Справа № 947/1932/20
Провадження № 1-кс/947/999/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000281 від 29.01.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.01.2020 приблизно о 04:30 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись на автомобілі марки «HondaCivic», в кузові сірого кольору, за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 12, біля парку "ім. Горького", де заздалегідь маючи злочинний намір на напад з метою заволодіння чужим майном в великих розмірах, переслідуючи корисливі мотиви, маючи при собі завчасно підготовлене знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме предмет ззовні схожий на рушницю, розуміючи для себе, що за допомогою нього, при його застосуванні, вони матимуть змогу ефективно та безперешкодно для себе заволодіти чужим майном, вступивши в злочинну змову, завчасно розділивши свої злочинні ролі, визначили предметом свого злочинного посягання грошові кошти, які знаходились в транспортному засобі «RenaultKangoo», в кузові жовтого кольору, д/н « НОМЕР_1 », та який відповідно належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій та мотивів, дочекавшись появи вищезазначеного автомобіля «RenaultKangoo» наблизились до нього на автомобілі «HondaCivic» за кермом якого перебував ОСОБА_8 , та після чого діючи швидко та несподівано, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вибігли з автомобіля «HondaCivic», в кузові сірого кольору, та почали бігти в напрямку автомобіля потерпілого, за кермом якого перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_7 застосували завчасно підготовлене знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме предмет ззовні схожий на рушницю, з якого декілька раз вистрілили в бік автомобіля «RenaultKangoo», чим пошкодили задні вікна транспортного засобу з обох сторін, внаслідок чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сприймаючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, залишили автомобіль та почали втікати в напрямку парку «ім. Горького». Скориставшись цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , сіли до автомобіля «RenaultKangoo» та почали зникати на ньому з місця вчинення правопорушення, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом та грошовими коштами, які знаходились в його салоні, а саме в загальній сумі 494 397 гривень, та які належать ТОВ «КВІК ПЕЙ».

В результаті вказаних злагоджених дій, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконавши усі дії, які вважали за необхідне, отримавши можливість розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, покинули викрадений автомобіль на обочині дороги за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 13, спричинивши вказаними злочинними діями ТОВ «КВІК ПЕЙ» в особі генерального директора ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 494 397 гривень.

Слідчий звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у підозрюваного може бути умисел переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки він усвідомлює, що санкція ч.4 ст.187 та ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років; згідно п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК ОСОБА_12 може незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в подальшому так, як жодного з них не допитано у судовому засіданні відповідно до ст.225 КПК України; згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризик вчинення ОСОБА_13 інших кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як останній обізнаний про діяльність потерпілої сторони та статки.А також підозрюваний офіційно не працевлаштований та у нього відсутнє постійне джерело доходу, тому він може знову вчинити корисний злочин.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що жодних прямих доказів причетності підозрюваного до злочину немає. Крім того, вказав на те, що стороною обвинувачення ризики не доведені, підозрюваний має постійне місце роботи, постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. На підставі чого захисник просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також документи, надані в судовому засіданні захисником, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.01.2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали, а саме: протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення ним кримінального правопорушення; протоколи допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме за місцем проживання ОСОБА_14 , в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 419 925 гривень; протокол огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 12 (біля парку "ім. Горького") вилучена 1 гільза від мисливської зброї; протокол огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 13а, а саме ТЗ «RenaultKengoo», жовтого кольору, н.з. НОМЕР_1 , в ході проведення якого на ньому виявлені сліди від пострілів, а також в ході огляду виявлено та вилучено предмет схожий на кулю; протокол огляду місця події за адресою: м. Одеса, просп. Добровольського, 118а: вилучений ТЗ «KiaSportage», 2017 року випуску, н.з. НОМЕР_2 (на якому пересувався ОСОБА_8 ) та який використовувався як знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, також вилучені грошові кошти 7356 грн., мобільний телефон «Meizu», ключ від автомобіля з маркуванням «Honda» та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

При вирішенні питання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, враховуючи обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним у його вчиненні, беручи до уваги наслідки, які були спричиненні в результаті вчинення такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000281 від 29.01.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області № 21.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів та рахується з дня фактичного затримання 29.01.2020 року та діє до 28.03.2020 року включно.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1