ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/194/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 701/224/17-к Категорія: ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого в режимі відеоконференції з СІЗО захисників перекладачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000237 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_13 та прокурора Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_14 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Флоресті Республіка Молдова, молдавана, громадянина Молдови, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без постійного місця проживання на території України, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Зараховано на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 строк попереднього ув`язнення ОСОБА_15 з 19.12.2016 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 визначено рахувати з моменту затримання, 19.12.2016.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_16 завдану матеріальну шкоду в сумі 545 238 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 квітня 2019 року ОСОБА_17 визнаний винним та засуджений за те, що він 26 вересня 2016 року в денний час доби придбав в магазині «Стандарт», що розташований по вул. Тищика 25-А в м. Умань Черкаської області інструменти, а саме: болторіз 760 мм СІ 785459, лом цвяходер 300 мм, викрутку СІ 114069 SL 0*80 мм. та викрутку 46-236 SL 8*150 мм., після чого перевіз їх та залишив в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вул. Степана Бандери, 2, в м. Умань Черкаської області.

В подальшому 29 вересня 2016 року близько 23.00 години, ОСОБА_17 , перебуваючи в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вул. Степана Бандери, 2, в м. Умань Черкаської області, діючи умисно, із корисливих мотивів, достовірно знаючи про намір невстановлених в ході досудового розслідування осіб вчинити за попередньою змовою крадіжку із офісу на території СФГ «Шевченко», що розташоване по вул. Черняхівського №26 в с. Подібна Маньківського району Черкаської області, на прохання невстановленої особи, для забезпечення можливості викрадення чужого майна, передав їй раніше придбані знаряддя для вчинення злочину, а саме болторіз 760 мм СІ 785459, лом цвяходер 300 мм, викрутку СІ 114069 SL 0*80 мм. та викрутку 46-236 SL 8*150 мм, чим сприяв вчиненню злочину.
В подальшому в ніч із 29 на 30 вересня 2016 року, точний час слідством не встановлено, невстановлені особи, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, діючи із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, за допомогою знарядь вчинення злочину, переданих ОСОБА_18 зламали металеві грати на вікні службового офісу на території СФГ «Шевченко», що розташоване по вул. Черняхівського №26 в с. Подібна Маньківського району Черкаської області та проникли у вказане приміщення, де за допомогою знарядь вчинення злочину переданих Мінзатом ОСОБА_19 зламали металевий сейф, із якого таємно викрали майно належне ОСОБА_16 , а саме грошові кошти в сумі 20 000 доларів США та 27 000 гривень, а крім того із приміщення викрали: окуляри для зору, шарикову ручку з написом «STATE FOOD GRAIN CORPORATION», планшет.
В результаті вказаних умисних дій, невстановлені особи, діючи за пособництва ОСОБА_8 , який своїми умисними діями сприяв вчиненню злочину, завдали ОСОБА_16 майнової шкоди на суму 545 238 гривень.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_17 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та постановити новий вирок, яким визнати його винним за ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання в межах санкції даної статті.
В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що він дійсно придбав болторіз 760 мм СІ 785459, лом цвяходер 300 мм, викрутку СІ 114069 SL 0*80 мм. та викрутку 46-236 SL 8*150 мм., та згодом передав їх своєму знайомому, однак для яких цілей йому не було відомо. Надалі він залишив вказані інструменти у готелі «Золотий ключик» і коли знайомий повинен був їх забрати та в яких цілях використати йому було не відомо. Звертає увагу, що прямих та допустимих доказів того, що він безпосередньо приймав участь у даній крадіжці стороною обвинувачення не надано. Крім того, вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази того, що саме за допомогою вказаних інструментів було вчинено кримінальне правопорушення, оскільки не було проведено експертизу болторіза та місць перекусу металевої решітки, а також відсутні докази того, що між ним та іншими особами була змова на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України. Зазначає, що його цивільну дружину було викрадено, і за неї вимагали викуп, у зв`язку з чим він вимушений був перевести кошти на банківський рахунок, і визнати вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України. Вважає, що вирок є занадто суворим та несправедливим, а його дії мають бути кваліфіковані як пособництво на скоєння крадіжки з проникненням, тобто за ч.3 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просив вирок місцевого суду змінити, перекваліфікувавши його дії на ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання в межах вказаної статті.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_9 посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні допустимі докази того, що ОСОБА_17 знав про те, що невстановлені в ході досудового слідства особи мали намір на вчинення крадіжки в особливо великих розмірах, та безпосередньо приймав участь у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вказує, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки чітко не сформульовано, хто ж саме є потерпілим в даному кримінальному провадженні фізична особа ОСОБА_20 чи юридична особа СФГ «Шевченко». Вважає, що в матеріалах кримінального провадження, відсутні докази, які б підтверджували суму завданих збитків, яка зазначена в обвинувальному акті, а також те, що викрадені речі належать саме ОСОБА_20 чи юридичній особі СФГ «Шевченко».
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_14 подала апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просила вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що санкція ч.5 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, однак місцевим судом призначено покарання обвинуваченому за вказаною статтею без конфіскації майна, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_16 просив вирок залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора підтримав в повному обсязі, апеляційні скарги адвоката та обвинуваченого просив залишити без задоволення. Зазначив, що матеріали кримінального провадження містять достатньо належних, допустимих та достовірних доказів, які у взаємозв`язку доводять вину ОСОБА_21 за ч.5 ст.27 ч.5 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали подані обвинуваченим та захисником ОСОБА_9 апеляційні скарги, заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; думку прокурора ОСОБА_22 , яка підтримала подану прокурором апеляційну скаргу, та заперечила проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_13 не підлягають до задоволення, а апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає не в повному обсязі.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Дії ОСОБА_8 за ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 185 КК України судом першої інстанції кваліфіковані вірно.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_18 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 185 КК України, його винуватість в пособництві шляхом надання знарядь вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у приміщення, вчинене в особливо великих розмірах, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_16 , даними в суді першої інстанції про те, що 30 вересня 2016 року о 07.45 він, приїхавши на територію фермерського господарства, виявив, що в офісі все було перевернуто, на підлозі були розкидані документи, з пошкодженого сейфу зникли гроші в сумі 20 тисяч доларів і 27 тисяч гривень, грати на вікнах в його кабінеті були перекушені кусачками, всі інструменти були розкидані, також була залишена спортивна сумка. Крім того, з його столу зник планшет, який був подарований його друзями на день народження, іменна подарункова ручка, окуляри для зору. Зі слів бухгалтера йому відомо, що за десять днів до цієї події приїжджали два незнайомих чоловіки, які поводили себе некоректно, ходили по коридорах, заглядали в його кабінет, один з них був ОСОБА_17 . Вказував, що документів на викрадене майно не має, але в 2014 році йому були нараховані дивіденди, які були виплачені на протязі 2015 року, на що є підтверджуючі документи, і за вказані дивіденди він придбав 20 000 доларів, які зберігав в сейфі свого робочого кабінету.
Показаннями свідка ОСОБА_23 , який допитаний місцевим судом, та показав, що працював головним інженером в ОСОБА_16 та одночасно наглядав за територією. Також вказував, що він записував номерні знаки всіх автомобілів, які заїжджали на територію фермерського господарства. 26.09.2016 був помічений автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 в якому знаходилося 2 осіб, про що було повідомлено ОСОБА_16 30.09.2016 під час об`їзду разом з працівниками поліції магазинів, було виявлено запис з камер спостереження, на якому зафіксовано як дві особи купили інструменти, а деякі викрали, один з яких був обвинувачений, який також 26.09.2016 знаходився на території фермерського господарства.
Показаннями свідка ОСОБА_24 , яка показала місцевому суду, що вона працювала головним бухгалтером, коли 30 вересня 2016 прийшла на роботу о 07 год. 30 хв., двері офісу були відчинені, побачила розібраний замок. Заглянула до кабінету, сейф був відкритий, все було перевернуто. Вона до кабінету не заходила, відразу покликала ОСОБА_16 , коли зайшли, він сказав, що викрали гроші. Крім того, повідомила, що незадовго до цього, приходили в офіс двоє чоловіків, а саме 26 вересня, вони запитували за власника ОСОБА_16 , вона їм дала номер телефону, так як директора не було на місці. Один чоловік стояв у дверях, а інший пішов по коридору до кабінету директора, не дивлячись на те, що вона його зупиняла, потім він повернувся і вони вийшли. Двері кабінету директора в той час були відчинені. Знала, що в сейфі зберігаються і кошти підприємства, і особисті кошти ОСОБА_16 .

Вказані покази свідка ОСОБА_24 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_25 , яка показала в суді першої інстанції, що вранці 30 вересня 2016 року, приїхавши на роботу в фермерське господарство СФГ «Шевченко», побачила, що здійснено крадіжку. В офісі було все перевернуто, розкидані документи, відчинений сейф. Також вказала, що за декілька днів до крадіжки в офіс приїжджали два чоловіки не української національності, один з яких пішов в кабінет до голови та перебував там 2-3 хвилини, не реагуючи на їх повідомлення про відсутність начальника на роботі. В судовому засіданні впізнала ОСОБА_21 , як того чоловіка, що пішов в кабінет голови.

Показами свідка ОСОБА_26 , який показав, що працював в закладі «Три піскарі», баристом. У вересні 2016 року, приїхали двоє чоловіків на автомобілі «KIA», сірий металік та заселилися в готель. При них була чорна спортивна сумка з будівельними інструментами, з якої виглядали кусачки з червоними ручками. Обвинуваченого упізнав по фото.

Також показами свідка ОСОБА_27 (фірма «Просто напрокат»), який був допитаний в суді першої інстанції та повідомив обставини здачі в оренду автомобіля «КІА РІО» жінці на ім`я ОСОБА_28 , та надалі орендарем був чоловік на ім`я ОСОБА_19 , по національності молдаванин.

Крім того, вина ОСОБА_17 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 185 КК України підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події, тобто адміністративної будівлі СФГ «Шевченко», від 30.09.2016;

- даними протоколу огляду речей та предметів від 01.10.2016, які виявлені та вилучені в ході огляду місця події в с. Подібна Маньківського району Черкаської області за адресою вул. Черняхівського №26, в приміщенні офісу - болторіз 760 мм СІ 785459; два лома-цвяходери; викрутки SL 3.0*80 мм; викрутки SL 8*150 мм під ключ, сумка спортивна чорного кольору;

- даними протоколу огляду місця події від 12.10.2016, яким встановлено, що у приміщенні бухгалтерії магазину «Стандарт», який розташований по вул. Тищика 25-А в м. Умань Черкаської області, на столі виявлено компакт-диск у паперовому конверті, де знаходиться фрагмент відеозапису камер відеоспостереження у магазині «Стандарт» за 26.09.2016, з якого вбачається, що ОСОБА_17 купує болторіз, рукавички, лом-цвяходери та дві викрутки;

- даними повідомленням ПП ОСОБА_29 , про те що 26.09.2016 в його магазині «Стандарт» був придбаний товар - болторіз із кодом 785459, згідно складської накладної №СС-0016354 від 26.09.2016 та доданої накладної;

- даними протоколу огляду місця події від 16.11.2016, яким встановлено, що під час огляду харчевні «Три піскаря» що в АДРЕСА_1 , вилучено копію реєстраційної картки готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на ім`я ОСОБА_30 , копію товарного чеку №734858 від 26.09.2016 та копію документа громадянина Республіки Молдова на ім`я ОСОБА_31 ;

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 26.11.2016, згідно якого свідок ОСОБА_32 , заявила, що впізнає кусачки, болторіз червоного кольору з чорними ручками, як ті що бачила в чорній дорожній сумці 26.09.2016 в готелі «Золотий ключик», яку залишив чоловік на ім`я ОСОБА_19 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2016, де свідок ОСОБА_13 заявив, що впізнав особу на фотознімку №2, який купував 26.09.2016 в магазині «Стандрат» інструменти;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2016, де свідок ОСОБА_24 заявила, що упізнала особу на фотознімку №1, який 26.09.2016 перебував в приміщенні офісу СФГ «Шевченко»;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2016, де свідок ОСОБА_25 заявила, що впізнала особу на фотознімку №3, який 26.09.2016 перебував в приміщенні офісу СФГ «Шевченко»;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.11.2016, де свідок ОСОБА_33 заявив, що впізнав особу на фотознімку №2, який купував в вересні 2016 року магазині «Стандрат» інструменти;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2016, де свідок ОСОБА_34 заявила, що впізнала особу на фотознімку №3, який перебував 26.09.2016 в готелі «Золотий ключик»;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2016, де свідок ОСОБА_26 заявила, що впізнала особу на фотознімку №4, який перебував 26.09.2016 в готелі «Золотий ключик»;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2016, де свідок ОСОБА_32 заявила, що впізнала особу на фотознімку №2, який перебував 26.09.2016 в готелі «Золотий ключик».

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, і його дії за ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого щодо відсутності достатніх та допустимих доказів, які свідчать про участь обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Так, попередній спільний приїзд на місце вчинення злочину, що підтверджено показами свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , спільне перебування в готелі «Три піскарі», що підтверджено показами свідка ОСОБА_26 , який обвинуваченого упізнав по фото, та протоколом огляду місця події від 16.11.2016, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2016; придбання засобів для здійснення злочину та подальша їх передача невстановленій особі, про що свідчать протокол огляду місця події від 12.10.2016, повідомлення ПП ОСОБА_29 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2016, - в сукупності підтверджують пособництво ОСОБА_21 у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки, як вірно визначив суд, обвинувачений усвідомлював про злочинні наміри інших учасників злочину, міг добровільно відмовитись від придбання інструментів для вчинення злочину та не передавати їх іншій особі.

Безпідставним є зауваження обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо відсутності доказів, що він безпосередньо приймав участь у даній крадіжці, оскільки його дії судом кваліфіковано як пособництво шляхом надання знаряддя для вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, в особливо великих розмірах.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009, дії особи, яка безпосередньо не брала участі у вчиненні злочину, але порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками,

а також яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину або предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню злочину, належить кваліфікувати як співучасть у скоєному у формі пособництва з посиланням на частину п`яту статті 27 КК України.

Таким чином, своїми діями, які виражались у придбанні засобів для вчинення злочину, передання їх іншій особі, ОСОБА_35 хоча безпосередньо не приймав участь у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, проте сприяв скоєнню даного злочину, шляхом пособництва, а тому суд врахувавши роз`яснення Верховного Суду України, вірно кваліфікував його дії за ч.5 ст.27 ч.5 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_9 про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, відомості про особу потерпілого ОСОБА_16 та суму завданих збитків в розмірі 594000 грн. У вироку суд першої інстанції визначив розмір заподіяних злочином збитків 545238 грн., навівши відповідні обгрунтування та розрахунки, з чим погоджується і колегія суддів.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про викрадення його цивільної дружини та вимагання за неї викупу, як обставину, через яку він вимушений був визнати вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи були досліджені та оцінені судом першої інстанції, та внаслідок відсутності доказів - визнані як обраний спосіб захисту обвинуваченого. Будь-яких доказів, які б підтверджували такі доводи обвинуваченого, стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано.

Враховуючи викладене, сукупність досліджених судом першої інстанції доказів свідчить про вчинення обвинуваченим пособництва шляхом надання знаряддя для вчинення таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, в особливо великих розмірах.
Судом першої інстанції перевірено доводи, як сторони захисту, так і сторони обвинувачення, безпосередньо оцінено всі пред`явлені докази.
Тому, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_21 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.185 КК України та необхідності перекваліфікації його дій на ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 185 КК України, є безпідставними, і у колегії суддів не має сумнівів щодо доведеності винуватості ОСОБА_21 у вчиненні інкримінованих йому дій.
Колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_36 покарання за ч.5 ст.27 ч.5 ст.185 КК України призначено у виді 7 років позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті КК України, тому відсутні підстави для його пом`якшення, як і підстави для застосування вимог ст. 69 КК України.

Водночас, вимоги апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Так, санкція ч.5 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_36 за вчинення особливо тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, у виді 7 років позбавлення волі, не застосував додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке визначено санкцією даної статті, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_37 до скасування з ухваленням в цій частині нового вироку, яким ОСОБА_36 необхідно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

В решті - вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів не зараховує обвинуваченому ОСОБА_15 строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015), оскільки вироком суду від 08.04.2019 ОСОБА_15 зараховано термін попереднього ув`язнення з 19.12.2016 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.404, 405, п.3 ч.1 ст. 407, ст. 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Маньківського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_14 задовольнити.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2019 року,відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

В решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2019 рокувідносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: