Код суду 233 Справа № 233/238/20
Вирок
Іменем України
13 березня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, інваліда 3 групи, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162 КК України,
25 листопада 2019 року приблизно о 23 годині 00 годин, ОСОБА_7 , перебував поблизу будинку № 8а по вул. Шкільна, с. Білокузьминівка, Костянтинівського району, Донецької області, біля готелю «Аісти», де в нього виник злочинний намір, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме до приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_2 , котре належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У той же день та час, ОСОБА_7 негайно реалізуючи свій злочинний умисел, проти волі законного власника, діючи умисно, протиправно, всупереч ст. 30 Конституції України, згідно якої «Кожному гарантується недоторканність житла», зміст якої гласить: не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду та у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку, ОСОБА_7 розбив скло вікна у підсобній кімнаті готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за вищевказаною адресою, відкрив створку вікна, без згоди власника на такі дії та за відсутності законних підстав на проникнення до іншого володіння особи, порушивши конституційні права ОСОБА_8 , та незаконно проник у приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який залишив тільки після втручання інших осіб - охоронця.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 листопада 2019 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись в холі готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_2 де в нього, виникла сварка з ОСОБА_4 , на ґрунті раніше виниклих, особистих неприязних відносин в ході сварки, у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на завдання ОСОБА_4 тілесного ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_4 , завдав останній три удари металевою трубкою по лівій руці останньої, чим спричинив ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: перелом проксимальної третини п`ятої п`ясткової кістки зліва зі зміщенням, що за ступенем тяжкості відноситься до середнього ступеня тяжкості.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде. Просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, та він визнає себе винним і бажає давати показання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 (за участю перекладача ОСОБА_6 ) пояснив, що раніше він ходив до готелю «Аісти» в гості до своєї жінки, куди його постійно пускали, та де він вільно знаходився. Як входити до готелю йому відомо, також він знав де знаходиться вікно. 25 листопада 2019 року він знайшов металевий прут, який валявся, та ним розбив скло у вікні готелю та через вікно вліз в середину приміщення, оскільки хвилювався за свою жінку ОСОБА_9 . Там він побачив потерпілу ОСОБА_10 та питав, де його жінка, на що вона почала хапати його за руки, а він в свою чергу вдарив її один раз по руці. Потім він побачив телевізор, який йому заважав та він його вдарив. ОСОБА_10 втекла та після цього прийшов сторож, який його затримав. Вину визнає повністю, у вчиненому щиро кається.
Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:
- потерпіла ОСОБА_4 повідомила у судовому засіданні, що 25 листопада 2019 року ОСОБА_7 приходив до готелю «Аісти» 3 рази. ОСОБА_9 , яка є його жінкою, вимкнула телефон, оскільки ОСОБА_7 надсилав повідомлення із погрозами. Вікно, через яке проник до приміщення готелю ОСОБА_7 , знаходиться в дуже не зручному місця, та вона вважає, що він усвідомлено йшов до готелю, щоб незаконно проникнути. Коли ОСОБА_7 розбивав скло, вона відпочивала на ресепшені, він забіг та вдарив її декілька разів прутом по руці та забрав мобільний телефон (який пізніше в нього випав), та не давав їй можливості вийти із ресепшену, тягнув за капюшон. В цей час прибігла ОСОБА_9 і тримала ОСОБА_7 за руки, а вона ( ОСОБА_4 ) вибігла із-за ресепшену. Після, коли ОСОБА_7 почав все крушити, зайшов сторож, який зупинив ОСОБА_11 . Неприязних відносин між нею та ОСОБА_9 не було.
Наведені вище показання потерпілої ОСОБА_4 , надані нею у судовому засіданні, є логічними та послідовними (підстав для обмови обвинуваченого з її боку судом не встановлено), узгоджуються між собою і підтверджуються іншими дослідженими у судовому засіданні доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 26.11.2019 року щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 25.11.2019 року проник до належного йому готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- протоколом огляду місця події від 26 листопада 2019 року, в ході якого оглянуто готель « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину: в підсобному приміщенні розбите скло у вікні, в холі готелю виявлено розбитий телевізор LG, під яким розбите скло від столика; біля стійки адміністратора виявлено металеву трубку, якою, як пояснив ОСОБА_8 , невідомий пошкодив телевізор, стілець та вікно. Трубку було вилучено до Костянтинівського ВП;
- протоколом огляду місця події від 26 листопада 2019 року, в ході якого у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 оглянуто відео файли на відеореєстраторі «Alhua», якими зафіксовано обставини у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 25 листопада 2019 року, так: у хол зайшов ОСОБА_7 з палицею в правій руці, підійшов до ОСОБА_4 , яка лежала на дивані, тричі палицею вдарив останню та стягнув її з дивану, наніс три удари палицею по телевізору. Вказані відеозаписи було записано на диск, який вилучено до Костянтинівського ВП;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 від 11 грудня 2019 року щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 25.11.2019 року в готелі «Аісти» спричинив їй середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження;
- протоколом слідчого експерименту від 13 грудня 2019 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 на місці, у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 розповіла та показала обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, так: вказала на диван за стійкою адміністратора, пояснивши, що 25 листопада 2019 року приблизно о 23:00 год. вона знаходилась на дивані, почула звук розбитого скла, побачила ОСОБА_12 з металевою трубкою в правій руці, якою почав наносити удар в область голови, проте вона підставила ліву руку по якій ОСОБА_12 вдарив три рази, потім повалив її на підлогу та наносив удари по голові;
- протоколом слідчого експерименту від 13 грудня 2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_13 на місці, у приміщенні готелю «Аісти», що по вул. Шкільній, 8а у с.Білокузьминівка, Костянтинівського району, Донецької області розповіла та показала обставини події 25 листопада 2019 року, так: пояснила, що приблизно о 23:00 год. вона, знаходячись біля підсобної кімнати, почула крик та галас у холі, де побачила ОСОБА_7 , який був за стійкою адміністратора з металевою трубкою у правій руці та наносив удари ОСОБА_4 . Далі вона пояснила, що обхватила ззаду ОСОБА_7 , почала відтягувати його;
- протоколом слідчого експерименту від 13 грудня 2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_14 на місці, у приміщенні готелю «Аісти», що по вул. Шкільній, 8а у с. Білокузьминівка, Костянтинівського району, Донецької області розповів та показав обставини події 25 листопада 2019 року, так: пояснив, що приблизно о 23:00 год. він почув крик з головної будівлі готелю, вхідні двері були зачинені, через декілька хвилин з середини двері відкрила ОСОБА_4 , а він вбіг до холу та побачив, що ОСОБА_7 б`є палицею по екрану телевізору;
- протоколом слідчого експерименту від 16 грудня 2019 року, в ході якого ОСОБА_7 (за участю захисника та перекладача) розповів та показав обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Так пояснив, що 25 листопада 2019 року приблизно о 23:00 год. коли знаходився в готелі «Аісти», що по вул. Шкільній, 8а у с. Білокузьминівка, Костянтинівського району, Донецької області, то металевою трубкою, яку тримав в правій руці, наніс 1 удар по лівому передпліччю ОСОБА_4 ;
- висновком експерта № 165 від 16 грудня 2019 року (судово-медичної експертизи), відповідно до якого: виявлений у ОСОБА_4 перелом проксимальної третини 5 п`ясткової кістки зліва зі зміщенням, утворився внаслідок дії тупого предмету, можливо у зазначений час, відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючий для лікування термін понад 6, але не більше 21 дня; вищезазначені ушкодження утворились як мінімум від одноразової дії тупого предмету; з урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, не виключено утворення даних ушкоджень при обставинах, викладених ОСОБА_4 в наданому протоколі проведення слідчого експерименту за її участю; з урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень виключена можливість їх утворення при обставинах, викладених ОСОБА_7 в наданому протоколі проведення слідчого експерименту за його участю.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії у вчиненні кримінальних правопорушень:
- за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;
- за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи;
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, є інвалідом 3 групи, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, виключений з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. 1 ст. 36 наказу МОУ №402-2008 року, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того, відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як дуже високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 1111 від 13 грудня 2019 року: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період скоєння інкримінованого діяння страждав на органічний розлад особистості. Супутній діагноз: туговухість. За своїм психічним станом в період часу, відповідний інкримінованому діянню ОСОБА_7 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними (підпадає під дію ст. 20 КК України (обмежена осудність). В період часу, який відповідає періоду здійснення інкримінованого діяння, ОСОБА_7 в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився. На момент нинішнього обстеження ОСОБА_7 страждає на органічний розлад особистості. Супутній діагноз: туговухість. За своїм психічним станом на момент нинішнього обстеження може повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує допомоги психіатрів по місту його перебування.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини, з урахуванням позиції потерпілих, які просили призначити покарання ОСОБА_7 на розсуд суду, частково приймаючи до відома досудову доповідь з соціально психологічною характеристикою обвинуваченого ОСОБА_7 , яка має для суду виключно рекомендаційний характер, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинені кримінальні правопорушення покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162 КК України, визначивши остаточне покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України. Враховуючи тяжкість злочинів, обставину, що пом`якшує покарання, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, наслідків вчиненого, щирого каяття та критичного ставлення до скоєного, наміру стати на шлях виправлення, а також відсутність на час постановлення вироку жодних вимог матеріального і морального характеру до обвинуваченого суд приходить до переконання, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Крім того, згідно вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії, бездіяльність та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду. Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.
З урахуванням ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, даних щодо його особи та висновку судово-психіатричної експертизи, суд приходить до висновку про необхідність врахувати стан обмеженої осудності обвинуваченого, як підставу для застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку медичною службою кримінально-виконавчої установи за місцем проживання засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.
Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілою ОСОБА_4 заявлений цивільний позов, в якому вона просила стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 3076,40 грн., у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
13 березня 2020 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_4 , в якій остання зазначає про часткове відшкодування матеріального та морального збитку ОСОБА_7 та просить залишити її цивільний позов без розгляду.
Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень за цим Кодексом
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість залишити без розгляду цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 50, 65-67, 70 КК України, ст.ст. 26, 127, 128, 366-368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарань більш суворим, ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за ОСОБА_7 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 2 ст. 20 КК України застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання ОСОБА_7 .
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди у даному кримінальному провадженні залишити без розгляду.
- палицю у вигляді трубки з металу, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (квитанція № 1552 від 03 січня 2020 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження: 32, порядковий номер 751) знищити;
- файли відеореєстратора «Alhua» на DVD диску «Videx» - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1