Номер провадження: 11-кп/813/1343/20
Номер справи місцевого суду: 521/85/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 , ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційнускаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не маючого освіти, офіційно непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК Україниу кримінальному провадженні №0001672 від 15.12.2019 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. В строк відбування покарання зараховано строк перебування під вартою з 15.12.2019 року по 17.12.2019 року. Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.03.2020 року вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України змінено в частині призначення покарання. Суд апеляційної інстанції вирішив вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В іншій частині вирок залишено без змін.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 15.12.2019 приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, що світло в будинку вимкнено, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Далі, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та поряд відсутні особи які можуть чинити перешкоди його злочинним діям, усвідомлюючи характер суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, переліз через паркан та потрапив до двору будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому ОСОБА_8 , шляхом віджиму вікна, потрапив до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: золотий хрестик вагою близько 2-х грамів вартістю 1500 гривень, фотоапарат «Sony» вартістю 3000 гривень, карти пам`яті в кількості 3-х штук загальною вартістю 600 гривень, пристрій для паління «GLO» вартістю 1000 гривень, 100 гривень та предмети біжутерії, які не представляють матеріальної цінності, після чого склавши вказані речі до рюкзаку залишив приміщення будинку, таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на території зазначеного подвір`я працівниками служби охорони.
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікував за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 , не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинуваченого та призначеного покарання, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, мотивуючи свої вимоги тим, що у мотивувальній частині вироку судом першої інстанції невірно вказано кваліфікацію злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , а саме судом в мотивувальній частині вироку вказано, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України при викладених в обвинувальному акті обставинах, визнав повністю, що не відповідає дійсності у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла.
Враховуючи наведене, прокурор просить вирок змінити, постановити ухвалу з виправленням в мотивувальній частині невірної кваліфікації злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, в іншій частині вирок залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не був доставлений, оскільки в вимогах апеляційної скарги прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого. Крім того, отримавши копію апеляційної скарги, обвинуваченим не було заявлено клопотання про його обов`язкову участь у її розгляді апеляційним судом.

Відповідно до ч.4 ст.401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, у якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду справи за наявної явки, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 та просив залишити оскаржуваний вирок без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

З огляду на те, що прокурором не оспорюються вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинуваченого та призначеного покарання, апеляційний суд не перевіряє вирок в цій частині.

Що стосується єдиного доводу апеляційної скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 стосовно того, що що у мотивувальній частині вироку судом першої інстанції невірно вказано кваліфікацію злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_8 , апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Дослідивши мотивувальну частину оскаржуваного вироку, апеляційним судом встановлено, що її зміст відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Так, суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 стосовно невірного зазначення у мотивувальній частині вироку судом першої інстанції кваліфікацію злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_8 є надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що зазначення в мотивувальній частині вироку, що обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, є опискою суду, яка у разі наявної необхідності у прокурора, може бути виправлена у відповідності до ст.379 КПК України, оскільки зміст вироку свідчить про вірну кваліфікацію судом дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Керуючись ст. 370, 374, 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2020 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4