Справа № 573/2146/19
Провадження №1-кп/573/26/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля об`єднані кримінальні провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06 листопада 2019 року за № 0000576 та 27 червня 2019 року за №0000326 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, не працюючого, розлученого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, раніше не судимого

за ст. 126-1, ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 із 16 листопада 2002 року, з яким спільно мешкали за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки ОСОБА_4 постійного місця роботи не мав, зловживав спиртними напоями, ОСОБА_5 розлучилась з ОСОБА_4 15 лютого 2008 року.

08 липня 2019 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Крім того, 07 вересня 2019 року о 18-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_3 , повторно протягом року вчинив словесну сварку з ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Також, 11 вересня 2019 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив повторно протягом року словесну сварку з ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 12 вересня 2019 року по справі № 3/573/693/19 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства, що мало місце 08 липня 2019 року, 07 вересня 2019 року, 11 вересня 2019 року.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 , 05 листопада 2019 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив повторно протягом року словесну сварку з ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою в адресу останньої, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Внаслідок умисних, протиправних систематичних дій з боку ОСОБА_4 його колишня дружина ОСОБА_5 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім того, 26 червня 2019 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_4 , прийшов до будинку своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , з якою мешкав за адресою: АДРЕСА_3 .

На подвір`ї вище вказаного домогосподарства між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті давно неприязних відносин розпочалась словесна сварка, в результаті якої у ОСОБА_4 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 взявши до правої руки частину розбитого скла із вхідних дверей до будинку, підійшов до ОСОБА_5 , та своєю лівою рукою вхопив останню за праву руку та вивернувши її долонею назовні завдав порізу за допомогою скла. Не зупинившись на скоєному, після того, як ОСОБА_5 повернулась до нього спиною, ОСОБА_4 наніс їй одного удару кулаком правої руки по лівому боці. Після цього, ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 196 від 26 листопада 2019 року у ОСОБА_5 виявлено наступні ушкодження: рана на внутрішній поверхні правої кисті, синець в ділянці лівого кульшового суглобу. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Спричиняючи тілесні ушкодження, ОСОБА_4 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив злочин із прямим умислом відносно ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема пояснив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , з якою розлучився у 2008 році, проте у 2009 році почав спільно мешкати із потерпілою за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначив, що постійного місця роботи не має, зловживає алкогольними напоями, в результаті чого постійно виникають конфлікти та сварки з колишньою дружиною. На нього працівниками поліції неодноразово складалися протоколи за вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого він висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_5 , в результаті чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за сімейне насильство, вчинене декілька разів, у вересні та листопаді минулого року. Крім цього, 26 червня 2019 року приблизно о 16.30 год. він прийшов до будинку своєї колишньої дружини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 . На подвір`ї між ними розпочалась словесна сварка, в результаті якої у нього виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Він, взявши до правої руки частину розбитого скла із вхідних дверей до будинку, підійшов до ОСОБА_5 , та своєю лівою рукою вхопив останню за праву руку та вивернувши її долонею назовні завдав порізу за допомогою скла. Після того, як ОСОБА_5 повернулась до нього спиною, він наніс їй один удар кулаком правої руки у лівий бік. Після цього, він припинив свої протиправні дії. У вчиненому розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, яке виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильство відносно колишньої дружини, з якою перебував у сімейних відносинах, що призвело психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, а також за ч. 2 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, не працюючий, за місцем проживання характеризується задовільно, компрометуючі матеріали по відношенню до нього відсутні (а. с. 81-83).
Також враховується думка потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 , які просять застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді арешту чи у виді обмеження волі, оскільки більш м`яке покарання не буди мати виправного характеру для останнього.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 126-1 КК України необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді арешту.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

На думку суду, призначення покарань обвинуваченому забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання за:

- ст. 126 - 1 КК України у виді двох місяців арешту ;

- ч. 2 ст. 125 КК України у виді одного місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді двох місяців арешту .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя