Номер провадження 11-кп/816/389/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/18052/19 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2020 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю АДРЕСА_1 та мешканцю АДРЕСА_2 , раніше судимому,

продовжено строк тримання під вартою до 13 березня 2020 року, в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно якої просить ухвалу суду скасувати та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2020 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволено та продовжено запобіжний захід ОСОБА_6 до 13 березня 2020 року.

Суд своє рішення мотивував тим, що продовження тримання під вартою має оцінюватися індивідуально, з урахуванням конкретних обставин справи, а оскільки в даному випадку існуючі ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та обвинуваченим було вчинено умисний тяжкий злочин проти громадського порядку та моральності, все це вказує на те, що дія запобіжного заходу має бути продовжена.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що ризики які є підставою для продовження йому тримання під вартою належним чином не обґрунтовані, а його особистість заслуговує на довіру.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час здійснюється розгляд кримінального провадження № 0003054 від 15 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, останній раз до 31 січня 2020 року.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є особою раніше судимою і на даний час відносно нього здійснюється розгляд кримінального провадження пов`язаного з хуліганськими діями, вчиненими із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленому для нанесення тілесних ушкоджень, а також ОСОБА_6 є підозрюваним по іншому кримінальному провадженню, передбаченому ч. 1 ст. 296 КК України, ніде не працює, характеризується негативно, зловживає спиртними напоями.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченого щодо не доведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, оскільки ОСОБА_6 не лише обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а й має статус підозрюваного у іншому кримінальному провадженню за кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 296 КК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, підстав для скасування судового рішення немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою до 13 березня 2020 року, включно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк, з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4