КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 12 березня 2020 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна Житлово-будівельного кооперативу «Енергетик», на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року,

за участі: прокурора представника власника майна заявника ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_7 та накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначив про існування підстав, передбачених ст. ст. 132, 173 КПК України, для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах Житлово-будівельний кооператив «Енергетик», подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року.
Автор апеляційної скарги вважає вказану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Зокрема, представник зазначає, що судом розглянуто клопотання неналежної особи, оскільки ОСОБА_7 не є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, звертає увагу суду, на те, що досудове слідство у кримінальному провадженні № 0001242 ведеться з вересня 2016 року та жодній особі не повідомлено про підозру. Житлово-будівельний кооператив «Енергетик» не є юридичною особою у кримінальному провадженні щодо якої ведеться провадження, та може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, можливості відчужувати певне майно.
Також, представник вказує, що ОСОБА_7 та члени його родини не є членами ЖБК «Енергетик» та власниками квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 жовтня 2017 року у справі № 372/1796/17, яке набрало законної сили, законним власником квартири визнано ЖБК «Енергетик».
Зазначається в апеляційній скарзі і про те, що накладення арешту перешкоджає нормальній діяльності кооперативу, та праву володіти і розпоряджатися згаданим майном.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, виступ заявника та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги і заперечення на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів провадження, Обухівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого 06 вересня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001242, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
18 грудня 2019 року ОСОБА_7 , як потерпілий звернувся до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 16 січня 2020 року клопотання ОСОБА_7 задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає незаконним і необґрунтованим, зважаючи на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Як убачається з матеріалів судового провадження та пояснень ОСОБА_7 у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, останній звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до пояснень прокурора, цивільний позов у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 не заявлено і цивільним позивачем останній не визнавався.
Зі змісту оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя наклав арешт на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, залишивши поза увагою те, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України, має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання ОСОБА_7 .

Окрім того, слідчий суддя зазначив, що клопотання ОСОБА_7 підлягає задоволенню з метою запобігання можливим фактам приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження майна, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга представника власника майна - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, як такого, що внесене до суду із порушенням вимог КПК України.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах Житлово-будівельного кооперативу «Енергетик», - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року, якою задоволено клопотання ОСОБА_7 та накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1218/2020 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1