ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/64/20 Справа № 208/4286/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали об`єднаного кримінального провадження №0001092 та №0000150 за апеляційними скаргами прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
- 10.03.2016 року Заводським р/с м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., штраф не сплачено,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,
В с т а н о в и л а:
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15листопада 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;
- за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточну міру покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_8 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, повністю приєднано не відбуту ОСОБА_8 частину покарання за вироком Заводського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року у виді штрафу в розмірі 850 грн. грн. і остаточно за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна та штрафу у розмірі 850 грн., які виконуються самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 13.06.2016 року до набрання вироком законної сили включно, із розрахунку передбаченого ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено відраховувати з дати попереднього ув`язнення 13.06.2016 року.
Стягнуто зі ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 6 397,93 грн. в солідарному порядку.
Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 5 000 грн.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за наступних обставин.
Так, 10.04.2016 року приблизно о 20-00 год. ОСОБА_11 , знаходячись за місцем мешкання раніше знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , запропонував ОСОБА_8 піти до раніше незнайомого хлопця на ім`я ОСОБА_12 у гараж останнього, розташований по АДРЕСА_2 з метою розбійного нападу. На пропозицію ОСОБА_11 ОСОБА_8 погодився, тим самим об`єднавшись у злочинну змову з ОСОБА_11 .
З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом здійснення розбійного нападу на ОСОБА_10 , 12.04.2016 року приблизно о 20-00 год. ОСОБА_8 , з метою приховування під час розбійного нападу свого обличчя, узяв із собою шапку, у якій заздалегідь зробив розрізи для очей, а також рукавички з гумовим покриттям та разом з ОСОБА_11 , який мав при собі пістолет «ZORAKI-MOD. 914-S» № НОМЕР_1 Cal/ 9 mm», який згідно висновку судової балістичної експертизи №12/3.1/3.2-344 від 27.04.2016 є вогнепальною зброєю, на автомобілі марки ЗАЗ «Chеry Amulet» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 приїхали до магазину «Ельдорадо», розташованого по пр. Аношкіна 24 в м. Кам`янському (Дніпродзержинську), де залишили зазначений автомобіль, після чого пішки направились до гаражу № НОМЕР_3 , розташованого по вул. Васильєвській (Арсенічева) в м. Кам`янському (Дніпродзержинську) неподалік від трамвайного депо №1, який належить потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
12.04.2016 року у період часу з 21-00 год. до 21-30 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на скоєння розбійного нападу, ОСОБА_8 , попередньо одягнувши на голову шапку з розрізами для очей, на руки рукавички з гумовим покриттям, та ОСОБА_11 шляхом вільного доступу через відчинені вхідні двері незаконно проникли до гаражу № НОМЕР_3 , розташованого по вул. Васильєвській (Арсенічева) в м. Кам`янському (Дніпродзержинську), у якому перебував потерпілий ОСОБА_10 .
Перебуваючи у зазначеному вище приміщенні, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_11 , застосовуючи до ОСОБА_10 психічне насильство, яке виразилось у погрозах застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, почав погрожувати ОСОБА_10 застосуванням пістолету «ZORAKI-MOD 101350 Cal/ 9 mm», а також, застосовуючи фізичне насильство до потерпілого, наніс удар останньому рукою, в якій знаходився пістолет, в область голови та шиї потерпілого. Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 підвергли потерпілого побиттю, наносячи численні удари ногами в область голови, шиї, тулубу, верхніх кінцівок потерпілого, супроводжуючи вказані незаконні дії вимогами передачі потерпілим належного йому майна. При цьому, під час побиття потерпілого, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_11 злочинного умислу, направленого на заволодіння майном потерпілого, узяв належний ОСОБА_10 молоток, яким наніс декілька ударів в область спини потерпілому. У результаті злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи №713-Е від 16.06.2016 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини з переломом поперечного відростку 4-го поперекового хребця з синцями в цій ділянці, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я понад 21 день, а також тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, шиї, тулубу, верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
У процесі розбійного нападу ОСОБА_8 та ОСОБА_11 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 , зокрема: золотою обручкою «печаткою», вагою приблизно 4 гр., 585 проби, вартістю 4224,24 гри.; мобільним телефоном «Nokia Asha 501 Dual sim», вартістю 700 грн.; ключами від автомобіля «Фольксваген Гольф», д.н. НОМЕР_4 та брелоком сигналізації, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 4924,24 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Також на початку березня 2016 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи під мостовим переходом через річку Дніпро в м.Дніпродзержинську (м.Кам`янському) ліворуч від Дніпродзержинського річного порту, розташованого в буд. № 2 по вул. Портова (колишня вул. Корчевського) в м. Дніпродзержинську (м. Кам`янському), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знайшов на землі корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, який відноситься до категорії вибухових речовин з запалом типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії боєприпасів та які в зборі утворюють ручну осколкову, оборонну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії боєприпасів. В цей час у ОСОБА_8 виник прямий умисел на незаконне придбання та зберігання вказаної вибухової речовини та бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, підняв вищевказані предмети та залишив їх собі, тим самим придбав вибухову речовину та бойовий припас без передбаченого законом дозволу, які після придбання почав без передбаченого законом дозволу зберігати та носити при собі по вулицям м.Дніпродзержинська (м. Кам`янського) Дніпропетровської області.
13.05.2016 року, в період часу з 12.33 год. до 12.50 год., працівниками Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області біля буд. № 15 по проспекту Шевченко в м.Дніпродзержинську (м. Кам`янському), в присутності двох понятих, в правій кишені шортів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено та вилучено предмет візуально схожий натранату Ф-1 без запалу та чеки, а в лівій кишені - предмети візуально схожі на запал з чекою від гранати Ф-1.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання. Ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання:
за ст. 263 ч. 1 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;
за ст. 187 ч. 3 КК України - у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбування ОСОБА_8 визначити покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна.
Відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України до покарання, призначеного даним вироком, приєднати невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.03.2016 року у виді штрафу в розмірі 850 грн. та остаточно за сукупністю вироків визначити ОСОБА_8 покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного майна та штрафу в розмірі 850 грн. за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.03.2016 року, який виконувати самостійно.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом вірно встановлені фактичні обставини вчинення правопорушень, правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_8 , разом із цим, вказаний вирок вважає незаконним, таким, що підлягає скасуванню в частині невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом недостатньо враховані ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, а також характер суспільної небезпеки правопорушень, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання останнього (рецидив злочинів), а також наявні в матеріалах кримінального провадження дані, що характеризують особу ОСОБА_8 , зокрема те, що останній раніше неодноразово судимий, будучи на момент скоєння кримінальних правопорушень працездатною особою, не працював, а також позицію потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання;
-потерпілий ОСОБА_10 просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати через м`якість призначеного покарання. Визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України і призначити йому більш суворе покарання. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити в повному обсязі. Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 6397 грн. 93 коп. Стягнути зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, не оспорюючи кваліфікацію протиправних дій ОСОБА_13 , вважає, що суд призначив йому явно м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.
Вважає, що призначаючи ОСОБА_14 покарання, суд в достатній мірі не прийняв до уваги інші обставини, що мають значення для справи, зокрема, ставлення останнього до вчиненого, який не тільки не визнав своєї вини у скоєному, не розкаявся, а навпаки, в ході судового слідства вів себе зухвало, оскорбляв потерпілого, погрожував йому розправою, у зв`язку з чим потерпілий змушений був звертатися з заявою до правоохоронних органів.
Також зазначає, що суд задовольнив позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, але стосовно задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди вирок суду є необгрунтованим, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, в якій зазначив про підтримання своєї та прокурора апеляційних скарг.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив її задовольнити, а також підтримав апеляцію потерпілого.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом дотримано вимоги ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 187 КК України відповідають вимогам закону та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, та ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Що ж стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини кримінального провадження, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, до теперішнього часу штраф, призначений за попереднім вироком, не сплатив, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, характеризується задовільно, проживав разом з батьком ОСОБА_15 , 1957 року народження, який має певні вади здоров`я, перебуває на диспансерному обліку, потребує лікування. Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнав рецидив злочинів. Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, судом не встановлено.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих статей з урахуванням положень ч.1 ст. 70 та ч.1 ст. 71 КК України строком 8 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна та штрафу у розмірі 850 гривень, що належить виконувати самостійно.
Зазначений висновок суду є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані по особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілого про наявність підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, колегія вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Що стосується апеляційних вимог потерпілого ОСОБА_10 , зазначених в його апеляційній скарзі, в частині стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_8 коштів по відшкодовуванню моральної шкоди, то вони, на думку колегії суддів підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
В ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.
Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, встановити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Цих вимог Закону при розгляді даного провадження судом першої інстанції певним чином дотримано не було.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції було задоволено частково та стягнуто зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 5 000 грн.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд першої інстанції недостатньо врахував характер, тривалість та глибину заподіяних йому моральних страждань, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження людської гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя, негативного переживання, важкістю виконання повсякденних обов`язків, тимчасовою відірваністю від активного соціального життя, порушенням сну, емоційною напругою, побоюванням щодо майбутнього стану свого здоров`я.
В подальшому потерпілий був змушений проходити амбулаторне лікування, терпіти болісні, неприємні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування у нього був порушений нормальний ритм життя, він почувався незручно з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування, був непрацездатним, що потягнуло за собою погіршення можливості отримання прибутків та призвело до зниження добробуту потерпілого та його сім`ї, внаслідок чого останній і досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення протиправною поведінкою обвинувачених.
Тому, на переконання колегії суддів, з урахуванням розумності та достатності, глибини душевних переживань та моральних страждань потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає за необхідне змінити на підставі ст. 409 КПК України вирок в частині вирішення цивільного позову та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 до 30 000 гривень, стягнувши вказану суму з обвинуваченого ОСОБА_8 .
В решті вирок суду слід залишити без змін, як законний та обґрунтований.
Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 - задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 по відшкодуванню моральної шкоди змінити.
Збільшити розмір коштів по відшкодуванню моральної шкоди та стягнути зі ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 30 000 гривень.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4