УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/119/20

Провадження № 1-кс/486/128/2020

12 червня 2020 року м.Южноукраїнськ

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську Миколаївської області клопотання старшого слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з заступником керівника Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2019 року за № 0000363 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2020 року старший слідчий СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням, погодженим з заступником керівника Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2019 року за № 0000363 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Своє клопотання старший слідчий обґрунтовує тим, що слідчим відділенням Южноукраїнського ВП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000363 від 04.06.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191 ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 розпорядженням Южноукраїнського міського голови Миколаївської області № 62-р від 14 березня 2016 року, з 18 березня 2016 року призначений на посаду директора Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційного господарства (далі КП ТВКГ).

Відповідно до статуту КП ТВКГ, затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради № 235 від 02 червня 2011 року та контракту від 14 березня 2016 року, укладеного між Южноукраїнською міською радою та ОСОБА_5 , на останнього було покладено здійснення наступних організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків: безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його діяльність, ефективно використовувати і зберігати закріплене за підприємством комунальне майно, бути повноважним представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків підприємства, передбачених актами законодавства, статутом підприємства, іншими нормативними документами, здійснювати поточне (оперативне) керівництво підприємством; організовувати його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечувати виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та контрактом.

Також був наділений правом діяти від імені підприємства, представляти його на всіх підприємствах, в установах та організаціях, користуватись правом розпорядження коштами підприємства, мав право першого підпису фінансово-бухгалтерських документів підприємства, в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства.

Таким чином, у період часу з 18 березня 2016 року по 31 серпня 2018 року ОСОБА_5 , обіймаючи посаду директора КП ТВКГ, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.

На початку травня 2018 року у службової особи ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, а саме грошовими коштами, очолюваного ним підприємства, а також скоєння службового підроблення з метою приховування вказаного злочину, які полягали у наступному.

Реалізуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ввіреного йому комунального підприємства, шляхом зловживання своїм службовим становищем, на початку травня 2018 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Южноукраїнську, більш точного місця не встановлено, шляхом телефонних перемовин домовився із приватним підприємцем ОСОБА_8 , з яким у КП ТВКГ тривалий час існували договірні стосунки, про необхідність здійснення постачання на адресу КП ТВКГ запірної арматури, а саме: засувок сталевих Ду300 та Ду400, не маючи наміру в дійсності прийняти замовлення.

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , отримав виготовлені ОСОБА_8 у двох примірниках видаткову накладну №22 від 15 травня 2018 року на постачання засувки сталевої Ду300 вартістю 15315,21 грн. та засувки сталевої Ду400 вартістю 54403,92 грн., усього на загальну суму 69719,13 грн., та рахунок № 42 від 15 травня 2018 року. Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, директор КП ТВКГ ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ввіреного йому комунального підприємства, 16 травня 2018 року, дав усне розпорядження головному бухгалтеру підприємства ОСОБА_9 в межах суми, вказаної у накладній та рахунку, наданих підприємцем ОСОБА_8 , перерахувати останньому кошти, які знаходились на рахунку підприємства, використовуючи банківську зарплатну картку головного теплотехніка підприємства ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинний намір ОСОБА_5 . При цьому, за вказівкою ОСОБА_5 вищевказані кошти, повинні були бути відображені в офіційних документах підприємства, як заробітна плата ОСОБА_10 , хоча заборгованості по заробітній платі перед ним підприємство не мало.

Таким чином, 16 травня 2018 року відповідно до платіжного доручення КП ТВКГ №88 від 15 травня 2018 року та платіжній відомості №180516ст383289 на зарплатну картку головного теплотехніка КП ТВКГ ОСОБА_11 зараховано 70416,32 грн. При цьому, ОСОБА_5 надав вказівку головному теплотехніку підприємства ОСОБА_10 про необхідність переказу вищевказаних коштів на рахунок приватного підприємця ОСОБА_8 , надавши йому реквізити останнього.

Не будучи обізнаний про злочинний план ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , виконуючи вказівку останнього, як директора КП ТВКГ, 17 травня 2018 року о 09.13 годині, перебуваючи в приміщенні Южноукраїнського відділення Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк», що по проспекту Незалежності, 22, у м. Южноукраїнську, зі своєї зарплатної картки для виплат здійснив перерахування коштів в сумі 69719,13 грн. (697,19 грн. комісія банку) на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 у «Приватбанку», що належить ОСОБА_8 , після чого в якості авансового звіту надав до бухгалтерії КП ТВКГ квитанцію про здійснення перерахування коштів № 0.0.10.17993204.1 від 17 травня 2018 року.

ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння коштами КП ТВКГ шляхом зловживання своїм службовим становищем, 17 травня 2018 року по телефону повідомив ОСОБА_8 про здійснення на його рахунок оплати через головного теплотехніка ОСОБА_10 за постачання запірної арматури, однак поставив до відому, що потреба у постачанні засувок відпала, тому попросив повернути підприємству в його особі кошти готівкою та повідомив, що отримані від нього накладна та рахунок знищено, тому документально оформляти повернення коштів не потрібно, оскільки вони сплачені не підприємством, а фізичною особою працівником підприємства ОСОБА_10 .

ОСОБА_5 21 травня 2018 року приїхав на робочому місцы приватного підприємця ОСОБА_8 - у майстерні, розташованій на території промислової зони міста Южноукраїнська, де останній орендує приміщення у ЗАТ «Супутник», ОСОБА_5 , будучи уповноваженою службовою особою КП ТВКГ, виступаючи від імені комунального підприємства, отримав від ОСОБА_8 готівкові грошові кошти в сумі 69800 грн. у якості повернення оплати за непоставлений товар.

Отримавши 21 травня 2018 року від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 69800 грн., ОСОБА_5 вказані готівкові кошти в касу очолюваного ним підприємства не вніс, протиправно заволодів ними шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та розпорядився на власний розсуд.

На думку слідчого, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Окрім того, з метою приховування своєї злочинної діяльності, а саме заволодіння грошовими коштами підпорядкованого йому підприємства в сумі 69800 грн., ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, вирішив скоїти службове підроблення, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо виконання ремонтних робіт на зазначену суму та скоїти інше підроблення офіційних документів в тому числі із залученням підлеглих йому осіб, шляхом оформлення ними необхідних документів відповідно до їх службових обов`язків.

Так, за вказівкою директора КП ТВКГ ОСОБА_5 , головний теплотехнік КП ТВКГ ОСОБА_10 доручив складання вищевказаних офіційних документів майстру підприємства ОСОБА_12 , повідомивши, при цьому останньому, що це усне розпорядження директора підприємства.

27 червня 2018 року, ОСОБА_12 , перебуваючи на території КП ТВКГ, достовірно знаючи, що роботи із заміни запірної арматури Ду300 та Ду400 не виконувались, діючи на виконання протиправного, усного розпорядження ОСОБА_5 , склав акт № 16/06 від 27 червня 2018 року виконаних робіт з аварійного ремонту обладнання, до якого, з поміж інших виконаних робіт, включив заміну запірної арматури Ду400 в МК-1 по вул. Спортивній в м. Южноукраїнську, склав акт № 23/06 від 27 червня 2018 року виконаних робіт з аварійного ремонту обладнання до якого, з поміж інших виконаних робіт включив заміну запірної арматури Ду300 в прохідному каналі ТРП 4Б по бульвару Шевченко, 3А в м. Южноукраїнську, склав акт виконаних ремонтних робіт по поточному (аварійному) ремонту теплових інженерних мереж міста №АК 03.619/08-2018 до якого з поміж інших включив роботи по демонтажу та заміні запірної арматури Ду400 в МК-1 по вул. Спортивній в м. Южноукраїнську, та склав акт виконаних ремонтних робіт по поточному (аварійному) ремонту теплових інженерних мереж міста №АК 03.620/08-2018 до якого з поміж інших включив роботи по демонтажу та заміні запірної арматури Ду300 в прохідному каналі ТРП 4Б по АДРЕСА_1 , достеменно усвідомлюючи, що вищевказані роботи фактично виконані не були.

Після цього, ОСОБА_12 власноручно підписав акти виконаних робіт з аварійного ремонту обладнання № 16/06 від 27 червня 2018 року та № 23/06 від 27 червня 2018 та передав всі чотири складені ним документи для підписання іншими працівникам підприємства та для затвердження актів виконаних робіт з аварійного ремонту обладнання № 16/06 від 27 червня 2018 року та № 23/06 від 27 червня 2018 року ОСОБА_5 .

Окрім цього, 27 червня 2018 року ОСОБА_13 , перебуваючи на посаді інженера КП ТВКГ, знаходячись на своєму робочому місці на території вищевказаного підприємства, достовірно знаючи, що роботи із заміни запірної арматури Ду300 та Ду400 не виконувались, діючи на виконання протиправного, усного розпорядження ОСОБА_5 , склала акт № АК.03.636/08-18 визначення відсотка зносу матеріалів від 27 червня 2018 року в

якому з поміж інших матеріалів, вказала що запірна арматура Ду400 в МК-1, яка знаходилась в робочому стані на об`єкті по вул. Спортивній у м. Южноукраїнську та запірна арматура Ду300 в прохідному каналі ТРП 4Б, яка знаходилась в робочому стані на об`єкті по АДРЕСА_1 , була демонтована, як непридатна для подальшого використання, хоча роботи по її демонтажу не проводились, вищевказана запірна арматура перебувала в експлуатації.

Після цього, ОСОБА_13 передала складений нею акт №АК.03.636/08-18 визначення відсотка зносу матеріалів від 27 червня 2018 року для підписання іншим працівникам підприємства та для затвердження ОСОБА_5 .

У подальшому, зазначені акти виконаних робіт з аварійного ремонту обладнання № 16/06 від 27 червня 2018 року та № 23/06 від 27 червня 2018 року, на виконання протиправного, усного розпорядження ОСОБА_5 були підписані посадовими особами КП ТВКГ, зокрема головним теплотехніком ОСОБА_10 , інженером відділу підготовки виробництва ОСОБА_13 , старшим майстром з ремонту тепломереж ОСОБА_14 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , 27 червня 2018 року, перебуваючи на території КП ТВКГ по вул. Дружби народів, 8, м. Южноукраїнська, Миколаївської області, будучи службовою особою, діючи умисно, достовірно знаючи, що акт № 16/06 від 27 червня 2018 року виконаних робіт з аварійного ремонту обладнання, являється офіційним документом та містить завідомо неправдиві відомості в частині заміни запірної арматури Ду400 в МК-1 по вул. Спортивній в м. Южноукраїнську, акт № 23/06 від 27 червня 2018 року виконаних робіт з аварійного ремонту обладнання, являється офіційним документом та містить завідомо неправдиві відомості в частині заміни запірної арматури Ду300 в прохідному каналі ТРП 4Б по бульвару Шевченко, 3А в м. Южноукраїнську, акт № АК.03.636/08-18 визначення відсотка зносу матеріалів від 27 червня 2018 року являється офіційним документом та містить завідомо неправдиві відомості в частині демонтажу та непридатності для подальшого використання запірної арматури Ду400 в МК-1, та запірної арматури Ду300 в прохідному каналі ТРП 4Б, виконав у них підписи від імені начальника відділу підготовки виробництва ОСОБА_15 , а також затвердив їх своїм особистим підписом, чим підтвердив зазначені в актах юридично-значимі події.

Після чого, вищевказані підроблені ОСОБА_5 офіційні документи, були надані до бухгалтерії КП ТВКГ для відображення в бухгалтерському обліку підприємства фактів господарських операцій з придбання та списання запірних арматур Ду300 та Ду400.

Досудовим розслідуванням установлено, що ремонтні роботи, пов`язані із заміною запірної арматури Ду300 у прохідному каналі ТРП-4Б по бульвару Шевченка, 3-А, та запірної арматури Ду400 у магістральній камері МК-1 по вул. Спортивній у м. Южноукраїнську у червні 2018 року фактично не проводилися.

Таким чином, на думку слідчого, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

09 червня 2020 року відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України, як розтрата чужого майна у великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем та службове підроблення тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів

Досудовим розслідування отримано інформацію щодо майна зареєстрованого за підозрюваним, зокрема, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 39,8 кв.м, житловою площею 30 кв.м, АДРЕСА_2 та земельна ділянка реєстраційний номер 227, кадастровий номер :07:000:0100 площею 6.6549 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Посилаючись на те, що з метою забезпечення завдання кримінального провадження, а саме захисту законних інтересів учасників кримінального провадження, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а також наявністю достатніх підстав вважати, що не застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може негативно вплинути на кримінальне провадження, старший слідчий просить накласти арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваного ОСОБА_5 , а саме житловий будинок загальною площею 39,8 м2, житловою площею 30 м2 реєстраційний номер 227 за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку реєстраційний номер 227, кадастровий номер :07:000:0100 площею 6.6549 га. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В судовому засіданні прокурор та старший слідчий підтримали клопотання.

ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник також не погодилась із клопотанням, вважає, що підозра є не обґрунтованою, а вартість майна, на яке просять накласти арешт, не співмірною із розміром шкоди, зазначеним в клопотанні.

Вислухавши прокурора, старшого слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 04 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження № 0000363 за ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 191 КК України.

09 червня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України.

У своєму клопотанні слідчий з метою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням (цивільний позов) просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме житловий будинок та земельну ділянку.

Як вбачається з відомостей з державного реєстру речових прав нерухоме майно за ОСОБА_5 на підставі свідоцтв про право на спадщину зареєстровано право приватної власності об`єкт нерухомості, реєстраційний номер 227 житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку :07:000:0100 площею 6,6549 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Арешт майна, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше (ч. 6 ст. 170 КПК України).

При цьому, згідно вимог ч. 8 зазначеної норми Закону вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

У рішенні по справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» ЄСПЛ нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст. 1 Першого протоколу, включно з другим реченням, яке необхідно розуміти у світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд керується вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, та повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Що стосується обґрунтованої підозри, на даному етапі слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування слідчим суддею досліджені та встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст.191 КК України.

Однак, дані про те, що у кримінальному провадженні № 0000363 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України на даному етапі пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_5 , відсутні.

Як вбачається з клопотання слідчого та повідомлення про підозру, розмір спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди становить 69800 грн.

Визначити співмірність зазначеної шкоди з вартістю майна, на яке слідчий просить накласти арешт не виявляється можливим, оскільки в матеріалах клопотання та кримінального провадження відсутня оцінка зазначеного майна або ж його приблизна ринкова вартість.

За змістом частини 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таких обставин у клопотанні слідчим не наведено.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Враховуючи не доведеність слідчим тих обставин, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а саме арешт майна, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 170, 171, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Старшому слідчому СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області майору поліції ОСОБА_4 відмовити у задоволенні клопотання, погодженого з заступником керівника Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2019 року за № 0000363 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1