Справа № 456/4742/19
Провадження № 1-кп/456/187/2020
ВИРОК
іменем України

21 січня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стрий Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 345 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 19.11.2018, близько 07 год 40 хв, перебуваючи напроти будинку №87 по вул. Л.Українки в м. Стрий Львівської області, у транспортному засобі автомобілі марки «Renault» моделі «Megane», з іноземною реєстрацією державних номерних знаків, та достовірно розуміючи, що особа, яка знаходиться біля його автомобіля, ОСОБА_5 , є працівникам правоохоронного органу, під час виконання службових обов`язків, не зважав на законні вимоги ОСОБА_5 вийти з автомобіля, привів транспортний засіб у рух, внаслідок чого умисно вчинив наїзд передньою частиною автомобіля на ОСОБА_5 і не зважаючи на наявність загрози здоров`ю поліцейського ОСОБА_5 , який в цей час знаходився на капоті автомобіля та утримувався за нього руками, продовжив свій рух та на відстані близько 40 метрів здійснив різкий маневр поворот праворуч, від чого скинув ОСОБА_5 на проїзну частину автодороги, після чого зник у невідомому напрямку. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 умисно заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 345 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і просить суд затвердити угоду про примирення, укладену між ним та потерпілим 27.11.2019. Йому зрозумілі наслідки затвердження угоди.

Потерпілий просить затвердити угоду про примирення, претензій до обвинуваченого не має, угода укладена добровільно, шкода йому відшкодована повністю.

Прокурор проти затвердження угоди заперечив, суду пояснив, що угода про примирення хоч і відповідає вимогам КПК України, однак інкримінований обвинуваченому злочин відноситься до злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та злочинів проти журналістів, і в даному випадку повинна була б бути укладена угода про визнання винуватості, тому просить в затвердженні угоди про примирення відмовити.

Заслухавши сторони кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення на відповідність її вимогам КПК України та КК України, суд доходить такого висновку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 345 КК України, оскільки він умисне заподіяв працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

27 листопада 2019 року між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) укладено угоду про примирення, в якій сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за частиною 2 ст. 345 КК України у вигляді 3 років обмеження волі. Сторони погодились на підставі частини 2 ст. 75 КК України, щодо можливості звільнення підозрюваного ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік шість місяців. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Частини 3 ст. 469 КПК України передбачає, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Водночас, відповідно до частини 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з вимогами частини 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до пункту 1 частини 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Надаючи оцінку угоді про примирення від 27.11.2019 суд зазначає, вона відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, така укладена добровільно, узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим загальною частиною Кримінального кодексу України, сторони розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Крім цього, суд зауважує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину.

Позицію сторони обвинувачення щодо відмови в затвердженні угоди про примирення суд вважає безпідставною і такою, що не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки прокурором у судовому засіданні не наведено жодних правових підстав для відмови в затвердженні угоди визначених вимогами ч. 7 ст. 474 КПК України, чи невідповідності її вимогам КПК України. Крім цього, стороною обвинувачення не наведено підстав, які б, в розумінні закону, перешкоджали потерпілому та обвинуваченому (підозрюваному) скористатися правом, наданим Главою 35 КПК України, укласти між собою угоду про примирення.

Покликання сторони обвинувачення на те, що по даному кримінальному провадженні повинна була б бути укладена угода про визнання винуватості, а не угодо про примирення, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України обвинуваченому надано право укласти одну із угод у кримінальному провадження, яка ініціюється і укладається за домовленостю між прокурором та обвинуваченим, або між потерпілим та обвинуваченим. Обвинувачений та потерпілий скористались наданим їм правом уклали між собою угоду про примирення, яка відповідає вимогам закону, тому суд вважає, що угоду про примирення слід затвердити.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 27 листопада 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України, і призначити йому покарання, відповідно до укладеної угоди, у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази, а саме:

три сліди папілярних візерунків (відкопійованих на прозору липку стрічку), один мікрообєкт, два ватні тампони зі змивами з керма авто та коробки передач знищити;

транспортний засіб «Renault Megane» (сірого кольору, без реєстраційних номерних знаків, VIN- НОМЕР_1 ) повернути ОСОБА_3 ;

формений одяг молодшого інспектора групи реагування Стрийського МРВ УПО у Львівській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 ;

носій інформації DVD-R диск (марки «FREESTYLE» 4,7GB 16х, із відеозаписом з нагрудної камери молодшого інспектора групи реагування Стрийського МРВ УПО у Львівській області ОСОБА_5 за 19.11.2019) залишити при матеріалах кримінального провадження.

Скасувати застосований до ОСОБА_3 відповідно до ували слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.11.2019 захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна (транспортного засобу «Renault Megane», без реєстраційних номерних знаків, VIN- НОМЕР_1 ).

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Львівського апеляційного суду, шляхом подання з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_1