу цукровий діабет і перебуває у зоні ризику захворювання короновірусом, на даний час стан його здоров`я різко погіршився, а тому потребує догляду та допомоги сина (обвинуваченого ОСОБА_4 ). Також просить врахувати намір обвинуваченого зареєструвати шлюб, перешкодою для укладення якого є вжиті заходи карантину. А тому просить суд змінити його підзахисному існуючий запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт із визначенням місця перебування обвинуваченого по АДРЕСА_1 (місце проживання батька обвинуваченого) з носінням електронного засобу контролю. Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 зазначив, що хоча він, як захисник й не здійснює його захисту, але вважає наявними достатньо підстав для зміни йому судом з власної ініціативи запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки на його думку ОСОБА_5 є законослухняним громадянином, таким, що раніше до відповідальності не притягувався.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні з клопотанням прокурора не згідний, а клопотання свого захисника про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт підтримав й просить задовольнити, також послався на поганий стан здоров`я фактично пояснень з цього приводу не дав, обґрунтування свого захисника підтримав.

Додатково, на уточнюючі запитання, сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_4 повідомила, що обставини, раніше встановлені при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою у судовому засіданні 13 лютого 2020 року, залишилися незмінними, новими обставинами фактично є лише погіршення стану здоров`я батька обвинуваченого та запровадження карантину у державі у зв`язку із захворюванням коронавірусу, поганий стан здоров`я обвинуваченого, фактично викликаний незадовільними умовами утримання в СІЗО.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну обраного його підзахисному запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із носінням електронного засобу контролю - заперечив, вважає його необґрунтованим, безпідставним й таким, що не підлягає до задоволення з підстав, які є аналогічними вказаним у клопотанні про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження вжитого щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_4 про заміну існуючого запобіжного заходу вказаного обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт, отримавши додаткові пояснення учасників процесу з приводу вказаних клопотань, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Суд констатує, що обґрунтованість підозри, повідомленої під час досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на даний час є обвинуваченими, учасниками процесу не оспорена і під сумнів не поставлена.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому, під час досудового слідства, неодноразово продовжувався, а востаннє - ухвалою судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року під час підготовчого судового засідання. Судове рішення щодо обрання вказаного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , за поданою стороною захисту апеляційною скаргою було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, за наслідками якого такий вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого залишено без змін, а рішення суду з цього приводу від 13 лютого 2020 року стосовно обвинуваченого учасниками процесу не оскаржувалося.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 серпня 2019 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому, під час досудового слідства, неодноразово продовжувався, а востаннє - ухвалою судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року під час підготовчого судового засідання. Судові рішення, як щодо обрання вказаного запобіжного заходу, так і щодо його подальшого продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , за поданими стороною захисту апеляційними скаргами були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, за наслідками якого такий вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого залишено без змін (востаннє 06 лютого 2020 року), а рішення суду з цього приводу від 13 лютого 2020 року стосовно обвинуваченого учасниками процесу не оскаржувалося.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обох обвинувачених закінчується о 23 год 59 хв. 11 квітня 2020 року.

У зв`язку зі спливом строку з дня продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання їх під вартою.

Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке є тяжким, насильницьким й умисним, за вчинення якого передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі без альтернативного виду покарання.

Як слідує з обвинувального акту, а також із раніше повідомлених суду учасниками процесу (як стороною обвинувачення (прокурором) так і стороною захисту обвинуваченим ОСОБА_5 ) у підготовчому судовому засіданні відомостей, які стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_5 , достовірність й повнота яких не заперечена учасниками процесу і на даний час, останній на час складання обвинувального акту і на даний час не мав постійного джерела заробітку та доходу, постійно не працював; не одружений, утриманців не має, серед родичів підтримує стосунки лише з сестрою, має зареєстроване місце проживання у будинку сестри в с.Павлів Бережанського району Тернопільської області, хоча за вказаним місцем проживання перебуває рідко, оскільки фактично постійно перебуває на заробітках закордоном у Польщі, у володінні ні рухомого, ні нерухомого майна немає, важкими хронічними захворюваннями не страждає, не судимий, інших кримінальних проваджень щодо нього немає і запобіжні заходи у кримінальному провадженні раніше до нього не застосовувалися.

Як вважає суд, такі встановлені судом обставини продовжують існувати й свідчать про негативну репутацію обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутність у нього стійких позитивних соціальних зв`язків в суспільстві. А тому, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд розцінює такі обставини, як такі що свідчать про наявність ризику ухилення обвинуваченого (переховування) від суду у випадку застосування до нього іншого, більш м`якого, не пов`язаного із утриманням під вартою, запобіжного заходу.

Інші, вказані прокурором у його клопотанні ризики вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не можуть вважатися обґрунтованими.

Також суд констатує, що будь-яких нових, раніше не повідомлених суду як під час обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час його продовження на стадії досудового розслідування та у суді, відомостей, які б слугували підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суду не повідомлено й у судовому засіданні не здобуто.

Таким чином, жодних нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи при його подальшому продовженні, які б могли слугувати підставою для зміни обвинуваченому вже вжитого щодо нього запобіжного заходу на більш м`який, у судовому засіданні не здобуто і не встановлено.

Отже, вищенаведені, встановлені у судовому засіданні обставини є достатніми підставами вважати, що обґрунтований ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, продовжує існувати й на даний час, а тому більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання такому ризику.

Із зазначених підстав клопотання прокурора стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 2 місяців - з 06 квітня 2020 року до 03 червня 2020 року (включно).

Стосовно продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає таке.

Як вбачається з обвинувального акту, а також із раніше повідомлених суду учасниками процесу (як стороною обвинувачення (прокурором) так і стороною захисту обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_6 ) у попередньому підготовчому судовому засіданні відомостей, які стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_4 , достовірність і повнота яких не заперечена учасниками процесу, останній на час складання обвинувального акту і на даний час не мав постійного джерела заробітку та доходу, постійно не працював; неодружений, утриманців не має, серед родичів підтримує стосунки лише з батьком, з малолітнього віку фактично постійно проживав на території Королівства Іспанії, а на територію України прибув лише у травні 2019 року, постійного місця проживання на території України не має, у володінні ні рухомого, ні нерухомого майна немає, 20 серпня 2019 року визнаний винним рішенням суду у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та 185 КУпАП (рішення суду має законну силу), важкими хронічними захворюваннями не страждає, не судимий, інших кримінальних проваджень щодо нього немає і запобіжні заходи у кримінальному провадженні раніше до нього не застосовувалися.

Отже, як вважає суд, попередньо встановлені у підготовчому судовому засіданні обставини, які продовжують існувати й на даний час, свідчать про негативну репутацію обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність у нього стійких позитивних соціальних зв`язків в суспільстві. А тому, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд розцінює такі обставини, як такі що свідчать про наявність ризику ухилення обвинуваченого (переховування) від суду у випадку застосування до нього іншого, більш м`якого, не пов`язаного із утриманням під вартою, запобіжного заходу.

Інші, вказані прокурором у його клопотанні ризики вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення - не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не можуть вважатися обґрунтованими.

Суд також вважає за доцільне констатувати, що належних й допустимих доказів в підтвердження факту тимчасової ( до 2023 року) депортації обвинуваченого з Королівства Іспанії із забороною в`їзду на територію країн Європейського Союзу, суду не надано.

З приводу заперечень сторони захисту та клопотання про зміну запобіжного заходу, враховуючи надані сторонами провадження пояснення, суд констатує, що будь-яких нових, раніше не повідомлених суду, як під час обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час його продовження на стадії досудового розслідування та у суді, відомостей, які б слугували підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, стороною захисту суду не повідомлено.

Суд приймає до уваги інформацію про наявність хронічного захворювання батька обвинуваченого та наміри обвинуваченого створити сім`ю, зареєструвавши шлюб. Поряд з цим суд вважає, що сторона захисту не обґрунтувала чому наявність захворювання батька й наміри обвинуваченого створити сім`ю, є підставою для зміни йому існуючого запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, жодних нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи при його подальшому продовженні, які б могли слугувати підставою для зміни обвинуваченому вже вжитого щодо нього запобіжного заходу на більш м`який - домашній арешт, сторона захисту суду не повідомила, а суд таких підстав у судовому засіданні не здобув і не встановив.

Окрім цього, суд констатує, що клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу подано стороною захисту з порушенням вимог, встановлених статтею 201 КПК України.

Отже, вищенаведені встановлені у судовому засіданні обставини є достатніми підставами вважати про продовження існування обґрунтованого ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а тому більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання такому ризику.

Із зазначених підстав клопотання прокурора стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 слід задовольнити, а клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , підтримане його підзахисним обвинуваченим ОСОБА_4 - до задоволення не підлягає з підстав необґрунтованості.

Зважаючи на такі обставини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 2 місяців - з 06 квітня 2020 року до 03 червня 2020 року (включно).

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 177, 197, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 06 квітня 2020 року до 03 червня 2020 року (включно).

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 06 квітня 2020 року до 03 червня 2020 року (включно).

Дана ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до 03 червня 2020 року (включно).

Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , захиснику (адвокату) ОСОБА_6 , надіслати захиснику (адвокату) ОСОБА_9 , перекладачу ОСОБА_7 для перекладу та надіслати начальнику Чортківського СІЗО №-26 за місцем утримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України, повний текст ухвали суду складено о 17 год 45 хв. 06 квітня 2020 року.
Згідно положень частини другої статті 392 КПК України окреме апеляційне оскарження цієї ухвали суду, як постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по справі, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі №3-208/2018(2402/18) від 13.06.2019 року, учасники судового провадження на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому можуть подати апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1