Провадження № 1-кс/742/596/20
Єдиний унікальний № 742/1538/20
У Х В А Л А

23 червня 2020 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Прилуцького ВП ГУНП у Чернігівській області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність службової особи Прилуцького ВП ГУНП у Чернігівській області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 10.06.2020 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 КК України, яка була зареєстрована згідно талону-повідомлення єдиного обліку №5606.

Свої вимоги мотивує тим, що 10.06.2020 за викликом Чернігівського Управління ДВС знаходилась за адресою вул.Удуйська, 4 смт.Ладан, для опису майна. Нею була складена заява-пояснення, вхідний номер єдиного обліку 5606, в якому остання повідомляла поліцію про вчинення відносно неї кримінальних порушення: державним виконавцем ОСОБА_4 , яке полягає в порушенні її прав та не описанні всіх речей, які можливо реалізувати на дп «Сетам» для виконання виконавчого провадження 60365495; ОСОБА_5 в приховуванні майна від опису майна державними виконавцями. Але до 15.06.2020 дані до ЄРДР не внесено, а її заяву передано на виконання дільничним інспекторам, чим порушено ст.303 КПК України.
У зв`язку з чим скаржником і подано до суду скаргу на бездіяльність службової особи Прилуцького ВП ГУНП у Чернігівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення державними виконавцями Прилуцької ДВС Північно- хідного міжрегіонального УМЮ м.Суми передбаченого ст.367 КК України та про вчинення кримінального правопорушення відносно неї ОСОБА_5 щодо перешкоджання виконання виконавчого провадження №60965495 та колективного ( ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ) приховування речей від опису та арешту майна, а також перешкоджання перерахунку їй коштів за рішенням суду.
В судове засідання скаржник не з`явилася, проте згідно письмової заяви просила розгляд скарги проводити без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник Прилуцького ВП ГУНП у Чернігівській області в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.1 ст.107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. У зв`язку з відсутністю клопотання про фіксування розгляду скарги технічними засобами, тому таке фіксування не здійснюється.

Як вбачається з копії талону-повідомлення єдиного обліку №5606, ОСОБА_3 дійсно 10.06.2020 звернулася до Прилуцького ВП ГУНП у Чернігівській області із заявою про те, що на її думку ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 за парканом ховає речі від працівників державної виконавчої служби (а.с.5).

Відповідно до ст.2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Слід також зазначити, що відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Скаржник вказала на те, що на її думку державним виконавцем ОСОБА_4 , в порушенні її прав не описанні всі речі, які можливо б було реалізувати на дп «Сетам» для виконання виконавчого провадження 60365495 та що ОСОБА_5 приховав майно від опису майна державними виконавцями, за що в їх діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.367 КК України.

Слід зазачити, що відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Окрім наведеного, вважаю необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, обставини чи відомості, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, і які підлягають внесенню до ЄРДР в заяві не зазначені.

Аналіз наведених положень міжнародного та національного права, встановлених обставин, дослідження доводів скарги та документів у даному провадженні дає підстави слідчому судді дійти висновку, що невнесення службовою особою Прилуцького ВП ГУНП у Чернігівській області, відомостей заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не є протиправним, тому вимоги скарги, з підстав зазначених у ній, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, ст.129 Конституції України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Прилуцького ВП ГУНП у Чернігівській області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7