Номер провадження: 11-сс/813/703/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2020 року про продовження підозрюваній ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000095 від 14 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 23 квітня 2020 року було задоволено клопотання процесуального керівника прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , підозрюваній у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191; ч.1 ст.358 КК України продовжений строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступної доби з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Строк дії ухвали до 22 червня 2020 включно.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 обґрунтувала тим, що:

1)слідчий суддя розглянув клопотання прокурора, яке було подано в порушення строків, передбачених КПК України;

2)підозра ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованих їй злочинів є необґрунтованою;

3)прокурором не додано до клопотання жодного доказу, що підтверджує обґрунтованість підозри;

4)ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором належними доказами не підтверджено.

Крім цього, захисник зазначила, що слідчий суддя не взяв до уваги наявність у ОСОБА_8 , двох малолітніх дітей, яких вона виховує самостійно, однак на час карантину змушена їх відвозити до своїх батьків, а ввечері повертатися додому, у зв`язку з встановленим нічним домашнім арештом.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням прокурора, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191; ч.1 ст.358 КК України, а саме в тому, що ОСОБА_8 , будучи представником ТОВ «Будівельна компанія «Вестбуд Плюс» у період часу з 09.10.2018 р. по 30.10.2018 р. у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, шляхом підроблення офіційних документів, які містять неправдиві відомості щодо об`ємів виконаних робіт з будівництва будівлі казарми поліпшеного планування у військовому містечку № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 по договору підряду №100/18 на виконання робіт із будівництва зазначеної казарми, укладеного з Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (ПТКЕУ), заволоділа чужим майном, яке було їй ввірене, а саме коштами останнього на загальну суму 239 900 грн.

ОСОБА_8 , розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння коштами, у вересні 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, будучи представником ТОВ «Будівельна компанія «Вестбуд Плюс» у невстановленому досудовим розслідуванням місці, підробила офіційні документи, а саме довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №2 за вересень 2018 року, Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року, шляхом внесення до них неправдивих відомостей, відповідно до яких, останнім виконано робіт на суму 1 662 879, 54 грн. Однак, вартість невиконаних робіт по будівництву будівлі казарми поліпшеного планування у військовому містечку № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 у вересні 2018 року складає 296 618, 22 грн.

Окрім того, продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, у жовтні 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_8 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, підробила офіційні документи, а саме довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №4 за жовтень 2018 року, Акт №4 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року, відповідно до яких, ТОВ «Будівельна компанія «Вестбуд Плюс» виконано робіт на суму 2 982 563, 98 грн. Однак, вартість невиконаних робіт по будівництву будівлі казарми поліпшеного планування у військовому містечку № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 у жовтні 2018 року складає 2 874 044, 73 грн.

Мотивуючи обґрунтованість підозри слідчий суддя послався на те, що вона підтверджується відповідними доказами у кримінальному провадженні, які долучені до матеріалів клопотання.

З даною позицією погоджується й апеляційний суд та зазначає, що на даній стадії досудового розслідування є підстави вважати, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України, знайшла своє обґрунтування, як в матеріалах, долучених до клопотання слідчого, так і під час розгляду слідчим суддею та апеляційним судом.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника про те, що відсутні докази на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Апеляційний суд звертає увагу, що досудове розслідування по кримінальному провадженню на теперішній час не завершене, у зв`язку з чим доводи захисника є передчасними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді про те, що існує ризик знищення, або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на характер вчиненого ОСОБА_8 злочину та ту обставину, що досудове розслідування на теперішній час не завершено.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявив, що ОСОБА_8 не виконує належним чином покладені на неї процесуальні обов`язки, а саме запізнюється на виклики слідчого або взагалі не з`являється до органів досудового розслідування.

Крім того, прокурор повідомив про те, що до прокуратури надійшла заява свідка про те, що ОСОБА_8 намагалася здійснювати на нього незаконний вплив.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрювана може незаконно впливати на свідків, з метою змінити їх первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Так, ОСОБА_8 раніше не судима, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована, має на утриманні двох малолітніх дітей, відповідно до положень ст. 135 Сімейного кодексу України є матір`ю, що виховує дітей без особи, батьківство якого не встановлено.

При цьому апеляційний суд звертає уваги на обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а саме у привласненні ввіреного чужого майна, вчиненого групою осіб, в особливо великих розмірах, а також у підробленні офіційних документів.

Щодо доводів захисника про те, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора, яке було подано в порушення строків, передбачених КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями ч.6 ст.181 КПК України встановлено, що у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування.

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що 21.04.2020 року слідчим суддею було продовжено строк досудового розслідування, у зв`язку із чим, саме після постановлення зазначеної ухвали слідчого судді про продовження строку досудового розслідування, 23.04.2020 року прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку застосованого до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваної та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового розслідування до підозрюваної ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду питання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосований до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, являється необхідним та достатнім в даному випадку для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 під час досудового розслідування.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду від 23 квітня 2020 року, якою ОСОБА_8 , підозрюваній у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.358 КК України продовжений строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступної доби з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3