ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/41/20 Справа № 711/2816/18 Категорія: ч.1 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки

Чернігівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою,

працюючого викладачем в Черкаському інституті пожежної безпеки імені

Героїв Чорнобиля, розлученого, є батьком малолітнього сина 2012 року

народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн..

Вирішено долю речового доказу,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 20.05.2017 близько 23.00 год., знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, завдав два удари долонею лівої руки по правій частині обличчя ОСОБА_9 , після чого наніс два удари долонею лівої руки по потилиці, після чого наніс удар долонею лівої руки по правій частині обличчя та удар долонею правої руки по лівій частині обличчя останньої, внаслідок чого ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин нижньої щелепи справа, носа, крововиливу м`яких тканин обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.125 КК України та виправдати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що обвинувальний вирок фактично побудовано на показах самої потерпілої та її батька, який є зацікавленою особою, при цьому критично оцінено покази сторони захисту. Звертає увагу, що підняв руку на потерпілу її ж батько в результаті слів ОСОБА_7 про аморальну поведінку ОСОБА_9 .. Те, що саме батько ОСОБА_9 наносив їй удар по обличчю підтвердили в суді першої інстанції свідки захисту, однак, суд не надав належної оцінки даним показам. ОСОБА_7 не заперечує факт того, що між ним та ОСОБА_9 мав місце конфлікт того вечора, однак, жодного удару він їй не наносив. Водночас, обвинувачений є чемпіоном світу з боксу, майстром спорту, а тому будь-який удар, в разі його нанесення, мав би зовсім інші наслідки для потерпілої, ніж легкі тілесні ушкодження. Апелянт вважає, що слідчий експеримент був проведений з порушенням вимог ч.3 ст.223 КПК України, тому що ОСОБА_7 не було запрошено для його проведення. Зазначає, що суд проігнорував покази свідка ОСОБА_12 (свідок обвинувачення), який вказав, що коли він у той вечір після 24 год. приїхав до ОСОБА_9 додому, то її мама просила його вказати, що то був ОСОБА_7 , і в майбутньому неодноразово просила його вказати, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_9 .. При цьому суд відхиляє покази свідків зі сторони захисту, вказуючи, що вони були надані в матеріалах кримінальної справи лише 10.06.2017, тобто через 6 місяців після початку досудового розслідування, що, на думку сторони захисту, є порушенням норм процесуального права. Протокол огляду місця події, висновки експертиз базуються на слідчих експериментах, проведених без участі ОСОБА_7 , що робить дані докази недопустимими, на чому і наголошувала сторона захисту в суді. На думку сторони захисту, у даному кримінальному провадженні місцевим судом були допущені такі порушення норм КПК України, які спричинили ухвалення неправосудного вироку.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 із зазначених у ній мотивів, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 в умисному легкому тілесному ушкодженні та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується:

- даними показань в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав та пояснив, що 20.05.2017 він відпочивав у місті з друзями. Вирішив заїхати до дівчини ОСОБА_13 , з якою зустрічався. Попередньо зустріч з нею не погоджував. Хотів з нею налагодити стосунки (помиритись). Коли заїхав до двору будинку, де проживала ОСОБА_14 , то побачив, що остання вийшла із невідомого автомобіля. Така поведінка ОСОБА_14 обурила його. Під час розмови на підвищених тонах вийшов батько ОСОБА_14 . Він почав доводити ОСОБА_14 в присутності батька, що вона не повинна так себе поводити, а саме пізно повертатись додому, їздити на автомобілях з невідомими особами чоловічої статі. Батькові ОСОБА_14 , після того як вислухав його претензії до ОСОБА_14 , стало прикро за поведінку дочки і він один раз вдарив її (дав ляпас), після чого вони пішли додому. Він особисто ОСОБА_14 не бив;

- даними показань потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона з обвинуваченим мала близькі стосунки близько року. За три тижні стосунки між ними припинились. 20.05.2017 близько 23.00 год. поверталась додому від подруги. Додому підвіз її знайомий на власному автомобілі. Після того як зателефонувала в домофон, відповів її батько. В цей момент до неї підбіг ОСОБА_7 і нічого не пояснюючи, наніс два удари долонями рук по її обличчю, один із них прийшовся по носі. Вона почала тікати, але обвинувачений її наздогнав і наніс ще один удар по потилиці. Почувши її крики через домофон, вийшов батько. Він почав спілкуватись із ОСОБА_7 .. В присутності батька ОСОБА_7 ще дав ляпас по щоці. Всього обвинуваченим було завдано їй приблизно шість ударів;

- даними показань свідка ОСОБА_15 про те, що в травні 2017, точно дати він не пам`ятає, пізно ввечері, дочка поверталась додому від подруги. Був дзвінок у домофон. Коли відповів, то почув крики дочки, яка просила когось не чіпати та відпустити її. Коли вибіг на вулицю побачив обвинуваченого, якого раніше не знав, та дочку перед під`їздом. При ньому обвинувачений вдарив дочку. У ОСОБА_14 було обличчя та ніс з набряками, вона плакала, на губі була кров. Побачивши наслідки побиття ушкодження у дочки, відразу викликав поліцію і швидку;

- даними показань свідка ОСОБА_12 про те, що в травні 2017 він підвіз ОСОБА_16 додому. Часу точно не пам`ятає було темно. Просив зателефонувати, коли вже зайде до квартири. Через деякий час він по телефону розмовляв з ОСОБА_14 , яка плакала та розповіла, що її побив ОСОБА_17 ;

- даними висновку експерта №02-01/2129 від 14.12.2017 за якими у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: травматичний набряк м`яких тканин нижньої щелепи справа, носа, крововилив м`яких тканин обличчя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, коли був вчинений злочин, та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Могли виникнути за обставин, встановлених, викладених в обвинуваченні ОСОБА_7 .. Могли виникнути за обставин, на які потерпіла вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 05.12.2017. Травматичний набряк м`яких тканин нижньої щелепи справа міг виникнути за обставин, вказаних ОСОБА_15 в протоколі проведення слідчого експерименту від 05.12.2017;

- даними відомостей протоколу прийняття усної заяви від ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 20.05.2017, в якому зазначено, що 20.05.2017 близько 23.08 год. їй було завдано тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

- даними відомостей протоколу огляду місця події від 05.12.2017 та фототаблицями до нього, за якими встановлено та оглянуто місце вчення злочину територія біля під`їзду, де проживає потерпіла, в будинку АДРЕСА_2 ;

- даними відомостей довідки КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» ЧМР» від 21.05.2017, згідно якої станом на 00.35 хв. у ОСОБА_9 був встановлений попередній діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведене та, що він обґрунтовано засуджений за ч.1 ст.125 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків та частково обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показами потерпілої та свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з оцінкою доказів судом першої інстанції, зокрема, того, що показання потерпілої ОСОБА_9 підтверджені відомостями протоколу проведення слідчого експерименту з її участю від 05.12.2017, під час якого вона розповіла та показала на місці про обставини вчиненого відносно неї кримінального правопорушення.

Крім того, показання потерпілої ОСОБА_9 отримано у порядку, визначеному законом, вони є конкретними та органічно поєднуються з іншими зібраними доказами, зокрема з показаннями свідка ОСОБА_15 , підтверджені відомостями протоколу проведення слідчого експерименту від 05.12.2017 за його участю.

Також, колегія суддів апеляційного суду вважає вірним посилання місцевого суду на те, що висновки експертизи щодо кількості встановлених у потерпілої ушкоджень, механізму їх утворення та локалізація зводять нанівець показання обвинуваченого ОСОБА_7 , та дали суду першої інстанції обґрунтовані підстави зробити висновки, що такі ушкодження не могли бути спричинені від одного удару (ляпасу), який за версією обвинуваченого наніс батько потерпілої.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такою оцінкою доказів і вважає вірним висновок місцевого суду щодо того, що місцевий суд не взяв до уваги та відкинув показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 як доказ на підтвердження показань обвинуваченого, виходячи з того, що вказані свідки розповіли, що знаходячись в автомобілі, на якому приїхали разом із ОСОБА_7 , мали можливість спостерігати, як невідомий чоловік наніс декілька ударів ОСОБА_20 . Проте, їхні показання різняться із показаннями обвинуваченого щодо кількості ударів спричинених потерпілій, зокрема свідок ОСОБА_18 показав, що ОСОБА_21 було спричинено декілька ударів. Свідок ОСОБА_19 також чітко не міг зазначити кількість ударів один чи два. В той же час обвинувачений наголошував, що такий удар був один (ляпас). Вказані свідки не змогли пояснити як бив і куди бив невідомий при тій умові, що вони спостерігали за подіями з 5-10 м., що також дало суду підстави сумніватись в об`єктивності їхніх свідчень. З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки він є обґрунтованим.

Крім того, також як підставу для неприйняття таких показань місцевий суд визначив той факт, встановлений із показань свідка ОСОБА_19 , який зазначив в суді, що свідчити по справі попросив його ОСОБА_7 , і такі показання як ОСОБА_19 так і свідком ОСОБА_18 отримані органом досудового розслідування більше ніж через шість місяців після початку досудового розслідування (10.06.2017), за клопотанням захисника ОСОБА_8 від 11.01.2018.

Показання ж потерпілої ОСОБА_9 були нею надані відразу після вчинення відносно неї протиправних дій та негайного виклику поліції батьком. ОСОБА_9 з самого початку вказувала на ОСОБА_7 як на особу яку вона підозрює у вчиненні відносно неї злочину.

Також, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, місцевий суд обґрунтовано визнав недопустимим доказом відомості протоколу огляду місця події від 06.03.2018, яким оглянута інформація в розділі «повідомлення» телефону «LG magna», дані протоколу огляду документу від 06.03.2018, а саме листа формату А4, на якому відображений фрагмент листування з телефонним номером НОМЕР_1 , а також відомості протоколу огляду документу від 06.03.2018, а саме листа зі знімком (скриншотом) листування в соціальній мережі, оскільки вони були отримані в порушення порядку, який передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України і з цим висновком також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

За таких обставин доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що обвинувальний вирок фактично побудовано на показах самої потерпілої та її батька, який є зацікавленою особою є безпідставними та спростовуються сукупністю доказів у своєму взаємозв`язку, наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд проігнорував покази свідка ОСОБА_12 (свідок обвинувачення), який вказав, що коли він у той вечір після 24 год. приїхав до ОСОБА_9 додому, то її мама просила його вказати, що то був ОСОБА_7 , і в майбутньому неодноразово просила його вказати, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_9 і при цьому суд відхилив покази свідків зі сторони захисту, вказуючи, що вони були надані в матеріалах кримінальної справи лише 10.06.2017, тобто через 6 місяців після початку досудового розслідування, що, на думку сторони захисту, є порушенням норм процесуального права, то такі доводи також є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що слідчий експеримент був проведений з порушенням вимог ч.3 ст.223 КПК України, тому що ОСОБА_7 не було запрошено для його проведення. Протокол огляду місця події, висновки експертиз базуються на слідчих експериментах, проведених без участі ОСОБА_7 , що робить дані докази недопустимими, на чому і наголошувала сторона захисту в суді, то колегія суддів не бере до уваги дані доводи, оскільки дана слідча дія була проведена за участю двох понятих, які поставили свої підписи у протоколі проведення слідчого експерименту (т.1, а.с. 45-47) і зауважень до його проведення не вказали.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просила провести часткове судове слідство та дослідити ряд документів та доказів, які були нею зазначені в клопотанні про дослідження доказів (т.2, а.с.100).

Колегія суддів відмовила в задоволенні такого клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України. Крім того, адвокат ОСОБА_8 не навела підстав для проведення судового слідства, передбачених ч.3 ст.404 КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що у даному кримінальному провадженні місцевим судом були допущені такі порушення норм КПК України, які спричинили ухвалення неправосудного вироку, об`єктивного підтвердження не знайшли, висновки у вироку суду ґрунтуються на належних, достовірних, допустимих та достатніх доказах, зокрема, з врахуванням експертних висновків, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення (злочину) відбулась 20 травня 2017 року і до дня набрання вироком місцевого суду законної сили (24 червня 2020 року) минуло понад 3 роки, а, оскільки, дане кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання у виді штрафу або громадських робіт або виправних робіт, то колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про можливість звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, з матеріалів провадження не вбачається, щоб перебіг давності зупинявся або щоб обвинуваченим були вчинені нові злочини.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.49, ч.5 ст. 74 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2018 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

На підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України звільнити від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :