Справа № 583/3321/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2020 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в колегіальному складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представників потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши в судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000253 від 19.04.2019 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, мотивуючи тим, що строк тримання під вартою закінчується, а судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики не зменшились, більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому наголошує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких насильницьких злочинів проти власності, життя та здоров`я особи, вживав заходів для приховування причетності до скоєння злочину та слідів його скоєння, зокрема шляхом підпалу господарства з тілом ОСОБА_12 , має молодий вік, не працює, не одружений, дітей немає, тому знаходячись на свободі і усвідомлюючи, яка міра покарання йому може загрожувати у випадку визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, це може вплинути на його волевиявлення та стати причиною переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, перебуваючи на свободі, обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні. Ризики, враховані судом під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу, не зникли та не зменшились, і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Обвинувачений та його захисники в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, мотивуючи тим, що прокурором не доведено існування ризиків, на які він посилається у своєму клопотанні, та не доведено, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та заявили клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою виходячи з наступного.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.09.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 05 вересня 2019 року до 24.00 год. 03 листопада 2019 року.
Зі змісту ухвали суду вбачається, що міра запобіжного заходу була застосована обвинуваченому з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів та даних про його особу.
Ухвалами Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.10.2019 року, від 20.12.2019 р. та від 14.02.2020 р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 29 грудня 2019 року, до 24.00 год. 17 лютого 2020 року та до 24.00 год. 13 квітня 2020 року відповідно.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішення питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.
Суд вважає, що ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, які були враховані судом при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують, вони не зменшились та їх існування не закінчилось.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя особи, за яким законом передбачена відповідальність у виді довічного позбавлення волі, стійких соціальних зв`язків обвинувачений не має, має молодий вік, не працює, а тому в останнього дійсно може виникнути бажання переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахування фактичних обставин кримінального провадження, на думку суду у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів прав та інтересів суспільства.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду.
Також слід погодитись із ризиком незаконного впливу на потерпілого та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, з метою зміни ними показів.
Доводи захисту про можливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у виді цілодобового домашнього арешту, суд відхиляє, виходячи з наступного.
Зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , дані про його особу та наявність ризиків, відповідно до ст.177, ст.182 КПК України, суд вважає, що ці обставини виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, оскільки підстави запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, потерпіла та свідки не допитані, докази по справі не досліджені, а тому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту чи інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому наявна необхідність у продовженні такої міри запобіжного заходу.
Судом не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням його віку та стану здоров`я, суд вважає, що з метою запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, та у зв`язку з тим, що розгляд кримінального провадження не завершено, обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, який спричинив загибель людини, суд дійшов висновку не визначати обвинуваченому розмір застави.
На думку суду, тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою з наведених вище підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду кримінального провадження про тяжке та особливо тяжкі кримінальні правопорушення, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи, що відповідає вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Керуючись ст. 7- 20, 22-29, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 05 червня 2020 року.
Клопотання обвинуваченого та його захисників про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відхилити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3