Провадження № 1-кп/537/32/2020
Справа № 536/614/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі колегії суддів: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , адвоката - ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці, кримінальне провадження № 0000065 від 15.01.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з вищою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шемаха Азербайджан, громадянина України, вірменина, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застосування застави, ще на два місяці, так, як останній закінчується 12.07.2020 року, а ризики такі як, переховування від суду, вплив на свідків, потерпілих та обвинуваченого, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення не змінилися.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 вказав на недоведеність прокурором наявності вказаних ним ризиків та клопотав змінити раніше обраний запобіжний захід на більш м`який, а саме домашній арешт у нічний час доби з встановленням передбачених КПК обов`язків. Прохав врахувати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має сім`ю, постійне місце проживання, у нього на утриманні троє дітей, його дружина та матір хворіють, наразі сім`я потребує його піклування. Вказав, що під час розгляду справи, причетність його підзахисного до інкримінованого злочину залишається недоведеною, а тому відпала необхідність в утриманні його під вартою. Щодо тиску на потерпілих та свідків, то ніхто з вказаних осіб, про вчинення тиску не заявляв, а тому вказаний ризик не доведений і є припущенням прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав думку та клопотання адвоката ОСОБА_9 , також вказав на недоведеність прокурором наявності вказаних ним ризиків та прохав змінити раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби.
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти розгляду питання щодо міри запобіжного заходу відносного нього за відсутності його захисника - адвоката ОСОБА_11 , підтримав думку та клопотання своїх захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про застосування до нього домашнього арешту у нічний час доби. Прохав врахувати тяжке положення його сім`ї, яка потребує його піклування і утримання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_11 , в судове засідання не з`явився, зі слів ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_11 перебуває в іншому суді по іншій справі.
Обвинувачений ОСОБА_7 вважав за можливе проводити розгляд справи 10.07.2020 року без участі адвоката ОСОБА_11 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 , заперечували проти клопотання прокурора, підтримавши захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Потерпілі та представник потерпілих ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, направили клопотання про проведення даного судового засідання без їх участі у зв`язку з неможливістю прибути.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду показав, що він раніше працював з обвинуваченим ОСОБА_7 у кафе ОСОБА_14 .. Він працює і зараз, - поваром, а обвинувачений працював барменом та мав гарні відзиви. Знає сім`ю ОСОБА_7 , яка наразі перебуває у скрутному становищі, мати вже похилого віку, дружина хворіє, потрібно утримувати та доглядати трьох дітей. Він періодично допомагає їм, як може.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду показала, що обвинувачений ОСОБА_7 працював у її закладі барменом, скарг на нього не надходило, його роботою були задоволені. ОСОБА_7 працював офіційно близько трьох місяців: з травня по липень 2018 року. Проте в липні 2018 року він без повідомлення перестав приходити на роботу, а тому був звільнений. Наразі вона згодна взяти ОСОБА_7 знову на роботу у свій заклад.
Вислухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників, показання свідків, колегія суддів приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком до 03.08.2019 року. Ухвалою колегії суддів Окрябрського районного суду м. Полтави від 01.08.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 30 вересня 2019 року. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.09.2019 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 17 листопада 2019 року до 24 години. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.11.2019 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 09 січня 2020 року до 24 години. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.12.2019 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 15.02.2020 року до 24 години. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2020 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 12.04.2020 року до 24 години. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.03.2020 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 25.05.2020 року до 24 години. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.05.2020 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 12.07.2020 року до 24 години.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.
Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Щодо доводів обвинуваченого та його захисника про відсутність вказаних ризиків, колегія суддів вважає необхідним зазначити, наступне. Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих, обвинуваченого, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, проживав за іншою адресою та переховувався від слідства, так, як 11.05.2019 року був оголошений в розшук і 11.05.2019 року ухвалою слідчого судді був наданий дозвіл на його затримання, в подальшому затриманий в порядку ст.. 208 КПК України, раніше неодноразово судимий та наразі обвинувачений у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення на території Дніпропетровської області, матеріальні збитки в особливо великих розмірах не відшкодовані, ще один учасник кримінального порушення не затриманий, що вказує на ризик продовження ним злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілих та свідків для уникнення покарання, наявності ризику переховування від суду та перешкоджанню встановленню істини у справі, тому інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної поведінки обвинуваченого.
Доказів, які б вказали на зміну вказаних прокурором ризиків та медичних висновків щодо неможливості знаходження обвинуваченого під вартою, стороною захисту до суд не надано.
Зазначені обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисниками життєві обставини та наявність особи, яка має намір взяти на роботу обвинуваченого ОСОБА_7 не усувають такі ризики, як можливість продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілих та свідків, переховування від суду та перешкоджанню встановленню істини у справі.
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не ухилявся від слідства і суду, а в розшук був оголошений безпідставно, - спростовуються показаннями запитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що в липні 2018 року, тобто після затримання ОСОБА_6 , проведення з ним слідчих дій, ОСОБА_15 зник, перестав приходити на роботу без повідомлення причин.
За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими наявність зазначених прокурором підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ст. 177, ст. 178, ст. 197, ст. 199 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
З огляду на наведене, враховуючи стадію розгляду даного кримінального провадження та об`єм матеріалів які необхідно дослідити, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 199, 315, 331, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів - а саме: з 10 липня 2020 року до 08 серпня 2020 року до 24 години.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3

Повний текст ухвали складено та проголошено 15.07.2020 року о 15.45 год.