Справа №368/3378/20
Провадження №1-кп/359/500/2020
У Х В А Л А

за наслідками проведення підготовчого провадження
та обрання запобіжного заходу
7 травня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх захисника (на окрему процесуальні дію) адвоката ОСОБА_6 , поручителя ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні за наслідками проведення підготовчого судового засідання з технічною та відео фіксацією в кримінальному провадженні №0000625, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, маючого непогашену та не зняту судимість,

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гора Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України,

розглянувши заявлені сторонами кримінального провадження клопотання про обрання (продовження) дії запобіжного заходу обвинуваченим, та заяву ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на особисту поруку, -

в с т а н о в и в :
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щодо вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду. Просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Обвинувачені та їх захисник (на окрему процесуальну дію) адвокат ОСОБА_6 вважають за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просили відмовити у його задоволенні. Адвокат зазначив про можливість зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який. Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 просили передати його на поруки депутату Бориспільської районної ради Київської області ОСОБА_7 , відповідна заява якого міститься в матеріалах справи.

Прокурор заперечив щодо задоволення заяви депутата Бориспільської районної ради Київської області ОСОБА_7 щодо передачі обвинуваченого ОСОБА_5 на поруки, зважаючи на відсутність підстав.
Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.
В підготовчому судовому засіданні, суд, в порядку ст.ст. 314, 315 КПК України, має право, серед іншого, вирішити питання про призначення кримінального провадження до судового розгляду, та питання пов`язані з підготовкою такого провадження до судового розгляду. Серед таких питань є і можливість продовження дії запобіжних заходів або їх зміна.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Додатково, суд враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.
Так, 16.03.2020 року ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 08.05.2020 року.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
З урахуванням вимог ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Так, у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 р. у справі "Харченко проти України" ЄСПЛ вказував, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою. Аналогічна позиція ЄСПЛ викладена і у пункті 60 рішення у справі "Єлоєв проти України".
У своєму Рішенні "Подвезько проти України" № 74297/11 від 12.02.15р. Європейський Суд з прав людини у п. 21 вказує, що аргументи "за" і "проти" звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Враховуючи наявність обвинувачення ОСОБА_4 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які не змінилися до теперішнього часу, суд вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

З цього приводу у суду відсутні достатні доводи та докази для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому суд вважає, що останньому можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час строком на 60 діб, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

16.03.2020 року ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 08.05.2020 року.
Так, 06.05.2020 року, депутатом Бориспільської районної ради Київської області подано заяву про бажання взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Поручитель ОСОБА_7 в судовому засіданні своє клопотання про взяття на особисту поруку обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав, зазначив, що бере на себе зобов`язання здійснення над ним контролю та виконання ним покладених судом обов`язків, в тому числі і явку в судові засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною захисту та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що після обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу ступень ризиків, які були встановлені судом, змінився.
Так, під час розгляду даного клопотання прокурором зазначалося про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувались при обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , не зменшилися та продовжують існувати. Разом із тим, такі посилання прокурора не були доведені відповідними доказами під час розгляду даного клопотання.
Як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні одного злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років та двох тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.
Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Дані обставини можуть свідчити про наявність ризику, що під впливом тяжкості покарань, які загрожують обвинуваченому, він може переховуватись від судового слідства.
В той же час, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , розлучений, однак має на утриманні доньку
Так, суд враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.
З огляду на зазначені обставини, оцінивши в сукупності ступень тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 за вчинення інкримінованих йому злочинів, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, зареєстрований, має місце постійне місце проживання в Бориспільському районі, наявність у обвинуваченого на утриманні дитини, що на даний момент ризик переховування обвинуваченого, у разі його звільнення з-під варти, зменшився.
Таким чином, на думку суду, прокурором, на даному етапі судового розгляду, не наведено переконливих мотивів, того, що наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, для запобігання яким відносно обвинуваченого обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не можуть бути мінімізовані за рахунок інших запобіжних заходів. При цьому, слід зазначити, що прокурор не зазначив нових аргументів, які б з огляду на вищезазначені положення законодавства, виправдовували подальше тримання ОСОБА_5 під вартою.
Враховуючи відсутність в матеріалах кримінального провадження будь-яких доказів того, що на теперішній час заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та недоведеність стороною обвинувачення під час судового засідання, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, - особисту поруку.
Згідно ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.
Так, особиста порука є не тільки заходом попередження спроб підозрюваного, обвинуваченого ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, але й однією із процесуальних форм залучення громадськості до перевиховання правопорушників.
В якості поручителів у судовому засіданні був допитаний ОСОБА_7 .
Встановлено, що ОСОБА_7 є депутатом Бориспільської районної ради Київської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 При цьому він являється директором ПП «Витязь». Тобто є особою, яка приймає активну участь у суспільному житті держави на місцевому рівні, має довіру значної кількості виборців територіальної громади Бориспільського району, а тому заслуговує на довіру.
Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 особисто виявив бажання взяти ОСОБА_5 на особисту поруку та контролювати виконання останнім своїх процесуальних обов`язків. Даний факт він безпосередньо підтвердив під час судового засідання, а також зазначив, що наслідки порушення обвинуваченим умов застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки вказаним громадянам відомі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 заслуговує на особливу довіру, оскільки він користуються авторитетом у суспільстві, обраний депутатом Бориспільської районної ради Київської обалсті, що свідчить про високий рівень довіри до нього, мешкає у Бориспільському районі районі, де проживає обвинувачений, та спроможний реально забезпечити належну поведінку і виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.
З урахуванням наведеного суд визнає, що під час розгляду клопотання було доведено те, що більш м`якій запобіжний захід ніж тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду. На переконання суду, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що враховані при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, на теперішній час, зменшилися, а тому їм можна запобігти за допомогою запобіжного заходу в виді особистої поруки, встановивши обвинуваченому, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідні обов`язки. Такий висновок прийнято з урахуванням обставин, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України.
Зважаючи на те, що інших клопотань в підготовчому судовому засіданні не заявлено, а підстав, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено, є всі підстави для призначення судового розгляду в кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 110, 170-174, 176-197, 199, 202, 291, 303, 314, 315, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Закінчити підготовче провадження.

Кримінальне провадження №0000625, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, - призначити до судового розгляду.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні з обов`язковою участю обвинувачених, їх захисника, прокурора. Про час та місце проведення судового розгляду повідомити потерпілих.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за місцем проживання терміном на два місяці з визначенням наступних обов`язків: не залишати місяця проживання ( АДРЕСА_2 ) в період часу з 22.00 год. до 08.00 год. наступного дня з дотриманням режиму запровадженого на території України карантину; не залишати регіон проживання (с. Проліски Бориспільського району Київської області) без відповідного дозволу суду; з`являтися на виклики до суду; завчасно повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; повідомити суд про засоби зв`язку; не вживати спиртних напоїв протягом терміну дії обов`язків, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить до 24.00 год. 05.07.2020 року.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки депутата Бориспільської районної ради Київської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_4 ) терміном на два місяці з визначенням додаткових обов`язків обвинуваченому, а саме: не залишати місця проживання ( АДРЕСА_3 ) без відповідного дозволу суду з дотриманням режиму запровадженого на території України карантину; з`являтися на виклики до суду; завчасно повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; повідомити суд про засоби зв`язку; не вживати спиртних напоїв протягом терміну дії обов`язків, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки з визначенням додаткових обов`язків обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить до 24.00 год. 05.07.2020 року.

Термін дії особистої поруки депутата Бориспільської районної ради Київської області ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. 180 КПК України, становить до завершення судового розгляду кримінального провадження.

Обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 12.05.2020 року.

Суддя: ОСОБА_1