Справа № 676/1284/20
Провадження № 1-кп/676/231/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6

у підготовчому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області розглянув обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000037 по обвинуваченню,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бережанка Чемеровецького району, Хмельницької області, жителя по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, судимого:
- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2019 року за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., ідентифікаційний номер - облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , близько 2 год. 10 січня 2020 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через незамкнену хвіртку зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де помітив припаркований неподалік будинку автомобіль марки Volkswagen-Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та розуміючи їх наслідки, проникнув до салону автомобіля марки Volkswagen моделі Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , діючи умисно, повторно, таємно, всупереч волі власника автомобіля, заволодів даним автомобілем та розпорядився ним на власний розсуд.
Внаслідок чого незаконно заволодів автомобілем марки Volkswagen-Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 ..
18 березня 2020 року між прокурором Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України. Згідно до поданої сторонами угоди, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, сторони погодили покарання ОСОБА_5 в межах санкції передбаченої ч.2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала угоду з обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості, на укладення якої надала згоду потерпіла ОСОБА_4 , просить суд її затвердити, при цьому пояснила, що угода з її сторони є добровільною і вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості і просять її затвердити. При цьому ОСОБА_5 пояснив, що дійсно вночі 10 січня 2020 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння незаконно заволодів автомобілем марки Volkswagen, повністю визнає вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаюється, укладення угоди є добровільним, він цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинувачен ого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним ; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та вважає угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначенні ч.2 ст. 473 КПК України.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для не визнання винуватості.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що виразилось у незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є повторність, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням обставин справи і даних про особу винного, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2019 року за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., яке на час розгляду справи не відбув (а.с. 86).
Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 315, 368-371,373-375,474-475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000037 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, укладену між прокурором Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, без конфіскації майна та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2019 року за ч.1 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 72 КК України основне покарання у виді позбавлення волі та основне покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 19 березня 2020 року, зарахувати йому в строк відбуття покарання час знаходження під вартою з 10 січня по 19 березня 2020 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , у вигляді утримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: - автомобільний диск, автомобільна шина, автомобіль Volkswagen-Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передано на зберігання до кімнати речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику.

- скляну пляшку, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили, знищити.

- диск з камер відеоспостереження «Глазок», який зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили зберігати при справі.

Судових витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.01.2020 року, після набрання вироком законної сили, скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановлені КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1