1Справа № 335/1548/20 1-кс/335/1366/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000425 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2019 року.

У клопотанні зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000425, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що невстановлені особи, здійснюють незаконний збут наркотичних речовин на території Запорізької області. Крім того встановлено, що 19.03.2020 на території Токмацького району Запорізької області ОСОБА_5 незаконно збув шляхом продажу ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб - «амфетамін», вагою близько 1,2 г. та наркотичний засіб - «марихуана», вагою близько 10 г.
Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесено 19.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102, за ч. 2 ст. 307 КК України.
Крім того встановлено, що 19.03.2020 на території Токмацького району Запорізької області ОСОБА_5 незаконно збув шляхом продажу ОСОБА_6 вогнепальну зброю - пістолет системи «Наган», 5 патронів до нього та боєприпаси, а саме: гранати РГД у кількості двох шт.
Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесено 19.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103, за ч. 1 ст. 307 КК України.
В ході проведення слідчих (розшукових) дій отримано інформацію, що до вказаного злочину причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у володінні якого перебуває автомобіль марки «ВАЗ 21150», державний номер НОМЕР_1 .
З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 19 березня 2020 року проведено санкціонований обшук автомобіля «ВАЗ 21150», державний номер НОМЕР_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено наступне: Поліетиленовий прозорий пакет з порошковою речовиною білого кольору; Мобільний телефон «Айфон» в корпусі сріблято-чорного кольору; Мобільний телефон «Айфон» в корпусі чорного кольору з чохлом червоного кольору; Грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень п`ятьма купюрами номіналом 500 гривень - ФЖ 4820732, УЖ 3057220, ГМ 0530798, ВЗ 8556748, ЛА 9397521; Полімерний пакет з зернами (насінням) сірого кольору;?Три кредитні картки «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; Блокнот з рукописним текстом; Зв`язка ключів у кількості 3 шт.; Ключ на кільці; Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ; Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 ; Ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_7 ; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 21150», д.н. НОМЕР_5 ; Поліс №АО/2642Ю9 на ім`я ОСОБА_7 ; Файл з ухвалами суду на ім`я ОСОБА_7 ; Автомобіль «ВАЗ 21150», державний номер НОМЕР_5 .
Вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, так як зберегли на собі сліди злочину. Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Таким чином, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення і відчуження, а також проведення судових експертиз виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене під час огляду майно.

Слідчий підтримав клопотання про арешт майна, про що зазначив в поданій заяві.

У судове засідання власник майна не з`явився, будучи повідомленим належним чином у встановлений КПК України спосіб, а тому, враховуючи те, що неявка вищезазначених осіб у судове засідання відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання про арешт майна, а також скорочені строки розгляду клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання слідчого без участі інших власників майна або їх представників, слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання у їх відсутність, роз`яснивши, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя погоджується із заявником в частині того, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів, а саме на:поліетиленовий прозорий пакет з порошковою речовиною білого кольору; мобільний телефон «Айфон» в корпусі сріблято-чорного кольору; мобільний телефон «Айфон» в корпусі чорного кольору з чохлом червоного кольору; грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень п`ятьма купюрами номіналом 500 гривень - ФЖ 4820732, УЖ 3057220, ГМ 0530798, ВЗ 8556748, ЛА 9397521; полімерний пакет з зернами (насінням) сірого кольору;?три кредитні картки «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; блокнот з рукописним текстом, зв`язка ключів у кількості 3 шт.; ключ на кільці, Автомобіль «ВАЗ 21150», державний номер НОМЕР_5 , оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у даній статті цього Кодексу, та зокрема забезпечить виконання завдань такого арешту та досягнення його мети передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що унеможливить проведення слідчим повного та об`єктивного досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Підставою для накладення арешту на вилучене майно слідчий у клопотання визначив виключно п.1) ч.2 ст.170 КПК України, а саме збереження речових доказів.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання про накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Кримінально-процесуальним законом закріплено, що при вирішенні питання про застосовування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя, згідно ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Аналізуючи викладені обставини, суд доходить висновку про те, що слідчим у своєму клопотанні не наведено достатніх підстав, що обґрунтовують необхідність арешту з метою збереження доказів: паспорта громадянина України; посвідчення водія; ідентифікаційного коду; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 21150», д.н. НОМЕР_5 , полісу №АО/2642Ю9; файли з ухвалами суду у клопотанні також не вказано, які саме сліди злочину зберегли документи, які посвідчують особу підозрюваного, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, і що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а очевидна істотна причина для утримання цього майна державою відсутня.

Будь-яких доказів того, що підозрюваний може приховати, пошкодити, знищити документи, які посвідчують особу підозрюваного, стороною обвинувачення суду не надано.

На думку слідчого судді, відсутні достатні підстави вважати, що вилучені паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 ; Поліс №АО/2642Ю9 на ім`я ОСОБА_5 ; Файл з ухвалами суду на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 21150», д.н. НОМЕР_5 ,відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а слідчим не доведено, що арешт вказаного майна в даному випадку є доцільним та відповідатиме меті та завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи викладене, слідчий суддя, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ; ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 21150», д.н. НОМЕР_5 , Поліс №АО/2642Ю9 на ім`я ОСОБА_5 ; Файл з ухвалами суду на ім`я ОСОБА_5 .

Отже, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий судя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час санкціонованого обшуку автомобіля «ВАЗ 21150», державний номер НОМЕР_1 від 19.03.2020 року, а саме на: поліетиленовий прозорий пакет з порошковою речовиною білого кольору, Мобільний телефон «Айфон» в корпусі сріблясто-чорного кольору; Мобільний телефон «Айфон» в корпусі чорного кольору з чохлом червоного кольору; Грошові кошти в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень п`ятьма купюрами номіналом 500 гривень - ФЖ 4820732, УЖ 3057220, ГМ 0530798, ВЗ 8556748, ЛА 9397521; Полімерний пакет з зернами (насінням) сірого кольору; Три кредитні картки «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; зв`язка ключів у кількості 3 шт.; ключ на кільці, Автомобіль «ВАЗ 21150», державний номер НОМЕР_5 , Блокнот з рукописним текстом.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому ст.174 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1