Справа № 441/1380/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/716/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законних представників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

захисників адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

представника потерпілої ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційними захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 з доповненнями до неї, а також захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_16 з доповненнями до неї, на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Даним вироком суду

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комарно Городоцького району Львівської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого у ФОП ОСОБА_17 офіціантом кафе «Пельмені», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

-за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді 7 (сіми) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 7 (сіми) років позбавлення волі .

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з моменту його затримання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Комарно Городоцького району Львівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, судимого Городоцьким районним судом Львівської області від 13.03.2018 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 121 КК України - у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Городоцького районного суду Львівської області від 13.03.2018 року, більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено обчислювати з часу тримання його під вартою з 20 лютого 2018 року.

Вирішено питання з цивільним позовом та речовими доказами.

Вироком суду визнано винним та засуджено ОСОБА_9 за те, що він 07 липня 2016 року приблизно о 22.00 год., перебуваючи біля магазину «Зорепад» на площі І. Франка, 10 в м. Комарно Городоцького району Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , застосувавши фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_18 , що виразилось в утриманні його ОСОБА_8 за руки і тулуб, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрали грошові кошти в сумі 460 грн., які знаходились у кишені куртки ОСОБА_18 та упаковку макаронів «Віліс» вартістю 55 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 515 грн.

Крім того, ОСОБА_9 08 липня 2016 року приблизно о 00.30 год., перебуваючи на території міського парку «Пам`ятник садово-парковою мистецтва м. Комарно», що розташований між вул. Самбірська та вул. Юрія Дрогобича в м. Комарно Городоцького району Львівської області, маючи умисел на спричинення ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, групою осіб з ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами, умисно нанесли потерпілому ОСОБА_18 численні удари ногами у взутті і та руками по тулубу, заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді множинних двобічних переломів ребер з крововиливами в грудній порожнини, поперечного перелому грудини, синців на грудній клітці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності в момент заподіяння, та які спричинили смерть потерпілого.

На даний вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 та захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_16 подали апеляційні скарги з відповідними доповненнями до них.

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 вважає даний вирок суду незаконним, оскільки доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінованих злочинів немає. Зазначає. що доводи суду, викладені у вироку базуються виключно на надуманих фактах, а також припущеннях, домислах, які відповідно до вимог ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України повинні тлумачитися на користь обвинувачених, а не у їх вину. Вказує, що суд першої інстанції незаконно проігнорував покази потерпілого ОСОБА_18 про відсутність такої події взагалі, крім того, ніяких доказів вини обвинувачених у вчинені даного злочину не здобуто. Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку зобов`язаний був здійснити перерахунок днів за період 20 лютого 2018 року до моменту набрання вироком законної сили з розрахунку один день перебування в місці попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, так як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 був застосований 20 лютого 2018 року і з цього часу до сьогоднішнього дня обвинувачений ОСОБА_8 безперервно утримується в місці попереднього ув`язнення.

Просить даний вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. У задоволені цивільного позову відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі вважає даний вирок суду незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що досліджені судом докази є неналежними та недопустимими, і кожен окремо так і в їх сукупності не доводять провину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому діянь. Вказує, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 не підтверджується ніякими доказами, дослідженими під час судового розгляду. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено жодного витягу з ЄРДР, а відтак відсутні будь-які докази того, що досудове розслідування відносно ОСОБА_9 було здійснено після внесення відомостей до ЄРДР, а тому усі докази є недопустимими, а також не враховано правових висновків щодо застосування норм права, передбачених у ст. 290 КПК України.

Просить даний вирок суду скасувати і закрити провадження щодо ОСОБА_9 за п. 1,2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , їх законних представників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та захисників адвокатів ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , які просили задоволити апеляційні скарги, міркування прокурора та представника потерпілої ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_15 , які просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчинених обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 злочинів. Висновки суду про доведеність їх вини ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку, і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинувачених відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , їх винуватість у вчиненні даних злочинів повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового слідства та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_18 , допитаного за життя 09 липня 2016 року, який в ході слідства пояснив, що 07 липня 2016 року він приблизно в 13:00 год .отримав пенсію в сумі 1230 грн. Це було приблизно в 13:00 год., в с. Переможне продавщиці на ім`я ОСОБА_19 віддав борг в сумі 260 грн. та в барі поряд ще віддав борг 120 грн. В магазині він придбав пиво, яке випив на вулиці і після обіду поїхав в м.Комарно. Будучи в Комарно він придбав макарони «ріжки . Коли почало темніти він був біля магазину "Зорепад" та стояв з якимись хлопцями. Хтось з хлопців сказав, що в нього є пенсія, один з них почав його штовхати, другий забрав шапку і не віддавав, почали дразнити та кілька разів його вдарили, казали щоб він їм дав гроші і вони йому щось дадуть випити, але він відмовився і не хотів Після того він вирішив піти від них і пішов по дорозі в с. Переможне. Коли він дійшов до місцевого парку знову підійшли ті хлопці, вдарили його , штовхнули і він впав на землю , стали наносити удари ногами , один з них знімав все на телефон . Від болю він залишився лежати там до ранку , потім його забрали в лікарню. З пенсії мало залишитись приблизно 640-650 грн., які він тримав в кишені . Він пам`ятає, що вони витягали з кишені гроші, але він їх у них вирвав , а чи вони ще раз в нього їх забрали він не пам`ятає.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно взяв до уваги пояснення потерпілого, дані ним в ході досудового розслідування, як доказ, керуючись рішенням Європейського суду з прав людини від 16 грудня 2014 року у справі «Хорнкастл та інші проти Об`єднаного королівства» та висновками Європейського суду з прав людини у справі «Лука проти Італії», «Мірілашвілі проти Росії» від 11 грудня 2008 року, в яких зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КГ1К України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. При виникненні колізії між практикою Європейського суду та національним законодавством України повинна застосовуватися практика суду, оскільки ст. 8 КПК України передбачає використання принципу верховенства права у кримінальному провадженні з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та прийшов до правильного висновку, що оскільки потерпілого ОСОБА_18 у судовому засіданні не вдалось допитати через поважну причину - смерть, а його покази мають вирішальне значення для встановлення істини у справі та підтверджуються іншими доказами.

Також вина обвинувачених підтверджується:

- поясненнями в судовому засіданні місцевого суду потерпілої ОСОБА_14 , яка повідомила, що у час, коли її дядько ОСОБА_18 лежав у лікарні, ОСОБА_20 підходив до неї з матір`ю та просив вибачення за те, що побив її дядька. Крім цього, у телефонній розмові та при зустрічі у присутності її чоловіка ОСОБА_20 повідомляв їй, що дійсно він з ОСОБА_8 забрали у потерпілого гроші, а згодом у парку його сильно побили. Зазначав, що побили два хлопця , накинули на голову тканину . Мати ОСОБА_21 запропонувала обмінятися телефоном. Лікуючий лікар також казав, що приходила баба ОСОБА_22 до ОСОБА_23 . Потерпіла також додала, що її телефонні розмови з ОСОБА_9 були випадково записані та вона їх надала слідчому. Сам ОСОБА_9 казав їй, що наніс 1 чи 2 удари. Померлий ОСОБА_18 - її дядько, був інвалідом 2 групи у зв`язку з захворюванням на шизофренію, був спокійним, нікого не ображав, проживав разом в будинку з її батьком.

- показами свідка ОСОБА_24 , який в суді першої інстанції повідомив, що знав потерпілого ОСОБА_18 . Він характеризувався позитивно, вживав пива, однак ніколи не лежав п`яним. 07 липня 2016 року о 7 год ранку бачив потерпілого лежачим в парку, запаху алкоголю з рота не відчувалось, той лежав на боку, бачив тільки одну сторону обличчя. До цього він ніколи не бачив потерпілого у такому стані. Пересвідчившись, що потерпілий живий, свідок попрямував далі, повертаючись орієнтовно через 2 години потерпілого вже не було;

- показами свідка ОСОБА_25 , даними в суді першої інстанції, яка показала, що бачила потерпілого о 13.30 год. 07 липня 2016 року у себе в магазині. Він повернув їй борг у розмірі 70-80 гривень. Був тверезим, повідомив їй що отримав пенсію. У магазині він купляв пиво та цигарки. Перебував у магазині годину-дві. Згодом, коли навідувала потерпілого у лікарні, то він казав, що його побили. Хто саме не казав;

- показами свідка ОСОБА_26 , даними у судовому засіданні місцевого суду, яка підтвердила, що потерпілий напередодні подій купляв у неї макарони марки «Вілліс», вагою 5 кг . Через декілька днів з чуток дізналась, що його побили ОСОБА_27 та ОСОБА_22 . ОСОБА_18 часто приходив в магазин, ніколи не бачила його в стані спьянінні, був маломовним;

- показами свідка ОСОБА_28 , яка в суді першої інстанції пояснила, що вона є листоноша, потерпілий 07 липня 2016 року близько 12.30 год. приходив у відділення та отримав пенсію;

- показами свідка ОСОБА_29 , яка в суді першої інстанції показала, що у вказаний день орієнтовно о 14.00 потерпілий заходив до неї у магазин та купляв печиво;

- показами свідка ОСОБА_30 , який суду пояснив, що бачив ОСОБА_27 , ОСОБА_22 07 липня 2016 року, які ввечері йшли у напрямку до клубу, підвозив ОСОБА_8 до заправки де він купив цигарки, після чого підвіз ОСОБА_8 до «Народного дому» де його чекав ОСОБА_9 , а сам поїхав по до знайомих, згодом знову бачив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 біля місцевого «Народного дому».

Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інкримінованих їх кримінальних правопорушеннях підтверджується:

- поясненями свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які повідомили, що бачили потерпілого у липні 2016 року, він розказував як його побили два молодих хлопці. Це було у вечірній період часу. ОСОБА_33 після розмови з потерпілим разом з дружиною пішли до дому і на відстані орієнтовно до 100 метрів він бачив ОСОБА_20

- показами свідок ОСОБА_34 , продавця магазину «Зорепад», який в суді першої інстанції пояснив, що в день події бачив ОСОБА_8 та ще двох чоловіків. ОСОБА_22 просив у одного з них гроші, щоб додати до суми, яка потрібна була йому за товар. ОСОБА_22 та ОСОБА_21 просили у нього гроші на печиво, що свідчить про те, що у обвинувачених у той день не було грошових коштів, та підтверджує ствердження потерпілого , що саме ті хлопці, які просили у нього гроші біля магазину «Зорепад» забрали його пенсію, а згодом у парку його сильно побили;

- показами свідка ОСОБА_35 , який в суді першої інстанції пояснив, що від дружини довідався про те, що побили дядька дружини ОСОБА_18 .. До неї зателефонували сусіди та сказали, що ОСОБА_36 побили і він потрапив у лікарню. У лікарні він особисто спілкувався з ОСОБА_37 який розповів, що його побили два хлопці, яких він не знає та впізнати не зможе, однак це ті ж хлопці, що просили у нього біля магазину гроші. Дружина також розповідала, що до неї звертались родичі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та обіцяли відшкодувати шкоду. Крім цього, він в своєму автомобілі розмовляв з ОСОБА_20 , який повідомив, що дійсно це він разом з ОСОБА_38 - побили ОСОБА_18 . На запитання, з якою метою вони його побили, ОСОБА_20 зазначив, що з помсти за те, що він усім гроші давав, а їм не дав. ОСОБА_20 просив пробачення за скоєне та обіцяв відшкодувати шкоду. Крім цього, до його дружини телефонував невідомий чоловік з місць позбавлення волі, який також обіцяв відшкодувати завдану ОСОБА_9 шкоду;

- показами свідка ОСОБА_39 , даними в судовому засіданні місцевого суду, який суду пояснив, що був лікуючим лікарем потерпілого. Потерпілий потрапив у лікарню із тілесними ушкодженням грудної клітки, розмовляв не виразно. Від інших пацієнтів довідався, що його побили двоє хлопців. До нього звертався невідомий чоловік, який просив підписати якийсь документ, написаний від руки, де вказувалось, що нібито ОСОБА_18 відмовляється від своїх показів. Свідок ОСОБА_39 відмовився підписати такий документ. Крім цього свідок також додав, що окрім ОСОБА_40 більше ніхто не допомагав потерпілому ОСОБА_41 та не купляв йому ліків.

Також вина обвинувачених підтверджується і іншими належними та допустими доказами, дослідженими судом, а саме:

- протоколом огляду місця події від 08 липня 2016 року, яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме парк по вул. Самбірська та вул. Юрія Дрогобича в м. Комарно Городоцького району Львівської області;

- протоколом огляду речей (документів) від 08 липня 2016 року, в ході якого оглянуто одяг потерпілого ОСОБА_18 та виявлено грунтові нашарування по всій площині сорочки, рукавах, комірі, штанах. Не виявлено грошових коштів.

- висновком судово-медичного експерта № 118/16 від 11 липня 2016 року, згідно якого у ОСОБА_18 виявлено двобічний пневмогематоракс, внаслідок переломів ребер з обох сторін, масивні синці на грудях справа та зліва, які утворились від контакту з тупими предметами, могли виникнути 07 липня 2016 року та кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя;

- протоколом освідування ОСОБА_8 від 09 липня 2016 року, в ході якого у ОСОБА_8 на правій кисті виявлено два садна, на пальці вказаної кисті виявлено садно;

- протокол огляду місця події від 09 липня 2016 року, а саме будинку, де проживав ОСОБА_20 в ході якого виявлено пакет з макаронами;

- заявою ОСОБА_11 , згідно до якої така добровільно надала пакет з макаронами «Віліс», які в ніч на 08 липня 2016 року приніс її син ОСОБА_42 ;

- протоколом огляду трупа від 22 липня 2016 року, в ході якого на тілі ОСОБА_18 виявлено численні синці різних розмірів, зокрема 20x10 см;

- висновком судово-медичного експерта № 65/2016, згідно якого причиною смерті потерпілого є закрита травма грудної клітки у вигляді множинних двобічних переломів ребер з крововиливами у грудній порожнини, перелом грудини. У п. 2.3.4. Висновку, зазначено, що у потерпілого виявлено множинні двобічні переломи ребер з крововиливами у грудній порожнини, поперечний перелом грудини, синці на грудній клітці, які утворились від дії тупих предметів, можливо при ударах ногами у взутті. Виявлені тілесні ушкодження утворились прижиттєво були небезпечними для життя як у момент заподіяння так і в подальшому перебігу, перебувають у прямому причинному зв`язку із смертю;

- протоколом огляду диску з відеозаписом від 22 липня 2016 року о 21.52-21.55. (тобто безпосередньо перед вчиненням нападу) з камер відеоспостереження магазину «Зорепад» де видно, як потерпілий та обвинувачені про щось спілкуються. Після розмови обвинувачені на велосипедах прямують за потерпілим та зникають з кадру;

- протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_8 від 11 серпня 2016 року та відеозаписом такого, в ході якого той розказав, що ОСОБА_9 повідомляв йому про те, що потерпілий ОСОБА_18 може дати йому 10 гривень на особисті потреби, після цього обвинувачений ОСОБА_8 також підійшов до потерпілого щоб взяти від нього 10 гривень на особисті потреби, що свідчить про те, що ні в ОСОБА_9 ні у ОСОБА_8 на той час грошових коштів не було, відтак грошові кошти, які передав ОСОБА_8 ОСОБА_9 належали потерпілому ОСОБА_18

- протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 від 24 серпня 2018 року та відеозаписом до нього, в ході якого він повідомив, що дійсно він з ОСОБА_8 у м. Комарно за магазином «Зорепад» 07 липня 2016 року просили у потерпілого гроші, але він відмовив;

- заявою ОСОБА_8 від 09 вересня 2016 року, якою він добровільно надав слідчому грошові кошти, які залишились з тієї суми, яку йому передав ОСОБА_9 .

А тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб повністю знайшла своє підтвердження, і їх дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.186 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що їх дії також правильно кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб, та вони мають нести відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, аналізуючи всі докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про доведеність наявності причинно-наслідкового зв`язку між злочинними діями обвинувачених (побиттям ОСОБА_18 ) та суспільно-небезпечними наслідками цих дій (настанням смерті ОСОБА_18 ), та правильно зазначив, що часовий проміжок між цими двома подіями не може розцінюватись як відсутність такого причинно-наслідкового зв`язку.

За фактичними обставинами справи апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції вірно встановлено, що дії обвинувачених мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_18 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, існував прямий причинний зв`язок. Вони розуміли і усвідомлювали свою перевагу у фізичній силі та віковій категорії над потерпілим. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що обвинувачені , умисно завдаючи удари, розраховували на особливу силу ударів, про що свідчить їх кількість і такі можливі наслідки, як пошкодження життєво важливих органів потерпілого.

При цьому, на думку колегії суддів, місцевий суд прийшов до обгрунтованого висновку про неналежність доказу тільки в частині визнання недопустимим, в розумінні ст. 86 КПК, звукозаписи телефонних розмов потерпілої ОСОБА_14 з ОСОБА_9 , оскільки вони були добуті з порушенням норм КПК .

Що стосується призначеного виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України.

Так, при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 місцевим судом вірно враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність каяття, усвідомлення ним наявності інвалідності у потерпілого, також особу обвинуваченого, його характеризуючи дані, також те, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра він не перебуває, та враховує вчинення ним злочинів в неповнолітньому віці, що суд обґрунтовано відніс до обставини, що пом`якшує покарання. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , передбаченою ст. 67 КК України, суд вірно визнав вчинення злочину відносно особи, яка не могла чинити опір, знаходячись в безпорадному стані, оскільки мала вади розумового розвитку, був визнаний інвалідом 2 групи у зв`язку з шизофренією.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом вірно враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність каяття, усвідомлення ним наявності інвалідності у потерпілого, також особу обвинуваченого, його характеризуючи дані, також те, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра він не перебуває, та враховує вчинення ним злочинів в неповнолітньому віці, що суд обґрунтовано відніс до обставини, що пом`якшує покарання. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , передбаченою ст. 67 КК України, суд вірно визнав вчинення злочину відносно особи, яка не могла чинити опір, знаходячись в безпорадному стані, оскільки мала вади розумового розвитку, був визнаний інвалідом 2 групи у зв`язку з шизофренією.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченим повинно відповідати тяжкості скоєних злочинів, особам обвинувачених та сприяти їх виправленню й попередженню скоєння нових злочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, а тому суд першої інстанції вірно призначив покарання кожному з обвинувачених у виді позбавлення волі в межах санкції статей обвинувачення, з урахуванням положень ст. 102 КК України.

Також суд першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно врахував те, що ОСОБА_8 вчинив вказані злочини до його засудження 13 березня 2018 року Городоцьким районним судом Львівської області, та прийшов до обгрунтованого переконання про необхідність застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтами у апеляційних скаргах доводи про незаконність вироку суду першої інстанції, а також про неналежність та недопустимість ряду доказів є необгрунтованими.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну даного вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченого ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_13 , та захиснику обвинуваченого ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_43 , в задоволенні їх апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скаргизахисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 з доповненнями до неї, а також захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_16 з доповненнями до неї залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 листопада 2018 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції 2015 року) зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_44 строк його попереднього ув`язнення по даній справі в період з 20 лютого 2018 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 17 грудня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_45 - в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий :

Судді: