ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/316/20 ЄУНСС: 705/3691/19 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді суддів з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника ДУ «Старобабанівська

виправна колонія (№92)» ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року в кримінальному провадженні за клопотанням ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування,

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 18.05.2011 покарання, на підставі ст. 81 КК України.

23.01.2020 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування.

Дана ухвала умотивована тим, що ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання не довів зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці своє виправлення, тому цілі покарання не були досягнуті. Судом зазначено, що хоча стягнення, що були накладені на засудженого і погашені, за весь період відбування покарання він мав лише 5 заохочень, одне з яких перед самим настанням пільги, при цьому працевлаштований на виробництві не був, тому підстави для застосування щодо засудженого пільги, передбаченої ст. 81 КК України, відсутні.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області та прийняти рішення про його звільнення умовно-достроково. Апелянт стверджує про наявність обставин, які дають підстави для застосування щодо нього положень ст. 81 КК України, оскільки він має заохочення та працевлаштований.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та звільнення його умовно-достроково, прокурора про законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого, пояснення представника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не належить, з огляду на наступне.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, грунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі та обґрунтовано винесено рішення про відсутність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 18.05.2011 покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і лише після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 даної статті.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно до п.17 постанови Пленум Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення. Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти не пасивну її форму, а зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як встановлено колегією суддів, вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 18.05.2011 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71, ч. 4 ст. 81 КК України, на 11 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня його затримання, тобто з 26.01.2011. Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 18.05.2011 щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 03.06.2011.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2016 ОСОБА_7 зараховано в строк відбутого покарання термін його попереднього ув`язнення з 26.01.2011 по 03.06.2011 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 26.11.2011, а кінцевим строком визначено 19.03.2022.

За даним вироком ОСОБА_7 засуджений, в тому числі, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, яке відповідно до класифікації передбаченої ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

За встановлених обставин, станом на 23.01.2020, тобто на дату розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, він відбув не менше трьох чвертей строку покарання призначеного вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 18.05.2011 і передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України.

Відповідно до довідки начальника відділення СПС № 4 ОСОБА_9 про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 , за час утримання під вартою, останній 5 разів, зокрема, 08.06.2012, 08.01.2013, 23.07.2014, 13.04.2016 та 02.05.2019 заохочувався за сумлінну поведінку, ставлення до праці та за виконання покладених обов`язків. Разом з цим, до засудженого ОСОБА_7 також застосовані 3 стягнення, зокрема, 19.09.2013, 18.07.2014 у виді догани та 14.08.2015 у виді поміщення в ДІЗО за порушення дисципліни.

Згідно характеристики з місця відбування покарання від 23.12.2019, наданої адміністрацією «Старобабанівська виправна колонія (№92)», ОСОБА_7 утримуючись в СІЗО м. Черкаси характеризувався посередньо, режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 03.07.2011 відбував покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)», де характеризувався посередньо, зокрема 3 рази порушив режим утримання за що притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Утримуючись в даній установі відбування покарання засуджений також мав 4 заохочення правами начальника відділення. З 29.02 по 29.03.2012 та з 24.11 по 29.12.2014 перебував етапом в ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», де характеризувався посередньо, до праці не залучався, режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 06.10.2017 утримується в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» . На виробництві установи не працевлаштований, за час відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не мав. Виконує обов`язки днювального бригади № 42 за що 1 раз заохочувався правами начальника установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Дбайливо ставиться до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Самсостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для самостійного їх виконання. Відповідно до ст.ст. 65, 123, 127 КВК України бере участь в організації виховних заходів, у реалізації программ диференційованого виховного впливу, роботі самодіяльних організацій.

08.11.2018 адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

25.07.2019 адміністративною комісією установи відмовлено у порушенні питання про застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Вказана характеристика сумнівів в достовірності занесених в неї даних у колегії суддів не викликає, інших характеристик на засудженого суду надано не було.

Оскільки по місцю відбування покарання засуджений ОСОБА_7 хоч і характеризується позитивно, в його поведінці прослідковується позитивна динаміка, однак вона не носить систематичного характеру, про що свідчать накладені на нього стягнення, які, хоч і погашені у встановленому порядку, однак, на думку колегії суддів, дана обставина не вказує на те, що засуджений у своїй поведінці досяг певних змін, став на шлях виправлення і перевиховання. Про відсутність підстав для застосування щодо засудженого ОСОБА_7 пільги передбаченої ст. 81 КК України також свідчить і рішення адміністративної комісії установи від 25.07.2019, яким відмовлено у зверненні про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 з посиланням на те, що він не довів своє виправлення (а.п. 72).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність, на даний час, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а певні позитивні зрушення у свідомості і поведінці засудженого свідчать лише про те, що він лише стає на цей шлях, однак цього не достатньо, до застосування щодо нього положень ст. 81 КК України, тому апеляційні вимоги засудженого залишає без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, п. 1 ч.1 ст. 407, ст. 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року в кримінальному провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий :

Судді :