ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1706/20 Справа № 192/143/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
засудженого: ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заохочення, які він отримує своєю поведінкою та добросовісним відношенням до праці доводять той факт, що він став на шлях виправлення.
Вказує, що він режим утримання не порушує, виконує усі законні вимоги адміністрації, приймає участь у духовних та художніх заходах колонії, офіційно працевлаштований, однак заробітної плати не отримує.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що засуджений за весь період відбування покарання має два стягнення за порушення режиму утримання. Згідно наявних в особовій справі характеристик (а.о.с. 53, 59, 75) засуджений за весь період відбування покарання характеризувався, як негативно так і задовільно, останнім часом приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, але незважаючи на таку соціальну активність засудженого останнім часом, суд враховуючи, наявність у засудженого порушень режиму утримання за весь період відбування покарання, не міг визнати поведінку засудженого сумлінною.
Вислухавши суддю-доповідача, доводи засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суди при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення зобов`язані дослідити весь період відбування засудженого за вироком суду та враховувати, що підлягають умовно - достроковому звільненню ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 судом враховано, що засуджений за весь період відбування покарання характеризувався, як негативно так і задовільно, останнім часом приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, наявність у засудженого порушень режиму утримання за весь період відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання, відбуває покарання за вчинення злочину середньої тяжкості.
17.01.2020 року на засіданні комісії установи з питань застосування до засуджених пільг засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у направленні матеріалів щодо застосування до нього ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (а.с.15).
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, а тому, повинна бути залишена без змін.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4