Справа № 576/186/20
Провадження № 1-кс/576/101/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року місто Глухів

Слідчий суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про арешт майна, -

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого Глухівського відділу поліції, погоджене з прокурором, про накладення арешту на автомобіль підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що ним розслідується об`єднане кримінальне провадження № 0000086 від 31.01.2020 р. за фактом скоєння двох крадіжок з квартир ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

31.01.2020 р. на вул. Путивльській у м. Глухові було затримано автомобіль Honda Accord р.н.з. НОМЕР_1 на якому пересувались підозрювані ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Під час обшуку вказаного автомобіля у ньому виявлений та вилучений планшет, що за номером і описом співпадає із тим, що був викрадений з квартири ОСОБА_7 . Оскільки підозрювані пересувались на вказаному автомобілі і перевозили в ньому викрадене майно, слідчий просив накласти арешт на цей автомобіль як на знаряддя злочину.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав. Підозрюваний і захисник проти задоволення клопотання заперечували. Захисник зазначав про відсутність підстав для арешту майна, а також про те, що даний автомобіль є спільною сумісною власністю підозрюваного та його дружини, оскільки був придбаний за час шлюбу і дружині нічого не було відомо про те, що її чоловік їздив на цьому автомобілі у м. Глухів.

Вивчивши клопотання та матеріали до нього, заслухавши учасників судового засідання, приходжу до наступних висновків.

Витягом з кримінального провадження № 0000086 стверджується, що слідчим за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України здійснюється досудове розслідування за фактами крадіжок майна скоєних 31.01.2020 р. з квартир ОСОБА_6 та ОСОБА_7
31.01.2020 р. слідчим проведено обшук автомобілю Honda Accord р.н.з. НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_4 , під час якого у ньому виявлений та вилучений планшет, що за номером і описом співпадає із тим, що був викрадений з квартири ОСОБА_7 . Також під час цього обшуку було вилучено і сам автомобіль.

01.02.2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні крадіжок майна з квартир ОСОБА_6 та ОСОБА_7
06.02.2020 р. слідчим у місці зберігання автомобілю проведений його огляд, під час якого його повторно вилучено.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У цій справі не йдеться про арешт майна з метою конфіскації як виду покарання. Цивільний позов по справі також не заявлено. Також слідчим не надано й доказів, які б давали достатні підстави вважати, що вилучене майно підлягатиме спеціальній конфіскації. Слідчий у судовому засіданні зазначав, що метою арешту у цій справі є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України якщо метою арешту є збереження речових доказів, то такий арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, слідчим не наведено переконливих тверджень з приводу того, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, в контексті предмета розслідування та внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей. Зокрема, автомобіль, на якому пересувався підозрюваний, не був використаний ним безпосередньо для впливу на об`єкт кримінально-правової охорони. Він не мав будь-яких схованок, підроблених номерних знаків тощо, щоб мало на меті полегшити вчинити злочин. Також, зважаючи на те, що за обставинами описаними у Єдиному реєстрі досудових розслідувань та повідомленні про підозру у потерпілих було викрадено досить значний перелік майна, а в цьому автомобілі був виявлений лише один планшет, ніщо не свідчить про те, що без його використання підозрюваний не зміг би вчинити крадіжку і розпорядитись викраденим. Тому немає доказів, які б давали підстави вважати, що цей автомобіль, як матеріальний предмет, був спрямований на вчинення злочину.

Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя також виходить із з того, що, як вбачається з наданих матеріалів, фактично слідчий провів обшук автомобіля у тому числі з метою відшукання та вилучення і самого автомобіля. Проте, така мета проведення слідчої дії не відповідає меті обшуку визначеній у ч. 1 ст. 234 КПК України, а крім того, на переконання слідчого судді, такий спосіб відшукання та вилучення автомобіля (під час проведення обшуку цього ж автомобіля) є насправді неможливий. Це вбачається з того, що обшук це дія, яка пов`язана з проникненням у салон автомобіля та фіксацією обставин злочину саме в ньому, а законом не передбачено можливості вилучення безпосереднього предмета обшуку, що можливо в цій ситуації було б вчинити в інший спосіб, наприклад шляхом проведення іншої слідчої дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 167, 170-179, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого Глухівського відділу поліції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1