Ухвала

27 січня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-373 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року щодо останньої,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, крім іншого, мають бути зазначені вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги.
Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК України. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

При цьому, згідно з положеннями ч. 1 ст. 437 КПК України суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
Вимоги касаційної скарги захисника про зміну касаційним судом вироку суду апеляційної інстанції лише в частині призначеного ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України не узгоджуються з наведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду, оскільки захисник в мотивувальній частині скарги наводить доводи щодо необхідності застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні засудженій остаточного покарання за сукупністю злочинів, а в прохальній частині зазначає лише про необхідність зміни вироку суду апеляційної інстанції в частині призначеного за ч. 2 ст. 185 КК України покарання.
Враховуючи, що сформульовані вимоги касаційної скарги захисника не узгоджуються з її обґрунтуванням, суд касаційної інстанції, керуючись положеннями ч. 1 ст. 429 КПК України, вважає, що касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши їй п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що нею не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року щодо останньої залишити без руху, надавши їй п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3