Справа № 761/2196/20
Провадження № 1-кс/761/1846/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 120 191 001 000 071 88,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 120 191 001 000 071 88, накладеного на: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майн: 00, які на праві власності належать підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без заборони використання таких житлових приміщень особами, які на законних підставах у них проживають.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 16.10.2019 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.10.2019 було накладено арешт на майно підозрюваної, зазначене в клопотанні, з метою конфіскації майна як виду покарання, враховуючи, що санкція частини другої статті 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна. Однак, дії ОСОБА_4 були перекваліфіковані на ч.1 ст.309 КК України, санкція якої не передбачає додаткового покарання у виді конфіскації майна, у зв`язку з чим необхідність у арешті майна підозрюваної відпала, а тому адвокат ОСОБА_3 просить скасувати зазначений арешт.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, надавши копію повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 05.02.2020.

Слідчий, який був належним чином повідомлений про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, вислухавши адвоката, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадженні № 120 191 001 000 071 88, який був накладений 22.10.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва на: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майн: 00, які на праві власності належать підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без заборони використання таких житлових приміщень особами, які на законних підставах у них проживають. Зазначений арешт накладався з метою конфіскації майна як виду покарання, враховуючи, що санкція частини другої статті 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

В ході досудового розслідування кримінального провадження постановою прокурора Київської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 10.01.2020 з кримінального провадження № 120 191 001 000 071 88 виділені матеріали в окреме провадження матеріали досудового розслідування в оригіналах та копіях відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та у виділеному кримінальному провадженні 120 201 001 000 002 95 від 11.01.2020 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру за ч.1 ст.309 КК України.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

В судовому засіданні встановлено, що арешт був накладений на майно підозрюваної з метою конфіскації майна як виду покарання, передбаченого санкцією статті 307 ч.2 КК України як додаткове покарання та в ході досудового розслідування дії ОСОБА_4 перекваліфікувано шляхом повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру на ч.1 ст.309 КК України, за якою не передбачено конфіскації майна як виду покарання.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ОСОБА_4 належним їй майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, враховуючи перекваліфікацію дій підозрюваної на інший склад злочину, за яким не передбачено покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що слідчий в судове засідання не з`явився та не спростував доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.10.2019 на майно ОСОБА_4 , не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже, клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.10.2019 на майно: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майн: 00, які на праві власності належать підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без заборони використання таких житлових приміщень особами, які на законних підставах у них проживають.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1