Справа № 473/2513/13-к
УХВАЛА
про призначення судового розгляду

22.01.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000150, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Кримінальне провадження № 0000150, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України, передане на розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, посилаючись на те, що він складений з дотриманням вимог КПК України, а тому підстав для його повернення, а так само для закриття провадження у справі немає.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, просили повернути його прокурору.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 вказував на те, що наразі йому невідомий його статус у цьому кримінальному провадженні, у той час, як він не визнає своєї вини у вчинені інкримінованих йому злочинів, позаяк, показання давав під примусом.

При цьому, обвинувачений вказував, що прокурор не усунув недоліків обвинувального акту, що були вказані в ухвалі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, внаслідок чого останній не відповідає вимогам закону, зокрема, не містить формулювання обвинувачення.

Захисник позицію свого підзахисного підтримав, просив повернути обвинувальний акт прокурор з тих підстав, що у ньому відсутнє формулювання обвинувачення, як те визначено у ст. 291 КПК України.

Крім цього, вказані в обвинувальному акті анкетні дані потерпілого ОСОБА_9 не відповідають дійсності, а письмове роз`яснення права на суд присяжних прокурором вручене після складання та скерування обвинувального акту до суду, що суперечить вимогам КПК України.

Тобто, таке письмове роз`яснення має бути додане до обвинувального акту, а не міститись окремо.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в підготовче судове засідання не з`явились, викликались у нього шляхом направлення судових повісток у порядку, встановленому КПК України, причин свого неприбуття не вказали, будь яких заяв чи то клопотань до суду не направляли.

Тому з`ясувавши позиції сторін судового провадження щодо питання можливості призначення судового розгляду, перевіривши обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, здійснивши всі процесуальні дії, пов`язані з підготовкою справи до розгляду по суті, колегія суддів приходить до висновку, що перешкоди для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта відсутні, виходячи, зокрема, із такого.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його складанні та затвердженні прокурором було дотримано вимог кримінального процесуального закону, зворотного ж суд в ході підготовчого провадження не установив, а сторона захисту не довела засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законом України.

Зокрема, вказані стороною захисту підстави для повернення обвинувального акту не є такими, що перешкоджають призначити судовий розгляд, позаяк, недоліки, на які звертала увагу сторона захисту, за своєю суттю є такими, що можуть бути усунуті в ході судового розгляду справи.

Так, згідно вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Так, ст. 291 КПК України, передбачає, що обвинувальний акт, зокрема, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом із цим, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" нагадав, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

А тому, сама по собі відсутність у акті формули обвинувачення не може сприйматись як однозначна підстава для повернення обвинувального акту, оскільки у даному випадку цей процесуальний документ містить у собі детальний виклад фактичних обставин, які прокурор вважає установленими, щодо події інкримінованих кримінальних правопорушень, як то, часу, місця, способу вчинення та наслідків, що настали, а так само й інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі, форму вини, мотиву, вчинення кримінального правопорушення, які охоплюються складом конкретних кримінальних правопорушень.

При цьому, обвинувальний акт містить правову кваліфікацію кримінальних правопорушень щодо кожного із обвинувачених, яка на даному етапі не входить в суперечність із відображеними у акті фактичними обставинами.

Відповідно, відображені у акті відомості у частині фактичних обставин та правової кваліфікації дають повне уявлення про усі елементи складу інкримінованих кримінальних правопорушень, що не дає безумовної підстави говорити про те, що висунуте обвинувачення є незрозумілим і таким, що перешкоджає будувати належну тактику захисту.

Стосовно доводів про недійсність анкетних даних потерпілого ОСОБА_10 , то суд не може однозначно констатувати цей факт, позаяк, неотримання ним судових повісток та неявка в судове засідання ще не свідчить про неправильність вказаних відомостей про місце проживання потерпілого.

Таке, зокрема, може вказувати на відсутність потерпілого за зазначеною у акті адресою, що не позбавляє сторону обвинувачення можливості з`ясувати його фактичне місце проживання/перебування вже в ході судового розгляду.

Доводи ж про порушення прокурором порядку роз`яснення права на розгляд справи судом присяжних, у цій ситуації, не є вагомими аргументами на користь клопотання про повернення обвинувального акту.

Так, дійсно, відповідно до правила, установленого у ч.1 ст. 384 КПК України, прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Та у цьому випадку обвинувальний акт був направлений до суду разом з письмовими роз`ясненнями прокурора права обвинувачених на розгляд справи судом присяжних, яке містить у собі виклад особливостей та правових наслідків відповідного порядку розгляду справи.

При цьому, письмові роз`яснення містять підписи обох обвинувачених та їх захисника.

Крім того, таке право було роз`яснено судом в підготовчому судовому засіданні і обвинувачені висловили свою позицію із даного питання.

Як наслідок, ці обставини в сукупності свідчать, що обвинувачені мали змогу ще до початку судового розгляду підгодовуватись до реалізації такого права та прийняти виважене і обґрунтоване рішення щодо свого бажання на розгляд справи судом присяжних.

А за таких обставин, засади кримінального провадження, у тому числі й забезпечення права на захист, є дотриманими.

Отже, доводи сторони захисту щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту, ні самі по собі, ні в сукупності, не обумовлюють доцільність учинення судом цієї процесуальної дії, з огляду ще й на необхідність забезпечення розумних строків розгляду кримінального провадження.

Усі інші твердженням захисту, у тому числі, й щодо того, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованих йому діянь, не є підставами для повернення обвинувального акту, позаяк, оцінка такого роду доводів є наслідком розгляду справи по суті.

При цьому, суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що йому незрозумілий його статус, так як в силу дії норми ч.2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду у порядку, передбаченому статтею 291 того ж Кодексу.

Тому, у світлі вищевикладеного, у задоволенні клопотання захисника, підтриманого обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про повернення обвинувального акту слід відмовити.

Водночас, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження, передбачених КПК України, на даному його етапі судового провадження суд не виявив.

В підготовчому судовому засіданні, крім цього, визначено коло осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, а саме : прокурор, обвинувачені, захисник та потерпілі.

В силу положень ч.2 ст. 314 -1 КПК України суд не убачає підстав для постановлення ухвали про доручення органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинувачених.

На підставі ч.2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження слід здійснювати колегіально судом у складі трьох професійних суддів, оскільки клопотань про розгляд кримінального провадження судом присяжних обвинувачені не заявляли, у той час, як їхнє право на це було забезпечене.

Судовий розгляд кримінального провадження, з урахуванням засад гласності і відкритості, належить проводити відкрито, так як обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, на даному етапі відсутні.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 314, 315, 316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000150, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України, який провести у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області за адресою: смт. Арбузинка, Миколаївська область, вул. Шевченка, 204, каб. 29 січня 2020 року о 16 год. 00 хв.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта відмовити.

У судове засідання викликати прокурора, обвинувачених, захисника, потерпілих.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 27 січня 2020 року о 12 год. 45 хв.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3