Справа № 728/2475/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/287/20
Категорія - ст. 286 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30 липня 2018 року за №0000501 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матіївка Бахмацького району Чернігівської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм ТОВ «Спецбуд-4» в м.Харків, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 :

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до положень ст.72 КК України додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік ухвалено виконувати самостійно.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. 19 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу - 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 4116 (чотири тисячі сто шістнадцять) грн.08 коп.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 30.07.2018 року, близько 12:00 год., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Москвич АЗЛК 2140», р.н. НОМЕР_1 з причепом р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вул.Гомельській в м.Бахмач в напрямку с.Бахмач на заокругленні дороги проявив неуважність, не правильно оцінив дорожню обстановку, не переконався у безпечності свого руху, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_3 з причепом р.н. НОМЕР_4 , який рухався на зустрічній смузі руху в зустрічному напрямку, внаслідок чого причеп з р.н. НОМЕР_4 перевернувся та вантаж, який був у причепі, а саме: металева бочка травмувала поруч стоячу ОСОБА_10 , котра внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому нижнього суглобового кінця лівої променевої кістки, який за ступенем тяжкості відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад 21 день.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_8 порушив вимоги п.2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п.11.1 (кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними) та п.11.3 (на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди та зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, що стало причиною та умовою настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її наслідками.

В поданій апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок місцевого суду, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Адвокат вказує, що причиною виїзду на зустрічну смугу руху автомобіля стало пошкодження під час руху системи кермового керування у вигляді виходу з ладу кермової тяги, яку ОСОБА_8 об`єктивно не спроможний був виявити до початку руху автомобіля і вказана поломка виникла не з вини останнього. Отже, ОСОБА_8 в момент ДТП діяв під впливом непереборної сили. А тому відсутня воля особи та відсутнє саме діяння, а тому і об`єктивна сторона злочину вцілому.

Автор скарги стверджує, що показання самого обвинуваченого ніким із свідків не спростовано, як і те, що ОСОБА_8 здійснив ремонтні дії автомобіля після фіксування працівниками поліції факту ДТП, оскільки всі учасники події покинули місце раніше ніж водій та пасажири автомобіля Москвич.

Просить врахувати, що факт поломки рульового керування, а саме рульової тяки автомобіля стороною обвинувачення під час досудового розслідування і при судовому розгляді не спростований, оскільки огляд т/з ОСОБА_11 безпосередньо після ДТП не проводився та автомобіль не вилучався і не поміщався на штрафмайданчик. Тимчасовой доступ до автомобіля був наданий слідчим суддею лише 5.03.2019 року, а оглянутий він був експертом 11.03. 2019 року, після його повного розукомплектування.

Крім того, адвокат звертає увагу, що у вироку суду показання деяких осіб були відображені таким чином, що не відповідають поясненням зафіксованим в журналі судового засідання.

Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_8 не заперечує факт виїзду на зустрічну смугу, проте наполягає, що причиною ДТП стало не порушення водієм ПДР, а вихід з ладу кермової тяги.

Також вважає постанову слідчого про визнання автомобіля ОСОБА_11 з причепом речовим доказом такою, яка відповідно до ст. 86 КПК України, є недопустимим доказом, оскільки вказана постанова не була відкрита стороні захисту у відповідності до вимог ст. 290 КПК України.

За вказаних обставин, стверджує захисник, ОСОБА_8 не винен у вчиненні кримінального правопорушення в виду відсутності об`єктивної сторони складу злочину, так як діяв під впливом непереборної сили, а докази, які б спростували цей факт відсутні, з вказаних підстав.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та повністю підтримав позицію адвоката, думку адвоката, який представляє інтереси потерпілої, та просив вирок суду залишити без змін, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника, подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд перевіряє вирок суду в межах апеляційний скарг.

Адвокат ОСОБА_7 просив скасувати рішення в повному обсязі, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на те, що підставами для скасування або зміни вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів не вважає наявними підстави для скасування вироку суду в частині встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано прийшов до висновку щодо правильності кваліфікації кримінального правопорушення скоєного ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286 КК України.

Посилання адвоката про те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не знайшло свого підтвердження, оскільки судом з достатньою повнотою безпосередньо досліджено всі докази надані сторонами кримінального провадження.

Так, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджується показаннями свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , також ОСОБА_16 в частині зіткнення причепів автомобілів., а також перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.07.2018 року з ілюстративною таблицею та схемою ДТП, згідно з якими на повороті вул.Гомельська,27 в м.Бахмач були виявлені автомобілі марки «ВАЗ» та «Москвич», при цьому у автомобілі марки «ВАЗ» перевернутий причеп д.н. НОМЕР_4 , на якому знаходились бочки та металобрухт. На автомобілі марки «Москвич» виявлені пошкодження у виді подряпин, на причепі зігнуто крило з правої сторони; на автомобілі марки «ВАЗ» пошкоджень не виявлено, на причепі пошкоджено праве колесо (а.с.10-21);

- висновком експерта від 28.09.2018 року № 171, згідно з яким у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження. Не виключаються можливість, що вказане тілесне ушкодження могло утворитися 30.07.2018 року за умов, вказаних в ухвалі про призначення експертизи «…внаслідок зіткнення причепа та автомобіля, причеп ВАЗ 2109 перевертається та одна з металевих бочок, яка знаходилася на причепі, відлітає у сторону ОСОБА_10 , яка перебувала поблизу дороги навпроти будинку №27 та вдаряє останню по лівій стороні, від чого вона впала на ліву сторону на грунтову дорогу, в результаті чого отримала тілесні ушкодження…» (а.с.34-35);

- висновком експерта №63 від 12.03.2019 року, згідно з яким система рульового керування та робоча гальмівна система автомобіля марки «Москвич АЗЛК 2140» р.н. НОМЕР_1 через відсутність деталей приводу рульового керування та робочих гальмівних механізмів, знаходяться у відмовному стані. Виявлені несправності системи рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля марки «Москвич АЗЛК 2140» виникли внаслідок демонтажу її елементів після даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.57-61);

- висновком експерта №64 від 14.03.2019 року, згідно з яким за умови утворення сліду тертя, позначка 4 на схемі, внаслідок контакту причепа р.н. НОМЕР_4 з дорожнім покриттям після зіткнення з причепом р.н. НОМЕР_5 , місце зіткнення причепа р.н. НОМЕР_5 та причепа р.н. НОМЕР_4 поздовжньо розташоване перед початком сліду тертя на поверхні дороги, позначка 4 на схемі, за напрямком руху автомобіля ВАЗ з причепом р.н. НОМЕР_4 (а.с.82-90);

- висновком експерта №163 від 27.05.2019 року, згідно з яким дії водія автомобіля Москвич АЗЛК 2140, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , враховуючи матеріали кримінального провадження, протокол огляду місця дорожньо- транспортної пригоди та схему до нього, регламентовані вимогами п.п.11.1, 11.3, 10.1 Правил дорожнього руху (а.с.107-111).

Крім того, суд вірно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_17 , оскільки вказаний свідок фактично нічого не повідомив про обставини дорожньо-транспортної пригоди, незважаючи на те, що знаходився в автомобілі разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . Також ґрунтовно зауважив суд, що навпаки показання даного свідка не узгоджуються з показами обвинуваченого, суперечать показам інших свідків, у тому числі свідка ОСОБА_16 та матеріалам кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що причиною виїзду на зустрічну смугу стало пошкодження під час руху системи кермового керування у вигляді виходу з ладу кермової тяги, яку ОСОБА_8 об`єктивно не спроможний був виявити до початку руху автомобіля не узгоджується з перевіреними апеляційним судом матеріалами справи.

Так, в Томі № 1 на а.с. 22 кримінального провадження знаходиться розписка ОСОБА_8 , згідно якої він зобов`язується зберігати причіп автомобільний та автомобіль Москвич до вирішення питання по суті. Тим не менше, він, як це встановлено в ході проведення автотехнічної експертизи, умисно та свідомо розібрав свій автомобіль «Москвич», повністю демонтувавши гальмівну і рульову системи, що призвело до неможливості повноцінного експертного дослідження цього автомобіля.

Колегія суддів вважає, що ці його дії зроблені спеціально, з метою висунення захисної версії про поломку системи керування. Найперше пояснення ОСОБА_8 , дане після ДТП (Том №1, а.с.50), не містить ніяких посилань на несправність системи керування автомобілем. При огляді місця ДТП з участю ОСОБА_18 , він також не звертав уваги учасників огляду

на нібито технічну поломку керованого ним автомобіля, відтак, на думку колегії суддів, його версія про технічну несправність зявилась пізніше, коли стало можливим приховати деякі факти.

Також надуманими є доводи апеляційної скарги адвоката про невідповідність пояснень, які були дані учасниками процесу та які викладені у вироку суду.

Прослуховування звукозапису судових засідань дає можливість колегії суддів зробити висновок про правильність викладу показань у вироку суду.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що у вироку відображається стислий виклад показань свідків, що стосується обставин провадження. З урахуванням того, що такі зауваження захисника стосуються саме тієї частини, коли свідки відповідали на запитання, тому їх відповідь і не була розгорнута, судом же при написанні тексту вироку дана інформація була відображена з урахуванням питання та відповіді на нього для можливо сприйняття такої інформації іншими особами. Крім того, зміст вироку не може бути точним відображенням всіх слів учасників з урахування їх мовних особливостей чи індивідуальних, через фізичні вади ( в даному випадку такі вади були у обвинуваченого). За таких обставин зміст показань свідків та їх відображення у вироку не виникає сумнівів у правдивості викладених обставин.

Апеляційний суд відхиляє твердження автора скарги про недотримання вимог ст. 290 КПК України в частині не ознайомлення сторони захисту з постановою слідчого від 30 липня 2018 року про визнання автомобілів речовими доказами. Виходячи з оригіналу опису документів у кримінальному провадженні (Том №1, а.с. без №), та протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та речових доказів (Том №1, а.с.150) сторона захисту у повному обсязі була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування та жодних зауважень і доповнень при цьому не вказала. Надані захисником копії опису документів не можуть бути прийняті судом як належні і допустимі докази, оскільки не відомо ким, коли і за яких обставин вони були виготовлені.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції адвокатом ОСОБА_7 було надано протокол опитування громадянина ОСОБА_19 , проте колегія суддів не може оцінити його як доказ невинуватості громадянина ОСОБА_8 , оскільки суд допитує свідків безпосередньо. Клопотання про такий допит стороною захисту не заявлялось, а суд не вправі самостійно збирати докази.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, повністю та об`єктивно доведена, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованою.

Із врахуванням викладеного, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну судового рішення, перешкоджали чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407-409, 418-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року, щодо ОСОБА_8 залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4