Справа № 646/8966/19
№ провадження 1-кп/646/529/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.03.20 року м. Харкова
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої- ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002912 від 07.12.2019 відносно обвинуваченої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нова Чернешина, Сахновщинського району, Харківської області, українки, громадянки України, заміжньої, маючу на утриманні доньку- ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої неофіційно прибиральницею, з середньою освітою, інваліда 3 групи, фактично проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2019 року близько 21 години, перебуваючи поблизу будинку №22 по вул. Двінській у м. Харкові, в ході сварки з ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання відповідних наслідків з мотивів особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 та з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, нанесла один удар правою рукою в область лівої частини обличчя потерпілої, спричинивши при цьому тілесне ушкодження у вигляді синця в проекції лівої виличної дуги, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 визнала свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого їй діяння та пояснила про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останній обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто- умисне легке тілесне ушкодження та надала наступні свідчення, а саме, що 06 грудня 2019 року близько 21 години, перебуваючи поблизу будинку №22 по вул. Двінській у м. Харкові, в ході сварки з ОСОБА_6 , нанесла один удар правою рукою в область лівої частини обличчя потерпілої, з мотивів особистих неприязних відносин.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачена та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченої.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує її дії за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює неофіційно прибиральницею, має на утриманні доньку- ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером по інвалідності, заміжня, має середню освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до досудової доповіді старшого інспектора Слобідському районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_10 від 18.03.2020 року, оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середня та оцінка небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має середній рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо та не становити небезпеку для суспільства.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої- щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, думку сторони обвинувачення та захисту, суд вважає, що її виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді штрафу.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1