В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40001435 від 25 вересня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
25 вересня 2019 року близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи вагоні електропотягу на перегоні між станціями «Лівобережна Гідропарк» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, помітив жінку у якої на лівому передпліччі висіла сумка.
В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, проник лівою рукою до центрального відділення сумки, звідки викрав бежевий гаманець в клітинку чорного кольору, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 3 200 гривень, банківські карти, дисконтні картки, банківські чеки, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють.
В подальшому, ОСОБА_3 переклав викрадений гаманець у свою праву руку та поклав у ліву внутрішню кишеню своєї куртки, в яку був одягнений
Після чого, ОСОБА_3 вийшов з вагону на станції метро «Гідропарк» КП «Київський метрополітен» у м. Києві та пішов на вихід зі станції метро.
Однак, ОСОБА_3 , використавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав, щиро розкаявся, повністю підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин встановлених під час досудового слідства. Показав, що 25 вересня 2019 року близько 09 години 40 хвилин він знаходився у вагоні метро між станціями «Лівобережна Гідропарк» у м. Києві та помітив раніше незнайому йому жінку, як він тепер знає ОСОБА_5 у якої на лівому передпліччі весіла жіноча сумка. Він один виховує сина. Для нього були терміново необхідні кошти для поїздки на змагання, тому він вирішив вчинити крадіжку. Він наблизився до жінки, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, та лівою рукою витяг із сумки її гаманець. Він одразу вийшов з вагону на станції метро «Гідропарк» та пішов на вихід зі станції метро. Однак, не зміг піти та розпорядитися викраденим, оскільки, був затриманий працівниками поліції. Він розкаюється у вчиненому, просить суд його суворо не карати.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколу проведення слідчого експерименту, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Як вбачається з даних, що містяться:

- у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 вересня 2019 року, ОСОБА_5 звернулась до ВКП управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві з заявою, про те, що 25 вересня 2019 року близько 10 години 25 хвилин у вагоні потягу на станції метро «Хрещатик» вона виявила пропажу свого гаманця, в якому знаходились документи та грошові кошти у сумі 3200 гривень;
- у протоколі проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2019 року, проведеного у приміщенні УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві, де в присутності понятих та адвоката, ОСОБА_3 , детально розповів та показав, де, як та за яких обставинах він здійснив крадіжку гаманця ОСОБА_5 ;

- у заяві ОСОБА_5 від 04 жовтня 2019 року, в якій ОСОБА_5 зазначила, що претензій до підозрюваного ОСОБА_3 не має, оскільки їй повернутий гаманець з грошовими коштами та картками, цивільний позов заявляти не буде;

-у постанові про прилучення до справи речових доказів від 25 вересня 2019 року, гаманець, всередині якого знаходяться грошові кошти в сумі три тисячі двісті гривень, дві банківських картки, дисконтні картки магазинів та банківські чеки,визнано речовими доказами по справі, та передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 ;

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не працює, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , цивільного позову по справі потерпілою не заявлено.
Обставинами, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - судом не встановлено.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить суму 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в доход держави.
Речові докази по справі: гаманець, всередині якого знаходяться грошові кошти в сумі три тисячі двісті гривень, дві банківських картки, дисконтні картки магазинів та банківські чеки, - залишити у володіння потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1