В И Р О К
іменем України

13 березня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000149 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижній Бишкин Зміївського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.11.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Наприкінці грудня 2019 року, у ОСОБА_4 , який знаходився з батьком ОСОБА_5 за місцем фактичного проживання батька у домоволодінні ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що його дії ніким помічені не будуть, протиправно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом вільного доступу, викрав з домоволодіння за вказаною адресою бензопилу «Дока ланцюгова бензопила БЛ-139», бувшу у використанні.
Заволодівши чужим майном, ОСОБА_4 розпорядився викраденим на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №568/20 від 14.02.2020 року, матеріальну шкоду на суму 1156,70 грн.
Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним за вищевикладених обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не має, не працює, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Новий злочини обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку, який йому було визначено вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.11.2017.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Оскільки злочин обвинуваченим вчинений під час іспитового строку, який призначений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.11.2017, остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практинку призначеннями судами покарання" частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченим нового злочину, що підтверджується його попередньою поведінкою, де він в період іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.11.2017, скоїв новий злочин, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати.

Питання речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, призначеного за даним вироком, шляхом часткового складання, приєднати 2 роки 9 місяців невідбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.11.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 місяців.

Обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 13.03.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 568/20 від 14.02.2020 у розмірі 320 (триста двадцять) грн

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000149: бензопилу темно-жовтого кольору з написом на корпусі «Дока ланцюгова бензопила БЛ-139», передану на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - вважати йому повернутою.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: