Провадження № 1-кп/127/969/19

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2019 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 20 вересня 2019 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001197 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 о 18:36 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні відділення банку "Ощадбанк", що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 30, помітила на банкоматі мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi Note 4Х» моделі «MAG138», який належить ОСОБА_6 , після чого у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , керуючись жагою до легкої наживи, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi Note 4Х» моделі «MAG 138» в корпусі чорного кольору, що лежав на банкоматі, вартість якого згідно висновку експерта № 6656-6658/19-21 від 23.10.2019 становить 1892,15 грн. всередині якого знаходилась SIM-картка оператора «Vodafone», вартість якої згідно висновку експерта № 6656-6658/19-21 від 23.10.2019 становить 25,00 грн. та карта пам`яті типу «micro CDHC» (class4) об`ємом 8 Gb, вартість якої згідно висновку експерта № 6656-6658/19-21 від 23.10.2019 становить 95,00 грн.
Після цього, ОСОБА_4 залишила місце вчинення злочину та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2012,15 грн.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала, суду пояснила, що 10.09.2019 року зайшла до банку, щоб зняти кошти та побачила телефон на банкоматі. Вона взяла його, після чого вийшла, доки чекала маршрутку, спостерігала за входом до банку чи не повернеться власник телефону, після чого сіла в маршрутку та поїхала додому, вимкнувши вказаний телефон. Потім вдома дитина пошкодила його, а коштів полагодити не було, тому вирішила використовувати вказаний телефон для власних потреб, замінивши сім-картку власника на свою. Повідомила, що не шукала власника телефону, через те, що хотіла залишити зазначений телефон собі, тому що не мала змоги придбати собі подібний. Через 10 днів зателефонували працівники поліції та повідомили, що потрібно з`явитись до відділу поліції. Зрозумівши, що це стосується телефону, вона видала його працівникам поліції разом з флеш-карткою та сім-картою.
Допитаний потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що 10.09.2019 року він прийшов до банку та зняв кошти в банкоматі, після чого разом з товаришем пішов до торгового центру. Потім зрозумів, що забув телефон на банкоматі. Через 10-15 хв. повернувся до банкомату, але телефону там не було. На наступний день, ОСОБА_8 звернувся до відділення банку з питанням чи ніхто не повідомляв про знахідку телефону, на що йому було повідомлено, що телефон ніхто не приносив. При призначенні міри покарання обвинуваченій просив суворо не карати.
Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що обвинувачена є його сестрою, одного дня вона зателефонувала та повідомила, що приходили працівники поліції та сказали, що потрібно з`явитись до відділу поліції. Сестру бачив на другий день після знахідки, вона повідомила, що знайшла телефон на банкоматі та почала ним користуватися.
Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що обвинувачена є його дружиною, тому на підставі ст. 63 Констинуції України відмовився давати свідчення.
Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що до неї звернувся слідчий з листом, щоб допитати її в якості свідка, щодо крадіжки телефону. 10.09.2019 року вона була відсутня на робочому місці, про крадіжку дізналася від працівників банку, які повідомили, що до банку звертались два молоді хлопці, які зазначили, що забули телефон на банкомані в кімнаті для самообслуговування 24/7. Ніхто із повідомленням про знахідку телефону до банку не звертався.
З досліджених у судовому засіданні в заявленому сторонами обсязі доказів, вбачається, що 20.09.2019 року о 9:00 годині з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви він просив прийняти міри до невідомої особи, яка 10.09.2019 року близько 18:30, перебуваючи у приміщенні відділення банку «Ощадбанк» що розташований за адресою м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 30, вчинила крадіжку його мобільного телефону марки «Хіаоmі» серії «Redmi Note 4Х» чорного кольору.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 20.09.2019 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно з протоколом огляду місця події від 20.09.2019 року, здійсненого в присутності двох понятих в службовому приміщенні кабінету № 4 Київського відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_4 добровільно за своєї письмової згоди передала працівникам поліції мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi 4-x», в корпусі чорного кольору в чохлі чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 . Також дана особа надала SIM-картку оператора «Vodafone» та карту пам`яті до мобільного телефону об`ємом 8 Gb.
Заявою ОСОБА_4 від 20.09.2019 року підтверджено обставину добровільної видачі мобільного телефону, SIM-картки та карти пам`яті до мобільного телефону.
Вказаний телефон, SIM-картка та карта пам`яті оглянуті в ході досудового слідства, що підтверджується протоколом огляду від 24.10.2019 року та згідно постанови про визнання предмету речовим доказом від 20.09.2019 мобільний телефон марки торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi Note 4x» моделі «MAG138», SIM-картка оператора «Vodafone» та карта пам`яті до мобільного телефону визнані речовими доказами.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2019 року накладено арешт на вказаний мобільний телефон, SIM-картку та карту пам`яті.
Згідно висновку експерта № 6656-6658/19-21 від 23.10.2019 року, ринкова вартість наданих на дослідження мобільного телефону торгової марки «Xiaomi» серії «Redmi Note 4x» моделі «MAG138», Sim-картки стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Vodafone 4G», карти пам`яті типу «micro CDHC», бувших у використанні, з урахуванням зносу, станом на 10.09.2019, в сумі складала 2012,15 грн.
Згідно протоколу пред`явлення речі для впізнання по фотознімкам, в присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_6 впізнав телефон, зображений на фото 1, що відповідно до довідки є фотографією телефону, який добровільно працівникам поліції видала ОСОБА_4 .
З ухвали суду від 24.09.2019 року, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.10.2019 року, протоколу огляду від 16.10.2019 року та постанови про визнання документу речовим доказом від 16.10.2019 року, вбачається, що під час досудового слідства було здійснено вилучення відеозапису з камер внутрішнього спостереження відділення банку АТ «Ощадбанк», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 30. Вказаний відеозапис поміщено на DVD-R диск, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Заслухавши показання обвинуваченої, потерпілого, свідків, безпосередньо дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
Фактично в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не оспорила обставин, що викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця події, підтвердивши, що вона дійсно 10.09.2019 року у приміщенні банку по вул. Коцюбинського, 30 у м. Вінниці заволоділа телефоном. Не заперечувала факт того, що зазначений телефон перебував на банкоматі у вказаному місці, підтвердила і факт того, що досудовим слідством правильно встановлено марку та модель зазначеного телефону. ОСОБА_4 підтвердила і спосіб вчинення вказаного злочину, відображений в обвинувальному акті, повідомивши те, що вона, побачивши телефон, розуміла, що вказаний телефон є чужим та взяла його та з ним вийшла з відділення банку.
Таким чином, вказані обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ОСОБА_4 діяння, фактично не оспорені обвинуваченою та додатково підтверджені і показаннями потерпілого, який суду вказав на те, що заволодіння його телефоном відбулось саме 10.09.2019 року о близько 18:36 год. в приміщенні зазначеного відділення банку.
На підставі вказаних доказів суд вважає доведеним час, місце та спосіб вчинення злочину.
Оцінюючи наявність в діях ОСОБА_4 умислу на заволодіння чужим майном та розмежування вказаного від знахідки, суд приймає до уваги наступне.
Верховний Суд України у постанові від 06.03.2016 року у справі № 5-2кс14, вказав, що визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення. Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки - місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину.
Судом як вже зазначалось на підставі показань обвинуваченої, потерпілого та свідків встановлено місце вчинення злочину приміщення відділення банку, що є громадським місцям з обмеженим простором.
Постановою Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі № 761/31918/17 визначено, і відмінність крадіжки між знахідкою, що полягає у п`яти елементах. Так, на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відоме; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати й сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; ґ) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.
Таким чином знахідкою, може бути лише майно, яке вибуло з володіння власника потерпілого ОСОБА_6 , місце знаходження вказаного телефону не було відоме потерпілому ОСОБА_6 , час, що пройшов від втрати майна переконав ОСОБА_6 у тому, що телефон остаточно втрачений, а у обвинуваченої була відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника.
Оцінюючи наявність чи відсутність вказаних обставин суд приймає до уваги показання потерпілого, який суду повідомив, що він приблизно через 10-15 хвилин виявив, що забув телефон на банкоматі у відділенні банку, точно знав у якому саме та де, зрозумівши вказане він повернувся до приміщення банку, однак не виявив забутого ним телефону.
Такі показання потерпілого підтверджені змістом повідомленням ОСОБА_6 на службу 102 щодо загубленого мобільного телефону та змістом протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.
Сукупність зазначених доказів переконує суд у тому, що потерпілому було відомо місцезнаходження вказаного телефону та він вчиняв дії, що свідчать про те, що для нього телефон не був остаточно втрачений, місцезнаходження телефону йому було відомо, між втратою телефона та його знахідкою пройшов зовсім нетривалий час 10-15 хвилин, що не давало власнику підстави вважати майно остаточно втраченим.
Крім того, з показань обвинуваченої судом встановлено, що вона вимкнула мобільний телефон. Вказані дії унеможливили його відшукання власником, що переконує суд у тому, що обвинувачена вчинила активні дій, спрямовані на вилучення майна з володіння власника.
Оцінюючи поняття вибуття майна з володіння власника суд звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі № 761/31918/17, визначено, що якщо привласнення майна відбувається в адміністративних приміщеннях, пунктах здійснення розрахунково-касових операцій та інших громадських місцях з обмеженим простором, в таких випадках слід констатувати презумпцію «забутості» речі її власником: у подібних випадках особа, яка привласнює річ, має розуміти, що зовнішні умови, обстановка, розташування речі свідчать про те, що вона фактично не вийшла з володіння власника, а лише залишена чи забута ним.
Вказане з урахуванням місця де відбулась подія, а саме відділенні банку з обмеженим простором, переконує суд у тому, що телефон з володіння потерпілого не вийшов.
Статтею 337 ЦК України визначено, зокрема, що особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі, а особа, яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспорті, зобов`язана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи транспортного засобу.
Разом з тим, як вбачається з показів свідків та самої обвинуваченої, остання протягом 10 днів з дня привласнення загубленого телефону, не вчиняла жодних дій для виявлення особи, що загубила мобільний телефон. Натомість обвинувачена відразу вимкнула телефон та замінила у ньому Sim-картку на свою та надалі користувалась ним.
В даному випадку привласнення майна відбулось в громадському приміщенні з обмеженим простором, а саме в приміщенні відділення банку, де зовнішні умови, обстановка, розташування речі вказували на те, що мобільний телефон був забутий певною особою. Відповідно до вищевказаних положень, ОСОБА_4 повинна була негайно вчинити заходи для пошуку власника.
Подальшу видачу обвинуваченою мобільного телефону працівникам правоохоронного органу суд оцінює не як заходи вжиті особою, що знайшла загублену річ, до повернення майна власнику у відповідності до ст. 337 ЦК України, а як пом`якшуючу покарання обставину, оскільки вказане згідно показань обвинуваченої відбувалось після того, як до неї зателефонували працівники поліції.
Таким чином, заволодіння вказаним майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося як забуте у неналежному, але відомому потерпілому місці, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.
Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченої, потерпілого та свідків, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені крадіжки є доведеною, а вказані докази в сукупності є достатнім для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченої.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики МКП «Управляюча компанія «Замостя»» вбачається, що скарг від сусідів та мешканців будинку на ОСОБА_4 не надходило, зі слів сусідів характеризується позитивно.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 25.09.2019 року обвинувачена на обліку не перебуває. З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 29.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 на наркологічному обліку не перебуває.
Згідно вимоги про судимість ОСОБА_4 раніше не судима.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, вчинила умисний корисливий злочин середньої тяжкості, добровільно відшкодувала завдані збитки, що підтверджується протоколом огляду та заявою ОСОБА_4 .
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, яка вчинила злочин вперше, шкоду відшкодувала, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді штрафу, оскільки вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженою.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченої слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта становлять 628,00 гривень та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 628,00 гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2019 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4-x», imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 , SIM картку оператора «Vodafone» та флеш карту 8 gb скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4-x», imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 , SIM картку оператора «Vodafone» та флеш карту 8 gb повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: