Справа № 569/5983/20
УХВАЛА

09 липня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Рівненській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Рівненського міського суду звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у якій просить суд зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Рівненській області , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 негайно повернути власникам все майно, яке було тимчасово вилучене під час проведеного 14.05.2020 обшуку приватного житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, та задоволити її з підстав викладених у ній.
Прокурор подав суду заяву про розгляд справи без його участі розгляд скарги покладає на розсуд суду.
Дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 31.01.2020 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Під час проведення 14.05.2020 обшуку приватного житла за адресою: АДРЕСА_1 , у рамках вказаного кримінального провадження, було виявлено та вилучено ряд речей та предметів.
26.05.2020 у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 у рамках кримінального провадження №0000017 від 31.01.2020 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку 14.05.2020 за місцем фактичного проживання директора ПП «Фірма "ДАН" ОСОБА_4 за адресою: м. Рівне, вул. Басівкутська, 40 відмовлено
Рішенням Рівненського апеляційного суду від 08.07.2020 вказану ухвалу слідчого судді про відмову у накладенні арешту на майно залишено без змін.
Згідно з ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч.5 ст. 171, ч. ст.173 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України передбачає, що відмова у задовлденні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за мобою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема відповідно до положення п.1 ч.1 цієї статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ст. 167 КПКУ тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тобто, вилучене майно, відповідно до статті 167 КПК України має статус - тимчасового вилученого майна і питання тимчасово вилученого майна слід було вирішити відповідно до глави 17 КПК України з дотриманням вимог статті 22 КПК України.
Частиною другою ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Таким чином, виходячи з принципів, закріплених у п. 3 ст. 169, ч. 1 ст. 100 КПК України щодо повернення вилучених речей як таких, що не арештовані, слід дійти висновку, що вилучені речі слід повернути.
Окрім того, на підставі ст. 304 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав поновлення строку звернення до суду із вказаною скаргою.
Враховуючи викладене те, що утримання слідчим вилучених під час проведення 14.05.2020 обшуку за адресою м. Рівне, вул. Басівкутська, 40 речей та предметів, є незаконним, без відповідної Ухвали слідчого судді, винесеної в порядку ст.ст.160-166, 170-174 КПК України, скаргу слід задоволити.
Керуючись ст.ст. 100, 160-166, 169, 171-173, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задоволити.
Поновити строк на оскарження бездіяльності щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Рівненській області - ОСОБА_5 , що здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000017 від 31.01.2020 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, негайно повернути власникам все майно, яке було тимчасово вилучене під час проведеного 14.05.2020 обшуку приватного житла за адресою: м. Рівне, вул. Басівкутська, 40.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1