Справа № 304/223/20 Провадження № 1-кс/304/169/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000084 від 23 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Т.Бистра Перечинського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженої (має на утриманні двох неповнолітніх дітей), непрацюючої, українки, громадянки України, раніше не судимої,

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

старший слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000084 від 23 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 23 травня 2020 року без можливості внесення застави. Клопотання мотивує тим, що 23 лютого 2020 року слідчим відділом Перечинського ВП внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 22 лютого 2020 року ОСОБА_4 знаходилася вдома в АДРЕСА_1 . Біля 21.00 год додому повернувся її співмешканець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в стані алкогольного сп`яніння та на ґрунті ревнощів ОСОБА_4 затіяла з ним сварку, яка переросла у бійку, під час якої ОСОБА_7 наніс їй декілька ударів по тілу. Через такі його дії, ОСОБА_4 , взявши в руку кухонний ніж, умисно нанесла ОСОБА_7 удар в спину в область грудної клітки справа, в результаті чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на шкірних покривах задньої поверхні грудної клітки справа у проекції 7-го, 8-го ребер по лопаточній лінії, пошкодивши підшкірну клітковину, міжреберні м`язи, частину 9-го ребра, пристінкову плевру, нижню долю правої легені, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що в результаті призвели до смерті ОСОБА_7 і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього. 23 лютого 2020 року органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків та огляду місця події від 23 лютого 2020 року, протоколами допиту підозрюваної та проведення слідчого експерименту від 23 лютого 2020 року, висновком судово-медичної експертизи тощо. Так, 03 березня 2020 року слідчим суддею Перечинського районного суду Закарпатської області постановлено ухвалу про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 01 травня 2020 року включно з можливістю внесення застави. В той же час з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема отримання з І.Франківського НДЕКЦ МВС України висновку молекулярно-генетичної експертизи, з Вінницького НДЕКЦ МВС України висновку одорологічної експертизи, та із Закарпатського обласного бюро судово-медичних експертиз висновку медико-криміналістичної експертизи, а також виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів, виконати інші необхідні слідчі (розшукові) і процесуальні дії, що мають вагоме значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження. На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування/суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, існування яких обґрунтовується зокрема тим, що ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, не одружена, має незадовільний матеріальний стан, за місцем проживання характеризується негативно та неодноразово потрапляла в поле зору правоохоронних органів. Так, 04 березня 2019 року ОСОБА_4 під час сварки з неповнолітньою донькою нанесла їй легкі тілесні ушкодження; 25 вересня 2019 року кримінальне провадження за вказаним фактом було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 протягом останніх декількох років неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за правопорушення відносно членів своєї сім`ї, що підтверджується витягами з бази «ІПС Армор» від 27 лютого 2020 року, вчинення яких, на думку слідчого, на даний час й зумовило вчинення злочину проти життя особи. Також слідчий просить слідчого суддю врахувати те, що ОСОБА_4 у подальшому зможе перешкоджати досудовому розслідуванню з метою уникнення від покарання, оскільки вже намагалася ввести сторону обвинувачення в оману, вдаючи під час проведення першочергових слідчих дій вагітність, а також неодноразово змінювала свої покази. Крім цього вагомим є ризик впливу на свідків, оскільки такими є її діти, з якими спільно проживає, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи переховуватися від органу дізнання/суду, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим. Також слідчий просить врахувати реакцію мешканців населеного пункту, де проживали підозрювана та потерпілий, соціальні наслідки кримінального правопорушення, яке через свою суспільну небезпечність викликало суспільний резонанс, а відтак і висвітлення у засобах масової інформації. На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, виклавши свою позицію письмово, де зазначив, що підозра прокурором не обґрунтована, оскільки з висновку експерта № 78 від 24 березня 2020 року вбачається, що при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_7 не виключена можливість того, що він міг вижити, а відтак причиною смерті останнього стало ненадання йому своєчасної медичної допомоги, в той час як виклик швидкої медичної допомоги підозрювана здійснила. Захисник вважає, що смерть ОСОБА_7 настала після повторного виклику швидкої о 05.00 год ранку наступного дня, а отже якби лікар госпіталізував потерпілого, то за вісім годин втраченого часу йому могли б врятувати життя і підозрювана несла б іншу, більш м`яку, відповідальність, ніж та, що передбачена ч. 2 ст. 121 КК України. Крім того зазначає, що підозрювана не заперечує самого факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , однак звертає увагу на обставини такого, а саме її побиття, яке вже він вчиняв відносно неї не вперше. Також у запереченні захисник посилається на те, що прокурором порушено строки для подання клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки 23 квітня 2020 року набув чинності Закон України № 558-ІХ «Про внесення змін до п. 20-5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України» щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та зазначено, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше, ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Так, ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 травня 2020 року включно, тоді як дане клопотання подано до суду лише 24 квітня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку, а відтак захисник вважає, що слідчим порушена процедура подання клопотання і відповідно підозрювану не може бути позбавлено волі з порушенням закону. Крім того захисник посилається на те, що ОСОБА_4 не планує переховуватися від слідства та суду, оскільки з 23 лютого по 03 березня 2020 року вона не маючи жодного запобіжного заходу, не втекла та не переховувалася від слідства та суду; така не може знищити, спотворити чи сховати будь-які речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки сторона обвинувачення всі речі, які вважала за необхідне, зібрала та тримає на відповідному зберіганні; ОСОБА_4 не може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, оскільки жодних свідків події не було; підозрювана не може та не планує перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити те, у якому підозрюється, у свою чергу слідчим не наведено з цього приводу жодних аргументів. Крім цього захисник зазначає, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де мешкає з трьома дітьми, є раніше не судимою, а посилання слідчого на те, що підозрювана раніше порушувала закон до уваги брати не можна, оскільки це порушує презумпцію невинуватості особи. Додатково у судовому засіданні захисник висловився щодо призначених органом досудового розслідування експертиз, пояснивши, що майже всі призначені за межами області, а відтак підозрювана не зможе вплинути на результат таких.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 повністю підтримала позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Так, в порядку ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2020 року о 06.02 год до Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло повідомлення чергового хірурга Перечинської ЦРЛ про те, що швидка медична допомога доставила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із села Порошково Перечинського району, з проникаючим ножовим пораненням грудної клітини справа. Від отриманих травм потерпілий помер у приймальному відділенні Перечинської ЦРЛ. За попередньою інформацією тілесні ушкодження йому нанесла дружина (а. с. 9).

Того ж дня матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 (а. с. 8), а ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (а. с. 44-45) та допитано в якості підозрюваної (а. с. 46-47).

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2020 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 01 травня 2020 року (включно) з визначенням застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб (а. с. 58-61).

В той же час матеріалами клопотання підтверджується, що постановою в. о. керівника Ужгородської місцевої прокуратури від 21 квітня 2020 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 23 лютого 2020 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України до трьох місяців, тобто до 23 травня 2020 року включно (а. с. 62-63).

Приймаючи рішення про можливість продовження підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя приймає до уваги, що на даний час ризики, які були підставою для застосування відносно неї заходу забезпечення кримінального провадження, не відпали і не зменшились.

Зокрема продовжують існувати ризик переховування, ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризик перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Так, ризик переховування підозрюваної підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, через що підозрювана, усвідомлюючи неминучість призначення відносно неї покарання у виді позбавлення волі, може намагатись ухилитись від кримінальної відповідальності. Крім того, ризик переховування слідчий суддя оцінює у світлі обставин даного провадження та особистої поведінки ОСОБА_4 (особливості її поведінки, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування) та приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається актуальним, зважаючи на особу підозрюваної, яка за місцем проживання характеризується як неврівноважена та запальна, така, що зловживає спиртними напоями та не звертає уваги на виховання дітей, з якими спільно проживає (а. с. 41, зворот), а також тяжкість ймовірного покарання.

Щодо доводів сторони обвинувачення про можливе перешкоджання кримінальному провадженню та впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань, за якою після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні, а також враховує те, що згідно показів свідка ОСОБА_8 , що містяться у матеріалах клопотання, такий зазначає про те, що підозрювана його не повідомляла про нанесення ОСОБА_7 ножового поранення, лише просила викликати швидку, оскільки йому погано (а. с. 51-52), а свідок ОСОБА_9 , яка є донькою ОСОБА_4 , у своїх показах повідомляла, що мати постійно вживала спритні напої, після чого вчиняли разом зі співмешканцем ОСОБА_7 сварки; також того дня сказала доньці, що будучи розлюченою,схопила ніж та нанесла ним удар потерпілому (а. с. 53-54).

За таких обставин суд вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З приводу ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя враховує те, що підозрювана ОСОБА_4 відразу після нанесення удару, намагалася сховати знаряддя злочину та вкинула ніж до дерев`яного ящику у підсобному приміщенні (а. с. 12-19, 46-47), а в подальшому, з метою пом`якшення відповідальності, зазначала про те, що є вагітною (а. с. 43, зворот).

Посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази, з яких вбачається, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваної ОСОБА_4 до вищевказаного кримінального правопорушення. При цьому слідчий суддя зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних. Отже за переконанням слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Що стосується посилання захисника на те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання у с. Порошково Перечинського району, де проживає разом з трьома дітьми, то слідчий суддя таке до уваги прийняти не може, оскільки матеріали клопотання містять достатньо доказів того, що підозрювана участі у вихованні дітей майже не приймає, донька у своїх показах зазначає, що брат ОСОБА_10 часто знаходиться у неї в с. Мокра Перечинського району, де вона мешкає.

Також слідчий суддя не враховує посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що з урахуванням змін до п. 20-5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України» щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), прокурором порушені строки подання даного клопотання (за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали), оскільки цей Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування (23.04.2020), крім абзацу десятого пункту 1 цього Закону, який набирає чинності через десять днів з дня набрання чинності цим Законом, а саме 03 травня 2020 року.

Враховуючи викладене, зазначені захисником доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої за ч. 2 ст. 121 КК України підозри, є безпідставними.

При цьому слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У зв`язку з цим слідчий суддя зазначає, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, як помилково про це наполягає адвокат ОСОБА_5 у поданому запереченні, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час розгляду клопотання не встановлено, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наявності в зазначеному провадженні ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Доводи захисника ОСОБА_5 про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної шляхом застосування до неї іншого запобіжного заходу спростовуються наведеним вище, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу підозрюваної.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000084 від 23 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 травня 2020 року (включно) із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) грн.

В разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за їх першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) не відлучатися з населеного пункту, в якому вона зареєстрована чи проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

4) докласти зусиль до пошуку роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі внесення застави та невиконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, застава буде звернута в дохід держави.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Дата закінчення дії ухвали 23 травня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1