Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3336/16-к
Провадження № 1-кп/723/206/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2019 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернiвецької областi, в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець кримінальне провадження № 0000701 від 14 вересня 2016 року щодо обвинуваченого за ч.1 ст. 289 та ч.2 ст.289 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна по національності, освіта середня, не працюючого, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 14 жовтня 2016 року біля 01,00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 113, що по вул. Г.Воде в смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Фольксваген Кадді», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_7 .

Крім цього обвинувачений цього ж числа біля 01,30 години за цією ж адресою незаконно заволодів транспортним засобом марки «Мерседес Спрінтер» державний номерний знак НОМЕР_2 , який також належав ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений, свою вину в незаконному заволодінні двома транспортними засобами, при зазначених обставинах визнав та суду показав, що він був ображений на ОСОБА_7 , який його два дні назад, вигнав з магазину, а тому хотів, щоб ОСОБА_7 переживав, що його автомобілі вкрадені. Вирішивши помститися він підійшов до одного автомобіля, завів його ключами які були в замку запалюванні і відігнав його по дорозі нижче будинку, а потім вернувся завів двигун іншого автомобіля за допомогою ключів, які були в замку запалювання і відігнав його по дорозі вище будинку і там залишив та пішов додому. У вчиненому обвинувачений розкаявся, зазначаючи що так поступати він більше не буде, кається і просить не позбавляти його волі. Шкоду він відшкодував потерпілому і той його пробачив.

Захисник обвинуваченого, в судовому засіданні не погодився із кваліфікацією дій обвинуваченого стороною обвинувачення у зміненому обвинуваченні, посилаючись на відсутність повторності вчинення злочину, оскільки умисел обвинуваченого був направлений на помсту потерпілому за ніби-то неправомірні дії з його сторони. Наявність такого умислу, на думку захисту, свідчить не про повторність злочину, а про вчинення двох тотожних діянь, що охоплюються єдиним умислом на вчинення одного злочину незаконне заволодіння двома транспортними засобами. Схожість двох заволодінь транспортними засобами доказує саме такий умисел, оскільки обвинувачений бажав помститися і хотів з цією метою відігнати і сховати обидва автомобілі потерпілого ОСОБА_7 .

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість в незаконному заволодінні двома автомобілями належними потерпілому ОСОБА_7 . Повністю і беззастережно визнав кожну обставину кримінального правопорушення щодо події кримінального правопорушення в т.ч. часу, місця, способу, епізодичності та умислу на вчинення ним злочину.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у незаконному заволодінні транспортними засобами потерпілого, суд знаходить, що винуватість обвинуваченого доведена в суді сукупністю інших, досліджених судом, доказів.

Так із показань потерпілого ОСОБА_7 вбачається, підтвердження винуватості обвинуваченого у незаконному заволодінні ним транспортними засобами потерпілого при обставинах зазначених в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що у нього у 2016 році дійсно було викрадено два автомобіля, які як вияснилось викрав ОСОБА_4 і які в той же день були виявлені недалеко на дорозі від його будинку із ключами запалювання в них. Один нижче по дорозі від будинку, а другий вище. В одному автомобілі було пошкоджено праве крило, бампер та згоріло щеплення. Йому було все відшкодовано і він пробачив обвинуваченого, оскільки той дійсно міг образитися на нього за те, що напередодні цієї події він виганяв обвинуваченого із свого магазину так як той виражався поганими словами. Просив не карати обвинуваченого.

Крім цього винуватість обвинуваченого доведена дослiдженими в судовому засiданнi письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 14.10.2016 року (а.с.15) із схемою та таблицями ілюстрацій(а.с.17-27) із якого відомо, що на ділянці вул. ім. В.Александрі в смт. Красноїльськ, з лівої сторони розташований автотранспорт марки «Мерседес Спрінтер» державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому відсутній бампер та передній номерний знак. Бампер виявлений в багажному відсіку.

- протоколом огляду місця події від 14.10.2016 року (а.с.33) із схемою та таблицями ілюстрацій (а.с.35-53), із якого вбачається, що на ділянці вул.ім. Г.Воде смт. Красноїльськ, біля будинку № 113 з правої сторони дороги розташований автотранспорт марки «Фольксваген-Каді» червоного кольору в напрямку вниз по дорозі з пошкодженими крилом і поворотником;

- висновком експерта № 1902 від 27.10.2016 року (а.с.93), згідно якого слід пальця лівої руки, який виявлений на поверхні металевих дверей автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3 , що знаходився по вул. Г.Воде,113, смт.Красноїльськ, залишений ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду місця пригоди від 14.10.2016 року (а.с.107) згідно якого в ході

огляду помешкання де проживає обвинувачений, виявлені та вилучені ключі від замка запалення одного із транспортних засобів яким заволодів ОСОБА_4 та кросівки обвинуваченого, чорного кольору без написів;

- висновком експерта № 1903-К від 27.10.2016 року (а.с. 116-119) згідно якого сліди взуття вилучені під час огляду місця події 14.10.2016 року залишені низом підошв взуття з узором та розміром аналогічним узору та розміру низу підошв кросівок чорного кольору, які належать ОСОБА_4 і які були вилучені під час огляду за адресою місця проживання обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у незаконному заволодінні двома автомобілями, які належать потерпілому ОСОБА_7 , знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 пов`язані із незаконним заволодінням автомобілем потерпілого ОСОБА_7 марки «Фольксваген Кадді», державний номерний знак НОМЕР_1 , суд кваліфікує за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 пов`язані із незаконним заволодінням транспортним засобом марки «Мерседес Спрінтер» державний номерний знак НОМЕР_2 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.

При цьому суд не погоджується із позицією сторони захисту, щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, зважаючи на таке.

За правилами ч.1 та ч.2 ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Заявляючи про наявний у ОСОБА_4 єдиний умисел при вчиненні злочину захисник обвинуваченого посилається на направленість цього умислу на заволодіння двома автомобілями потерпілого ОСОБА_7 , кожен із яких, на думку захисту характеризується тотожністю діянь обвинуваченого.

Таке довільне тлумачення сторони захисту, ознак повторності та продовжуваності злочинів, суд вважає неправильним виходячи з того, що діяння яке має свою суб`єктивну сторону є діянням із самостійним складом злочину і його необхідно кваліфікувати за відповідною статтею чи частиною статті Особливої частини КК України.

Згідно положень п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 4.06.2010 № 7 передбачено, що об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного

(єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

Тобто у даному випадку ОСОБА_4 не одночасно заволодівши двома

автомобілями вчинив два окремі злочини із самостійними умислами, які у нього виникали перед кожним незаконним заволодінням.

Обираючи вид та мiру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспiльну небезпеку скоєних злочинів, один із яких згідно положень ст.12 КК України, класифікується, як злочин середньої тяжкості, а інший, як тяжкий злочин, а також данi про особу обвинуваченого, згідно яких обвинувачений по мiсцю проживання характеризується позитивно, ранiше не судимий. На диспансерних обліках не перебуває. Одружений і має на утриманні двоє малолітніх дітей. Шкоду, заподіяну злочинами відшкодував, з потерпілим помирився Свою винуватість у вчиненні злочинів не заперечує та щиро кається, що видно із його поведінки в суді та перед потерпілим у якого просив пробачення.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставиною є передбачена п. 13 ч.1 ст.67 КК України обставина щодо вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено в суді довідкою Сторожинецької ЦРЛ від 14.10.2016 року № 372 (а.с.125 Т.1).

Пом`якшуючими обставинами покарання обвинуваченого, на думку суду є передбачені п. 1 та п.2 ч.1 ст. 66 обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування збитків нанесених потерпілому ОСОБА_7 .

Крім цього суд вважає, що наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей також має бути врахована при призначенні покарання, а тому суд керуючись ч.2 ст.66 КК України, визнає цю обставину такою що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи наявність декількох обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що вони також і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а тому є підстави для застосування вимог ст. 69 КК України, тобто призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 289 КК України, без конфіскації майна.

При цьому суд знаходить, що таке пом`якшення покарання, має бути здійснене виходячи із мотиву і мети вчинення злочину, які суд хоч і не враховує при здійсненні кваліфікації повторності вчиненого діяння, але враховує як пояснення причин та умов його вчинення, що не заперечував також і потерпілий ОСОБА_7 . При цьому суд вважає, що пом`якшення покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання встановлених в ст. 65 КК України.

Крім цього суд при пом`якшенні покарання враховує дані про особу ОСОБА_4 , який після вчинення злочину проявив себе як людина із позитивною поведінкою в т.ч. і по відношенню до ліквідації наслідків цього злочину, оскільки обвинувачений одразу ж після вчинення злочину відшкодував потерпілому нанесені збитки та просив у нього пробачення і був пробачений потерпілим. До того ж потерпілий ОСОБА_7 просив суд не притягувати обвинуваченого до відповідальності. Своєї винуватості обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував ні в ході досудового розслідування ні в суді при розгляді справи по суті, що безумовно впливає на думку суду, щодо можливості пом`якшення покарання.

Суд також, виходячи із своїх дискреційних повноважень і виходячи із тяжкості вчинених злочинів, які відповідають зазначеній в кримінально-процесуальному Кодексі тяжкості, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на своєму

утриманні має двох малолітніх дітей і по місцю проживання характеризується позитивно знаходить можливим призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волi та iзоляцiєю вiд суспiльства, iз застосуванням ст.75 КК України.

Як пом`якшення покарання обвинуваченому так і призначення іспитового строку, судом застосовується для досягнення мети покарання передбаченої в ч.2 ст. 50 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Суд знаходить, що обрані судом вид та міра покарання є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Судові витрати по справі суд стягує із обвинуваченого, а долю речових доказів вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.367-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєннi злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у видi позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без конфіскації майна.

На пiдставi ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звiльнити вiд вiдбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного iспитового строку не вчинить нового злочину i виконає покладенi на нього судом обов`язки передбачені в ст. 76 КК України.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_4 з`являтися для реєстрацiї до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запробіжний захід у вигляді застави в сумі 43500 (сорок три тисячі, п`ятсот) гривень, застосований до зобвинуваченого ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, а саме:

Мобільний телефон «Вravis AIR» та кросівки ОСОБА_4 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_4 .

Чехол із водійського сидіння, підголовник із водійського сидіння та чехол із руля, брилок, ключ, ключі від замка запалення транспортного засобу що зберігаються в камері зберігання речових доказів Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Експертні зразки які запечатані в три спеціальні паперові пакети із печаткою Чернівецького НДЕКЦ та фарбу синього кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1650 (одну тисячу Шістсот П`ятдесят) гривень 75 коп., перерахувавши вказану суму на рахунок 0227 в ГУДКСУ у Чернівецькій області, отримувач Сторожинецьке УК/Сторожинецькой р-н/21081100, код 37835756, МФО 856135.

Суму застави, сплачену ОСОБА_8 , в розмірі 43500 (сорок три тисячі п`ятсот) гривень згідно квитанції від 18.10.2016 року, повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

На вирок суду може бути подана апеляцiйна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: