Справа № 308/4208/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.05.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/283/20, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2020.
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській ОСОБА_11 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.06.2020 без визначення розміру застави щодо:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Больнісі Республіки Грузії, грузина, громадянина Грузії, зареєстрованого згідно посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 від 26.03.2019, що дійсна до 26.03.2020, за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.11 ч.2 ст.115 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що щоміж ОСОБА_6 , який проживаючи на території с. Вільхівці, Тячівського району, перебуваючи у цивільному шлюбі із ОСОБА_13 , яка здійснює підприємницьку діяльність з продажу будівельних матеріалів, у чому їй допомагав ОСОБА_6 , влітку 2019 року виник конфлікт із приватним підприємцем сусіднього розташованого магазину з продажу побутових товарів, що знаходиться у с. Вільхівці, Тячівського району, Закарпатської області та працівницею вказаного магазину ОСОБА_14 , який поступово переріс у різку стійку неприязнь, що супроводжувалася погрозами фізичної розправи на адресу останньої з ОСОБА_15 .В подальшому, на цьому ґрунті, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_14 .
У середині квітня 2020 року ОСОБА_6 , з метою реалізації цього злочинного умислу, не бажаючи сам безпосередньо здійснювати вбивство ОСОБА_14 , вирішив організувати вчинення цього злочину на замовлення, для чого 18.04.2020 близько 11 год. 50 хв. в с.Вільхівці, Тячівського району зустрівся та завів розмову із ОСОБА_16 , якому повідомив про свій злочинний намір, та про місце проживання потерпілої, шляхи підходу до місця можливого вчинення злочину, час його вчинення, можливі способи вчинення умисного вбивства та розмір грошової винагороди, тобто розкрив план вбивства останньої, згідно з яким ОСОБА_17 мав виступити посібником злочину, повинен знайти безпосереднього виконавця скоєння злочину. При цьому ОСОБА_6 на автомобілі «Тойота Ланд Крузер», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , що має у володінні, возив ОСОБА_17 по с.Вільхівці, Тячівського району, показуючи та повідомляючи
місце роботи та місце проживання ОСОБА_14 , з метою підготовки та організації її вбивства. ОСОБА_17 з метою збереження життя ОСОБА_14 , надав ОСОБА_6 удавану згоду на участь в якості спільника у скоєнні вбивства, повідомивши також, що знайде особу безпосереднього виконавця умисного вбивства.
Надалі ОСОБА_17 з метою збереження життя ОСОБА_14 , під вдаваним виглядом спільника ОСОБА_6 в умисному вбивстві, 22. 04. 2020 близько 16 год.45 хв. на околиці с.Вільхівці, Тячівського району познайомив останнього із ОСОБА_18 , якого представив як особу, яка зможе виступити безпосереднім виконавцем умисного вбивства за грошову винагороду, оскільки не є мешканцем Закарпатської області. Під час цієї зустрічі ОСОБА_6 , з метою умисного вбивства ОСОБА_14 , розказав про свій план, спрямований на умисне позбавлення життя останньої, повідомив та обговорив із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 інші можливі бажані способи, місце та час нападу на ОСОБА_14 з метою її вбивства, спосіб його вчинення, зокрема висловивши вимогу про спричинення при вбивстві тілесних ушкоджень голови ОСОБА_14 та надання фотознімку вбитої як підтвердження факту її вбивства, розмір грошової винагороди, виступаючи таким чином керівником підготовки до вбивства та реалізації умисного вбивства ОСОБА_14 . У свою чергу ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з метою збереження життя ОСОБА_14 , надали удавану згоду ОСОБА_6 на участь в якості спільників у скоєнні вбивства, повідомивши, що вбивство на його замовлення буде скоєно через кілька днів.
Після цього 24. 04. 2019 ОСОБА_19 , разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , на околиці с.Вільхівці, Тячівського району, виконуючи роль організатора та керівника замовного вбивства, на своєму автомобілі «Тойота Ланд Крузер», д.н.з. НОМЕР_2 , відвіз їх до місця розташування магазину в с.Вільхівці по місцю роботи ОСОБА_14 з метою візуальної ідентифікації потерпілої виконавцями, після чого повідомив про необхідність здійснення вбивства 28.04. 2020 та призначив зустріч у визначений час та місце з метою отримання підтвердження вбивства ОСОБА_14 та виплати винагороди виконавцям, тим часом сам підготувався покинути територію Закарпатської області з метою забезпечення собі алібі. Після чого, 29.04. 2020 близько 23год. ОСОБА_6 , на околиці с.Руське Поле, Тячівського району куди приїхав на своєму автомобілі «Тойота Ланд Крузер», білого кольору, д.н.з НОМЕР_2 , зустрівся із ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , де останні продовжуючи здійснювати вдаване пособництво у вбивстві ОСОБА_14 , повідомили, йому що нібито уже скоїли вбивство останньої, показавши фотознімок тіла вбитої, чим наглядно підтвердили виконання замовного вбивства. Тут же ОСОБА_6 в якості грошової винагороди за виконання вбивства надав ОСОБА_17 та ОСОБА_18 грошові кошти в сумі 8000 грн., після чого з місця зустрічі розійшлись,а ОСОБА_6 був затриманий співробітниками поліції за закінчений замах на умисне вбивство.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.11 ч.2 ст.115 КК України.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у видіпозбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки є громадянином іншої держави, термін дії його посвідки на тимчасове проживання в Україні закінчився 26.03.2020, у відповідному порядку термін дії його тимчасового проживання в Україні не продовжено, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків, які вже встановлені та будуть встановлені та їх родичів з метою дачі, зміни ними
показань на його користь, зокрема зважаючи на ту обставину, що йому відоме місце проживання більшості із таких, також ОСОБА_6 , будучи на волі матиме можливість застосувати насильство чи інший тиск сам, чи за участі своїх знайомих, до потерпілої, її знайомих, свідків, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а також існує ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення або може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки, будучи на волі ОСОБА_6 і надалі матиме можливість вчиняти насильницькі дії відносно потерпілої ОСОБА_14 , її знайомих та родичів, оскільки між ними склалися стійкі неприязні відносини. Окрім того, слідчий просив врахувати і те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, офіційно ніде не працює, стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його утриманню під вартою.У зв`язку з наведеним, на думку слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.
Ухвала слідчого судді мотивована необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.11 ч.2 ст.115 КК України, тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що на думку слідчого судді свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, може безпосередньо або через своїх знайомих незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою схиляння їх до зміни показів або відмови від них, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.Крім того слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема те, ОСОБА_20 уродженець м. Больнісі Республіки Грузії, є громадянином Грузії, одружений, зареєстрований згідно посвідки на тимчасове проживання в Україні від 26.03.2019 № НОМЕР_1 , термін дії якої закінчився 26.03.2020, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а також обвинувачується у вчиненні ще одного кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.296 КК України. Зазначені в клопотанні слідчого обставини у їх сукупності, на думку слідчого судді, об`єктивно свідчать про наявність у даному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів. Також слідчий суддя врахував і те, що ОСОБА_21 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, у зв`язку з чим з врахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яку просить скасувати та постановити нову - про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя не взяв до уваги те, що слідчий та прокурор не довели необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою. Крім тогослідчий суддя, не встановив, чи зібрано органом досудового розслідування достатньо доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального
-4-

правопорушення, а тому підстав вважати, що існують реальні ризики, зазначені у ч.1 ст.177 КПК України, немає. Також, найого думку, слідчим суддею належно не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, яке не змінював, веде соціальний спосіб життя та має стійкі соціальні зв`язки, займається підприємницькою діяльністю та перебуває у хворобливому стані.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , які підтримали доводи поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою та безпідставною, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-5-

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000176 від 17.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.11 ч.2 ст.115 КК Українивбачається, що 29.04.2020 ОСОБА_6 затриманов порядку ст.208 КПК України, цього ж дня ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.11 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 30.04.2020 за клопотанням слідчого ОСОБА_23 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, на підставі яких дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора та слідчого, а також досліджені матеріали, якими обгрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення , в якому підозрюється .
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі,
-6-

дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.
Врахувавши дані про особу ОСОБА_6 в тому числі й ті, на які послався в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , наявність передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя підставно задовольнив клопотання слідчого, із наведенням в ухвалі докладних обґрунтувань такого рішення.
Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу, без визначення розміру застави, що відповідає вимогам ч. 4 ст.183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягають.
Рішення слідчого судді відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26.06.1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».
Колегія суддів також приймає до уваги і те, що мотив та спосіб вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Таким чином, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими слідчим суддею, а також з урахуванням ознак суспільного інтересу цього кримінального правопорушення, яке, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

-7-

Наведені в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_10 доводи на захист підозрюваного ОСОБА_6 , були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, його міцних соціальних зв`язків, зайняття підприємницькою діяльністю,незадовільний стан здоров`я, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. Відтак зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, і таке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарги захисника адвоката ОСОБА_10 з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2020 про обрання щодо ГасановаСаміраЕльхановича, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч. 2 ст. 15, п.11, ч.2 ст.115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: