ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/455/20 Справа № 188/340/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , слідчим суддею порушено процедуру розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, передбачену ст. 193 КПК України.
Вказує на те, що до матеріалів провадження, за клопотанням сторони обвинувачення долучено копії письмових документів, як то рапорти оперативних працівників поліції та копію протоколу огляду відеозапису, які всупереч клопотання сторони захисту, на вивчення підозрюваному та йому не надані, чим допущено грубе порушення права на захист підозрюваного.
Посилається на те, що всупереч загальному правилу про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, всі доводи прокурора та слідчого про необхідність вжиття до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є абсолютно голослівними, не підкріплені жодним належним, допустимим доказом, оскільки відсутні матеріали, які б вказували на вчинення ОСОБА_8 будь-якого кримінального правопорушення, тому що слідчий посилається на протокол огляду місця події, однак заначений протокол у матеріалах відсутній і слідчим суддею під час проведення розгляду не вивчався.
Також копії протоколів допиту, долучені до матеріалів клопотання, будь-якої інформації щодо участі ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення не містять, та поза увагою залишено інформацію, яка міститься в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 , який повідомив слідству, що не може впізнати нападників у зв`язку з тим, що не бачив, хто наносив йому удар, а після отримання першого удару відразу втратив свідомість, та будь-яких характерних рис нападників потерпілий ОСОБА_9 також органу досудового розслідування не повідомив.
Більш того, фототаблиця, за якою здійснювалось впізнання, не містить підпису особи, з якою впізнання проводилось, крім того, фото ОСОБА_8 явно вирізняється серед інших фото в таблиці, що свідчить про те, що органом досудового розслідування штучно створені умови, при яких потерпілий повинен вказати на ОСОБА_8 як на особу, що вчинила кримінальне правопорушення.
В запереченнях до апеляційної скарги прокурор просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, оскільки, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 рокубуло задоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 16 години 40 хвилин 15 березня 2020 року до 16 години 40 хвилин 12 травня 2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти громадського порядку та моральності із застосуванням насильства щодо двох потерпілих, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Отже, до моменту закінчення кримінального провадження існують ризики ухилення ОСОБА_8 від слідства і суду, можливість його впливу на свідків та потерпілих, оскільки перебування під домашнім арештом не може виключити його спілкування зі свідками та вплинути на їх свідчення, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому клопотання обґрунтоване, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, зазначену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Відповідно до наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив про обставини вчинення щодо нього злочину; протоколами допиту свідків; протоколами пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідків, в ході яких вони вказали на ОСОБА_8 як на особу, яка наносила потерпілому тілесні ушкодження (а. м. п. 15-16, 18-27, 30-32, 44), а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадського порядку і моральності із застосуванням вогнепальної зброї та насильства щодо двох потерпілих, тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі визнання його винним, та з метою уникнення відповідальності може переховуватись від досудового розслідування і суду, також може впливати на інших підозрюваних, свідків та потерпілих шляхом вмовляння чи залякування змінити показання, оскільки підозрюється у вчиненні злочину групою осіб, а також підозрюваний офіційно ніде не працевлаштований, джерела доходу не має, що може спровокувати вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він підтверджується матеріалами клопотання, отже, твердження захисника про відсутність в матеріалах провадження вищевказаних доказів не є слушним.
Тому доводи захисника щодо не дослідження в повному обсязі обставин, передбачених ст. 177 КПК України, та не надання їм оцінки, не підлягають врахуванню.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного, який офіційно не працює, та обґрунтовано дійшов висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, з чим погоджується колегія суддів.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини Осипенко проти України, тяжкість обвинувачення та необхідність забезпечення виконання процесуальних рішень могло виправдовувати взяття заявника під варту.
Окрім того, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого підтверджується наданим в ході судового розгляду протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка є співмешканкою потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якого вона наразі користується мобільним телефоном ОСОБА_9 , на який дзвонила невідома особа та погрожувала їй фізичною розправою, а також ця особа сказала, що вони не з тими зв`язалися, а тому їм необхідно відмовитись від претензій та не надавати показання (а. п. 44).
Доводи захисника щодо доказів, наданих прокурором та слідчим, про те, що в протоколах допиту потерпілого та свідків не міститься будь-якої інформації щодо участі ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також відсутності підпису потерпілого в додатку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, належним чином оцінив вагомість доказів, наданих слідчим та прокурором, що вказують на обґрунтованість підозри.
Також слід зазначити, що питання щодо недопустимості доказів відповідно до ч. 3 ст. 89 КПК України на цій стадії провадження не вирішуються, оскільки зазначені питання вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Доводи про те, що слідчим суддею, в порушення вимог кримінального процесуального закону, було долучено до матеріалів клопотання додаткові докази сторони обвинувачення, які не вручались підозрюваному та захиснику, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на ч. 4 ст. 193 КПК України, відповідно до якої, за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Також в матеріалах провадження відсутні докази того, що захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 зверталися із клопотанням про ознайомлення з документами, наданими слідчим до клопотання, що підтверджується технічним записом судового засідання від 17 березня 2020 року та не свідчить про порушення права на захист підозрюваного.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :
_____________ _________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4