Справа № 635/4317/19
Провадження № 1-кп/638/741/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
адвоката: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000557 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, інвалідності та хронічні захворювання спростовує, невійськовозобов`язаного, утриманців не має, не одруженого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

встановив:
До суду з Харківської місцевої прокуратури №6 надійшли матеріали кримінального провадження №0000557 відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України з затвердженим 31 травня 2019 року обвинувальним актом по справі.
Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2020 року вказане кримінальне провадження передано в провадження судді ОСОБА_1 для вирішення питання запобіжного заходу.
Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2020 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 червня 2020 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження на стадії судового розгляду ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений не заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник, погодився із думкою обвинуваченого та просив продовжити строк тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному, слідчим суддею враховується, що ризики, передбачених п.п.1, 3, ч.1 ст.177 КПК України встановлені під час застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме: необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному правопорушенні.
При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).
Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання продовжують існувати.
Під час розгляду питання щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом знову вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком, є підстави вважати, що знаходячись на свободі він може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, здійснювати вплив на свідків, допит яких планується судом, приймаючи до уваги невідворотність можливого покарання, яке йому загрожує за скоєння тяжкого кримінального правопорушення, а тому, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та продовжує останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст.372 КПК України, суд, -

постановив:
Продовжити на стадії судового розгляду відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рамках кримінального провадження №0000557 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою строком на 60 діб до 08 серпня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .