Справа № 204/6132/19
Провадження № 1-кп/204/276/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001710 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №000171002 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не змінилися, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник просили суд змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою у виді домашнього арешту.

Потерпілий заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід, наполягав на звільненні обвинуваченого з під варти. Зазначив, що ніяких претензій до обвинуваченого він не має.

Вислухавши прокурора, захисника, потерпілого, обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відносно обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 27 січня 2020 року. До спливу цього продовженого строку судове провадження не може бути закінченим.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).
Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки втечі. Або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Ігнатов проти України» від 15.12.2016 року).
Ризик переховування обвинуваченого не може бути встановлений лише на підставі можливої міри покарання. Оцінка такого ризику має проводитися із посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик переховування від слідства та суду може оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бикчевич проти Молдови, Панченко проти Росії).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, має постійне місце реєстрації та проживання, потерпілий претензій до обвинуваченого не має і наполягає на його звільненні.
Суд зазначає, що прокурором не доведено факту наявності небезпеки, що обвинувачений ОСОБА_6 переховуватиметься від суду, оскільки останній має постійне місце проживання в м.Дніпро. Крім того, під час судового засідання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, із зазначених підстав, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки на думку суду саме такий запобіжний захід є достатнім та необхідним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.202, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строків дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - відмовити.
Змінити запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 діб, тобто до 26 березня 2020 року включно з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням на нього обов`язків строком до 26 березня 2020 року включно:
1) прибувати до суду за кожним судовим викликом;
2) не відлучатися із місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) утриматися від спілкування в будь-якій формі з потерпілим та свідками;
Ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Зобов`язати орган поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що працівники поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУВП № 4 у Дніпропетровській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1