Провадження № 274/6929/19
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/392/20

І м е н е м У к р а ї н и
21.02.20 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 274/6929/19 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, зі слів маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , до засудження проживаючого в АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 1) 14.06.07 Чернігівським обласним судом за ст.ст. 186 ч. 2, 69, 76, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 2) 22.10.08 Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 186 ч. 2, 69, 185 ч. 3, 69, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі; 3) 26.03.09 Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі; 4) 28.04.09 Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі; 5) 04.09.13 Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України на 07 років позбавлення волі; 6) 01.10.14 Деснянським районним судом м. Чернігова за ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого,

за ст. 391 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_3 , прибувши 07 квітня 2016 року для відбуття покарання у виді позбавлення волі до державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" (далі - РВК № 73), що розташована за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Райки, вул. Центральна, 1, будучи ознайомленим з режимом утримання в установі, систематично його порушував.

Зокрема, в період часу з 07 квітня 2016 року до 05 квітня 2019 року ОСОБА_3 , як злісний порушник режиму тримання 108 разів порушив вимоги режиму тримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

При цьому за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 19 лютого 2019 року за чергове злісне порушення встановленого порядку відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 застосовано захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу на строк один місяць.

Однак, незважаючи на застосування заходів дисциплінарного впливу, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та продовжив порушувати режим утримання в даній установі.

Так, 25 лютого 2019 засуджений ОСОБА_3 в чергове порушив вимоги режиму відбування покарання, за що 05 квітня 2019 року на нього начальником установи накладено дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору установи (надалі за текстом - ДІЗО), терміном на 10 діб, про що складена відповідна постанова.

Відповідно 05 квітня 2019 року після розгляду цих матеріалів дисциплінарною комісією установи засудженому ОСОБА_3 доведено до відома рішення комісії у вигляді постанови про поміщення його в ДІЗО державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» терміном на 10 діб та правила поміщення в ДІЗО установи, в тому числі п. 6 розділу XXІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України. Також, при цьому засудженому ОСОБА_3 доведено до відома вимоги статей 9, 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та розділу III вказаних Правил, які зобов`язують засуджених виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Однак 12 квітня 2019 року об 11 годині 35 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні камери № 4 ДІЗО державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», за графіком засуджених, які здійснюють прибирання в камері ДІЗО №4, затвердженого 10 квітня 2019 року першим заступником начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», будучи забезпеченим необхідним для прибирання інвентарем, у категоричній формі відмовився проводити прибирання згідно з даним графіком.

Після цього у той же день та чає перший заступник начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» ОСОБА_6 в присутності чотирьох працівників установи зачитав засудженому ОСОБА_3 письмове розпорядження начальника даної установи від 12 квітня 2019 року про обов`язок прибирання камер, карцерів, ДІЗО, ПКТ та ОК, засудженими, які в них тримаються, почергово за графіком, а також попередив про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України у разі злісної непокори адміністрації установи.

Засуджений ОСОБА_7 , будучи ознайомлений із законними вимогами адміністрації державної установи «Райківська випрана колонія (№ 73)», а також будучи попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст. 391 КК України, в категоричній формі відмовився виконувати законне письмове розпорядження начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)», а саме проводити прибирання камери ДІЗО № 4, в якій він тримався за порушення вимог режиму відбування покарання.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ст. 391 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що дійсно був випадок, який прочитав прокурор у обвинувальному акті. Його помістили у приміщення камерного типу. Там він мав прибирати, але був глупим, не розумів всього, тому не виконав вимоги адміністрації про прибирання. З тих пор усвідомив свою поведінку, порушень більше намагається не допускати, давно не притягується до дисциплінарної відповідальності. Вину визнає повністю, просить врахувати, що його дитина буде йти у школу, і призначити покарання поменше.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість також підтверджується сукупністю й інших зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

-даними висновку по факту вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації колонії від 12.04.19 з додатками, на підставі якого і направлено матеріали до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області по факту злісної непокори ОСОБА_3 законним вимогам начальника РВК № 73 12.04.19 за обставин обвинувачення (т. 1, а.п. 17-18);

-копією вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.14, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого (т. 1, а.п. 54-56);

-даними копії акту від 08.04.16, про те, що цього числа під час проведення ознайомчої бесіди засуджений ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, в т.ч. порядком поведінки засуджених, недопущенням порушень режиму утримання (т. 1, а.п. 57);

-даними копії ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.02.19, згідно з якою подання ДУ РВК-73 задоволено, до засудженого ОСОБА_3 застосовано захід стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу на строк 01 місяць за скоєння порушення встановленого порядку відбування покарання (т. 1, а.п. 58-59);

-даними довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_3 , згідно з якою за час відбування покарання останній не мав жодного заохочення та станом на 12.04.19 мав 157 стягнень, в т.ч. 17 вже у 2019 році, жодне із стягнень не зняте і не погашене у встановленому законом порядку (т. 1, а.п. 29-35);

-даними копій матеріалів про поміщення засудженого ОСОБА_3 в дисциплінарний ізолятор, в тому числі постанови про поміщення засудженого в ДІЗО 05.04.19 за те, що 25.02.19 об 11 год. 20 хв. під час проведення неповного особистого обшуку за поясом штанів було виявлено та вилучено мобільний телефон з батареєю живлення, б/в, чим порушено розділ ІІ ПВР (т. 1, а.п. 91-104);

-даними графіку засуджених, які здійснюють прибирання в камері ДІЗО № 04, з закріпленням 12.04.19 такого прибирання за засудженим ОСОБА_3 (т. 1, а.п. 50);

-даними розпорядження начальника ДУ РВК № 73 від 12.04.19, яким останній розпоряджається засудженому ОСОБА_3 , який забезпечений необхідним для прибирання інвентарем, приступити до прибирання згідно графіка камери ДІЗО № 04, в якій він утримується. Засудженому ОСОБА_3 додатково роз`яснено, що відповідно до п. 6 р. ХХІ ПВР УВП, затверджених наказом МЮ України № 2823/5 від 28.08.18, прибирання камер ДІЗО, карцерів, ПКТ та ОК проводиться засудженими, які в них тримаються, почергово за графіком (т. 1, а.п. 19);

-даними довідки бухгалтерії ДУ "Райківської виправної колонії (№ 73)" № 15-1748 від 24.04.19, згідно з якою на балансі установи з 01.04.17 обліковується відеореєстратор "Protect r-o 2A 32Gb" (т. 1, а.п. 52);

-даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 25.10.19 та безпосередньо даними самого диску, а саме DVD-R-диску з відеофайлом, на якому зафіксовано, як 12.04.19 об 11:35:28 перший заступник начальника установи запитує у ОСОБА_3 , чи буде він прибирати камеру ДІЗО згідно графіку чергування, на що останній відмовляється. Перший заступник попереджає ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України, зачитує розпорядження начальника установи і п 6 розділу ХХІ ПВР щодо прибирання камер. Після цього перший заступник знову запитує у засудженого ОСОБА_3 , чи зрозуміло вказане розпорядження та ПВР, на що останній вказує, що зрозуміло. Перший заступник ще раз запитує засудженого, чи погоджується він прибирати, ОСОБА_3 категорично відмовляється (т. 1, а.п. 122-123, 121).

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 391 КК України, як злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 2-3 КК України злочин, передбачений ст. 391 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, відбуває покарання у виді позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризується негативно, за час відбування покарання на час скоєння злочину допустив 157 порушень вимог режиму тримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав жодного, не працевлаштований, ставлення до праці негативне, перебуває на профілактичних обліках, як "схильний до втечі", "злісний порушник встановленого порядку відбування покарання", "схильний до членоушкодження".

З урахуванням наведеного, зокрема того, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак висновків для себе не зробив і, відбуваючи покарання, знову вчинив умисний злочин, пов`язаний з неналежною поведінкою засуджених, приймаючи до уваги санкцію закону, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, і тому призначає покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, строк покарання призначається на мінімальний строк, передбачений санкцією статті. Остаточне покарання суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 квітня 2014 року. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи відбування ним на даний час покарання у виді позбавлення волі, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 06 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 квітня 2014 року, та призначає ОСОБА_3 до відбуття 01 (один) рік 09 (дев`ять) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Початок строку відбування призначеного основного покарання ОСОБА_3 обчислювати з 21 лютого 2020 року.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили: DVD-R диск з відеозаписами з носимого відеореєстратора РВК-73 12.04.19, який приєднано до матеріалів провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області. Для особи, яка перебуває під вартою (відбуває покарання у виді позбавлення волі), строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1