Провадження № 11-сс/4823/138/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 005613 від 26 березня 2020 відносно підозрюваного:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина 2005 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Обрано відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_10 залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 20-00 до 06-00 наступного дня.,

Покладено строком до 13 червня 2020 року включно на ОСОБА_10 наступні обов`язки: не відлучатися з м. Чернігова, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в судовому засіданні доведені обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, відповідно до мотивування, викладеного в клопотанні, але разом з тим прокурором в судовому засіданні не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України і з врахуванням наданих матеріалів та даних про особу ОСОБА_10 є достатні підстави для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що є достатнім для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурором подано апеляційну скаргу в якій він просить її скасувати та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано характер кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , які є злочинами проти громадської безпеки, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Апелянт вважає, що слідчим суддею залишено по заувагою системний характер вчинення ОСОБА_10 злочинів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, згідно яких 15 квітня 2020 ОСОБА_10 затримано в порядку ст.208 КПК України, а 16 квітня 2020 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто збуті вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями ч.1 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 слідчий суддя вважав недоведеним стороною обвинувачення обставин, які дають підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачений ч. 1 ст.176 КК України, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. З урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_10 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має сина 2005 року народження, дочку 2000 року народження, батьків похилого віку, формально позитивно характеризується за місцем реєстрації, активно займається громадською діяльністю патріотичної спрямованості, прийшов до висновку про застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

За викладених обставин у їх сукупності і з врахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_10 судова колегія вважає законним висновок слідчого судді, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Також, колегія суддів враховує, що за наявності законних підстав орган досудового розслідування має право звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт не свідчать про прийняття незаконного рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.

Враховано, що застосування домашнього арешту буде достатнім для мети кримінального провадження і на даний час відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання відносно підозрюваного ОСОБА_10 та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4