Справа № 300/531/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/571/19, за апеляційною скаргою, яку подав начальник Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України кримінальних правопорушень запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.
На підозрюваного ОСОБА_6 покладені такі обов`язки: здати до відповідних органів ДМС України в Закарпатській області паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон (за наявності), видані на його ім`я; з`являтись за викликом до слідчого, прокурора, суду; не залишати своє фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та не виїжджати за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, суду протягом часу дії обраного щодо нього запобіжного заходу.
Визначено строк дії ухвали до 13.01.2020.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 12 листопада 2019 року до Воловецького районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України кримінальних правопорушень, тобто у хуліганстві грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а також нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що мали місце 19.06.2019 приблизно о 02 год. біля автобусної зупинки в с. Верб`яж Воловецького району щодо потерпілого ОСОБА_9 . Стверджує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами свідків та потерпілого, висновком експерта, а також іншими матеріалами кримінального провадження. Посилається на те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_6 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (у тому числі у зв`язку з тим, що проживає у прикордонному районі), вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_6 жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить його спроби перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак і запобігти зазначеним ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а у разі визначення розміру застави, встановити таку в розмірі не менше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на підозрюваного передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 185 КПК України обов`язки.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак, не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наведеним у клопотанні ризикам. Разом із тим, в ухвалі вказується на те, що враховуючи те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, за яким характеризується добре, одружений, його дружина є особою з інвалідністю 2 групи, має утриманні неповнолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, а також зауваження захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 щодо помилкового віднесення слідчим Воловецького району до прикордонних районів України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого та можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що під час розгляду клопотання та прийнятті рішення, слідчий суддя належним чином не оцінив викладені в клопотанні обставини в їх сукупності. Стверджує, що слідчий суддя не врахував ризики того, що, підозрюваний розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинений злочин, може уникнути від слідства та суду, чим перешкодить швидкому проведенню досудового розслідування кримінального провадження та виконанню процесуальних рішень, що підтверджується і тим, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення переховувався за кордоном, що у свою чергу також свідчить про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 буде перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування. Тому, вважає, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь підозрюваний ОСОБА_6 , та його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у їх вчиненні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру, копія якого 18 жовтня 2019 року, з урахуванням положень ст. 278 КПК України, йому вручена (а. с. 28-30). Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень стороною захисту не оспорюється.
Крім того, колегія суддів, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, фактичні обставини, за яких їх скоєно, обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що додані до клопотання докази свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, враховується те, що прокурором такий висновок не оспорюється, а стороною захисту апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді не подавалась. Тому, твердження сторони захисту про недоведеність будь-якого з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів не приймає до уваги.
Разом із тим, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наведеним у клопотанні ризикам узгоджується з вимогами закону. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, його дружина є особою з інвалідністю 2 групи, має на утриманні неповнолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки, а також те, що обґрунтовано врахував, що Воловецький район не віднесений до прикордонних районів України.
Тому, колегія суддів вважає, що викладені в клопотанні про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доводи, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданим.
Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та їх тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував ризики того, що підозрюваний, розуміючи невідворотність призначення йому покарання, може уникнути від слідства та суду, чим перешкодить швидкому проведенню досудового розслідування кримінального провадження та виконанню процесуальних рішень, що підтверджується і тим, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення переховувався за кордоном, що у свою чергу також свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про незаконність висновку слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує і те, що в клопотанні слідчого не вказується на те, що після вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 переховувався за кордоном, а вказані твердження прокурора не підтверджені жодними доказами.
Із цих підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі не посилався прокурор у ході її розгляду.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує те, що під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на факти невиконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього слідчим суддею процесуальних обов`язків із часу застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з дотриманням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_6 передбачені п. п. 1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували доводи апеляційної скарги та могли б істотно вплинути на висновки слідчого судді чи свідчити про незаконність таких висновків; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав начальник Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2019 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 13.01.2020 включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: