У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000272, за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6
представники потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2020 року накладено арешт на об`єкт нерухомого майна загальною площею 21,6 кв. м однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності обвинуваченій ОСОБА_5 , із забороною відчужувати зазначене майно, із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу суду незаконною, оскільки 07.10.2019 р. представник потерпілого та позивача вже звертався із клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_10 , проте ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.10.2019 р. в задоволенні клопотання відмовлено. Нових обставин у повторному клопотанні про накладення арешту на майно представник ТОВ «Голдкор» не навів, тому суд мав прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання.
У клопотанні не наведена вартість майна, на яке представник ТОВ «Голдкор» просить накласти арешт, договірна ціна квартири ОСОБА_10 майже в 2,5 рази перевищує розмір ціни позову, тому ухвала суду в частині співмірності є необґрунтованою.
Зазначає, що квартира придбана ОСОБА_10 під час перебування у шлюбі, тому є спільною власністю подружжя, таким чином зачіпаються інтереси чоловіка ОСОБА_10 , який не має відношення до кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_10 , та до цивільного позову про стягнення майнової шкоди.
Суд дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання рішення суду, тобто висловився про майбутнє рішення, яке буде не на користь обвинуваченої, чим порушено принцип неупередженості при розгляді справи.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000272, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України.
14.04.2020 р. до суду надійшло клопотання представника потерпілого (цивільного позивача) ТОВ «Голдкор» ОСОБА_8 про забезпечення поданого цивільного позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_5 майно. Клопотання мотивоване тим, що у межах кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_8 заявлено до обвинуваченої ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, та стягнення з останньої на його користь 98 395,83 грн матеріальної шкоди, крім того, витрат на правову допомогу в розмірі 12 000 грн, всього на суму 110 395,83 грн. Посилаючись на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, з метою забезпечення відшкодування спричиненої потерпілому ТОВ «Глодкор» шкоди, представник потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8 просив накласти арешт на об`єкт нерухомого майна загальною площею 21,6 кв. м - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності одноособово обвинуваченій ОСОБА_10 , заборонивши відчужувати зазначене майно.
Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, суд виходив з наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до початку судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_8 звернувся з цивільним позовом до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, та стягнення з останньої на його користь 98 395,83 грн майнової шкоди та витрат на правову допомогу в розмірі 12 000 грн., всього на суму 110 395,83 грн.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_5 на праві приватної власності одноособово з 08.02.2019 р. належить об`єкт житлової нерухомості загальною площею 21,6 кв. м однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .
Станом на 17.01.2019 р. (дату подання ТОВ «Голдкор» до правоохоронних органів заяви про притягнення до кримінальної відповідальності) обвинуваченій ОСОБА_5 належав об`єкт нерухомого майна загальною площею 51,6 кв .м двокімнатна квартира АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 , розуміючи наявність до неї претензій матеріального характеру з боку ТОВ «Голдкор» та маючи можливість дізнатися про звернення 17.01.2019 р. керівництва ТОВ «Голдкор» до правоохоронних органів, з метою розпочати її кримінальне переслідування, вжила заходівстосовно переоформлення права власності на вказане майно на іншу особу здійснила її продаж 30.01.2019 р. ОСОБА_11 (договір купівлі-продажу № 182 від 30.01.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_12 , що підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 181570247 від 19.09.2019 р.). Даний факт свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог може суттєво ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.
З додатків до клопотання вбачається, що заходи забезпечення, які просить вжити представник потерпілого, є співмірними із заявленими вимогами в сумі 110 395,83 грн. та із загальним розміром збитків, завданих злочином, в розмірі 171 320,83 грн.
Врахувавши викладене та вимоги ст. ст. 131, 170, 171, 172, 173, 333 КПК України, суді дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання рішення суду та необхідність задоволення заяви представника потерпілого (цивільного позивача) ТОВ «Голдкор» ОСОБА_8 про забезпечення позову

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, представників потерпілого, які вважали ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, вивчивши надані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При розгляді клопотання про арешт майна, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000272 від 08.02.2019 р., за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ТОВ «Голдкор», яким заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та витрати на правничу допомогу в розмірі 98 395,83 грн на відшкодування майнової шкоди та 12 000 витрат на правову (правничу) допомогу.
14.04.2020 р. до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання представника потерпілого (цивільного позивача) ТОВ «Голдкор» про вжиття судом заходів забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно обвинуваченої з метою забезпечення цивільного позову у справі.
Відповідно доданої до клопотання копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з 08.02.2019 р. у приватній власності ОСОБА_10 перебуває квартира загальною площею 21,6 кв. м по АДРЕСА_3 .
В клопотання зазначено, що цивільний позов заявлено в розмірі 110 395,83 грн, аналізом цін на квартири, аналогічні належній ОСОБА_5 , встановлено, що вартість такого житла становить від 150 000 грн до 270 000 гр., тобто вартість майна співмірна заявленим позовним вимогам.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 21.09.2018 р., ОСОБА_5 на момент придбання зазначеної квартири перебувала у шлюбі.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, застосування арешту майна з метою його подальшої конфіскації майна або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо він формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що такий арешт у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».
Тобто у даному випадку накладення арешту на квартиру ОСОБА_5 є неспівмірним, оскільки таким чином на останню покладено надмірний індивідуальний тягар.

Слідчий суддя, на думку апеляційного суду, дійшов невірного висновку про наявність підстав для арешту квартири ОСОБА_5 , оскільки всупереч вимог ст. ст. 170, 171 КПК України в клопотанні представника потерпілого ТОВ «Голдкор» відсутні правові підстави та обґрунтування необхідності накладення арешту та не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.
Крім того, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні представника потерпілого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого останній звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту.
Слідчим суддею, з дотриманням вимог ст. ст. 132, 173 КПК України, вказані обставини в їх сукупності не враховані та належної правової оцінки їм не надано.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про відсутність підстав для арешту квартири є обґрунтованими, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000272, за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 191, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу. У задоволенні клопотання представника потерпілого ТОВ «Голдкор» ОСОБА_8 про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3