Справа № 216/2569/19
Провадження 1-кп/216/385/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Діпропетровської області римінальне провадження № 0000410 від 04.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 296 КК України,
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 296 КК України.
У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки останньому інкримінують тяжкі злочини, за найтяжче покарання передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, така суворість покарання беззаперечно є ризиком та може слугувати приводом до переховування від суду, останній може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а саме свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений, його захисники, кожен окремо в судовому засіданні щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечували та просили суд обрати запобіжний засіб у вигляді особистого зобов`язання, ризики не обгрунтовані, оскільки обвинувачений працює, повністю вішкодував потерпілому матеріальну шкоду та частково моральну шкоду.
Мати потерпілого ОСОБА_7 , яка була присутня у судовому засіданні, підтвердила той факт, що обвинувачений дійсно відшкодував повністю матеріальну шкоду та частково моральну шкоду, претензій її син немає до обвинуваченого, тому не заперечувала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
До того ж, ризик переховування обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливої міри покарання. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик переховування від слідства та суду може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Дана позиція висловлена у рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції» заява №1236/86 від 26.06.1991, «Томазі проти Франції» заява №12850/87 від 27.08.1992, «Мансур проти Туреччини» від 08.06.1995, «Мамедова проти Росії» заява №7064/05 від 01.06.2006, «Луценко проти України» заява №6492/11 від 03.07.2019, «Бекчиев проти Молдови» заява №9190/03 від 04.0.2005, «Панченко проти Росії» заява №45100/98 від 08.02.2005.
Як відзначає Європейський суд з прав людини ухвалив рішення в справі «Навальний проти Росії» № 2 (заява № 43734/14) від 09.04.2019 Європейський суд з прав людини одноголосно постановив, що мало місце: порушення статті 5 (право на свободу та особисту недоторканність), порушення статті 10 (свобода вираження поглядів) і порушення статті 18 (застереження щодо застосування прав) Європейській конвенції з прав людини. Суд встановив, що наказ про арешт не був обґрунтованим, особливо з огляду на той факт, що не існувало ризику втечі пана і спроби уникнути розслідування. Обмеження, накладені на нього, в тому числі суворі обмеження його спілкування, не були пропорційними звинуваченням в скоєнні кримінального злочину, з якими він зіткнувся… Проте він не продемонстрував жодних ознак того, що він мав намір втекти від розслідування, навпаки, він був присутнім на всіх необхідних слідчих діях. Отже, Суд не уявляв, як національний суд міг визначити, що пан Навальний порушив своє зобов`язання не залишати Москву і не міг знайти причину, яка мала основу в кримінальному процесі для призначення домашнього арешту. Таким чином, наказ був незаконним, який застосовувався протягом всього періоду арешту.
Відповідно до ч.1, 5 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальих правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 296 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжкими злочинами, однак суд враховує особу обвинуваченого, який відшкодував повністю потерпілому матеріальну шкоду та частково моральну шкоду, що не заперечувалось матір`ю потерпілого у судовому засіданні, обвинувачений працює, робота пов`язана з виїздом за межі міста Кривого Рогу і те, що обвинувачений систематично з`являвся за викликом органу досудового розслідування та суду, що свідчить про сумлінне виконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своєю цивільною дружиною та виховують двох малолітніх дітей, що свідчить про наявність у нього родини, утриманців та міцних соціальних зв`язків.
Оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 знаходиться на розгляді в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_3 вимушений ввідбувати у відрядження в межах України, з огляду на що періодично виникає необхідність переїздів у нічний час та тимчасового перебування на території інших міст України, крім того, обвинувачений з жовтня 2019 року повністю відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, отже довів, що хоча не може повернути здоров`я потерпілому, однак в змозі допомогти матеріально потерпілому, крім того обвинувачений має на утриманні дружину та двох малолітіх дітей, які також потребують утримання з боку обвинуваченого, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, суд вважає, що є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, тому у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити, а клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 задовольнити.
Керуючись ст. 176-179, 193-196, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисте зобов`язання, на два місяці, тобто до 13.02.2019 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
3) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на даний час 525,5 грн.) до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на даний час - 4204 грн.).
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1