Справа № 464/5949/19
пр.№ 1-кп/464/88/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.01.2020 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002807 від 18.10.2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ропавське Турківського району Львівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання в Україні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

17.10.2019 року близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Вулецька, 9 у м.Львова, на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, з метою заподіяння фізичного болю, умисно наніс своїми обома руками потерпілому ОСОБА_5 удари в область голови та обличчя, внаслідок чого, спричинив йому тілесні ушкодження, а саме: синець в ділянці лівої брови, по 1 синцю у підочній ділянці та виличній ділянці зліва, крововилив у оболонках лівого ока, синець на шиї зліва, садно на тилній поверхні 5-го пальця лівої кисті, які відносяться до легкого ступеня тяжкості на те були небезпечними для життя і здоров`я в момент заподіяння.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що між ним та сім`єю потерпілого тривалий час існують неприязні відносини. Зазначив, що 17.10.2019 року між ними виник конфлікт, в ході якого потерпілий виразився в його сторону нецензурною лайкою, а він не стерпів і почав наносити йому удари кулаком у лице і груди. Дана подія відбувалась у загальному коридорі по вул. Вулецька, 9 у м.Львова. Розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати. Цивільний позов визнав частково, не заперечив проти стягнення на користь потерпілого 1 000 грн. моральної шкоди та 4 000 грн. витрат на правничу допомогу.
Окрім визнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому обвинувачені, вина останнього також підтверджується показання потерпілого, свідків та дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами.
Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 є чоловіком сестри його дружини та між ними тривалий час є конфлікт. Всі вони проживають в одному будинку та коридор є у їхньому спільному користуванні. 17.10.2019 року після того, як жінка прийшла додому, почув шум у спільному коридорі. Вийшовши в коридор, побачив там обвинуваченого ОСОБА_3 , який лежав та був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В один момент, без обґрунтованих на то причин, обвинувачений накинувся на нього та почав наносити йому удари по голові та обличчю.
Потерпілим заявлено цивільний позов, у якому просить останній стягнути із ОСОБА_3 на його користь 15 000 грн. моральної шкоди та 5 000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач (потерпілий) покликається на те, що вказаними протиправними діями обвинуваченим йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні його здоров`я, душевних стражданнях, значної небезпеки в момент заподіяння йому ударів та страху за життя. Окрім цього, дана ситуація призвела до появи негативних психоемоційних змін, а саме: пригніченість, образливість, знижений настрій, пасивність, замикання в собі, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога за майбутнє, порушення сну та швидка втомленість. Також вказує про порушення гостроти зору, болі голови, коливання артеріального тиску, головокружіння, у зв`язку з чим проходив лікування у КП «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» в період з 18.10.2019 р. по 05.11.2019 р.
Свідок ОСОБА_8 , яка є дружиною потерпілого, під час допиту в судовому засіданні, зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 є чоловіком її рідної сестри та з останнім у них тривалий час напружені відносини. 17.10.2019 року близько 15 год. 30 хв. вона прийшла з роботи, побачила обвинуваченого ОСОБА_3 , який сидів на ганку та був з ознаками алкогольного сп`яніння. Очевидцем бійки вона не була, оскільки в той час перебувала на городі, однак, прибігши на крик, побачила в коридорі будинку обвинуваченого та свого чоловіка, в якого було червоне око (потріскані судини ока) та синяк на шиї. В подальшому її чоловік звернувся за медичною допомогою.
Свідок ОСОБА_9 , яка є донькою потерпілого, під час допиту в судовому засіданні, зазначила, що 17.10.2019 р. їй зателефонував батько та просив допомогти йому викликати поліцію, оскільки її не було вдома. Батько в цей час розмовляв не чітко. Очевидцем бійки між батьком та ОСОБА_3 вона не була, оскільки в той час перебувала на роботі.
Окрім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні також підтверджується такими доказами.
Висновком експерта № 993 від 30.10.2019 року, відповідно до якого під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені синець в ділянці лівої брови, по 1 синцю у підочній ділянці та виличній ділянках зліва, крововилив у оболонках лівого ока, синець на шиї зліва, садно на тильній поверхні 5-го пальця лівої кисті. Вказані синці на обличчі та на шиї зліва, крововилив у оболонках лівого ока, садно на руці утворились від неодноразової дії тупого предмета, могли виникнути від удару кулаком в ліву половину обличчя, внаслідок стиснення лівого очного яблука і шиї пальцем руки, внаслідок контакту 5-го пальця лівої кисті з тупим предметом 17 жовтня 2019 року та відносяться до легкого тілесного ступеня тяжкості і не супроводжувались небезпечним для життя станом здоров`я ОСОБА_5 (а.с.п. 46-47).
Згідно з висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії № 106 від 30.10.2019 року ОСОБА_3 страждає розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (а.с.п. 48).
Даними протоколу слідчого експерименту від 30.10.2019 року та цифровим носієм до такого, відповідно до яких ОСОБА_3 під час даної слідчої дії розповів та показав на місці як відбувались події 17.10.2019 року, зокрема показав на статистові як він наносив удари по обличчі та тілу ОСОБА_5 (а.с.п. 56-60).
Окрім цього, у судовому засіданні допитувався експерт ОСОБА_10 , який підтримав власний висновок та вказав, що такий відповідає вимогам правил проведення судово-медичних експертиз.
Оцінюючи у сукупності всі зібрані та досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, встановленим, що своїми діями, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, одружений, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується формально, з грудня 2013 року перебуває на обліку в диспансері в лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки, внаслідок вживання алкоголю, у лікаря психіатра на обліку не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 67 КК України, визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до досудової доповіді заступника начальника Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_11 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 є середній. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе з умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідно для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховуючі всі обставини, встановлені судом, вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції статті, інкримінованої йому, а саме у вигляді громадських робіт і саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого. Судом враховано, що саме таке покарання реальне для виконання, враховуючи ті обставини, що обвинувачений є непрацевлаштований та не має стабільного доходу.
Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_12 , суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України за наявності вини особи, яка завдала таку шкоду.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Відповідно до п. 9 вищезазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого підлягають задоволенню частково в розмірі 5 000 грн., виходячи з характеру спричиненого йому ушкодження, обставин, при яких вони були нанесені, та зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, приходячи до висновку, що саме така сума моральної шкоди буде обґрунтованою за даних обставин.
Щодо витрат на правничу допомогу, які просить стягнути цивільний позивач, слід зазначити таке.
Згідно з положеннями ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Повноваження представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 підтверджені договором-дорученням про надання правової допомоги №197 від 29.10.2019 р., ордером серії ВС № 1007141 від 07.11.2019 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 000234.
В якості доказів про витрати на правову допомогу адвоката позивачем надано: додаток №1 до договору-доручення про надання правової допомоги №197 від 29.10.2019 р., акт прийняття-передачі наданих послуг від 17.01.2020 р. та дублікат квитанції №0.0..1 від 17.01.2020 р. на суму 5 000 грн.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат відносяться: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Згідно з вимогами ст. ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Представником потерпілого у додатку №1 до договору-доручення про надання правової допомоги №197 від 29.10.2019 р. наведено перелік послуг з надання правничої допомоги потерпілому у даному кримінальному провадженні із зазначенням вартості послуги та витраченого часу, зокрема: надання усної консультації щодо шляхів вирішення питання, що стосується звернення, ознайомлення з матеріалами справи у прокурора, участь у підготовчому засіданні, підготовка до подання цивільного позову, участь у судових засіданнях.
Разом з тим, із врахуванням думки учасників судового провадження, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, складності та конкретних обставин справи, суд приходить до висновку, що на користь потерпілого слід стягнути процесуальні витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. та 4 000 (чотири тисячі) процесуальних витрат, а саме на правничу допомогу.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1