Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3717/18
Провадження №: 1-кп/332/23/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2020 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді:ОСОБА_1
секретаря: прокурорів: захисників:ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою , -
В С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження розглядається спочатку повторно з 19.08.2019 відповідно до розпорядження № 611, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_9 у відставку.
Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, оскільки даний строк спливає 09.02.20, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувались під час обрання запобіжного заходу не зникли.
Від потерпілого ОСОБА_10 та представника потерпілого ПАТ «Укртелеком» надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Обвинувачені та їх захисники знайшли клопотання прокурора належним чином не обґрунтованим, заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили обрати менш суворий запобіжний захід.
Строк тримання під вартою ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя щодо обвинувачених обирався 11.09.2018 року (слідча суддя ОСОБА_11 ), продовжувався 06.11.2018, 27.12.2018, 25.02.2019, 23.04.2019, 20.06.2019 (суддя ОСОБА_9 ), 19.08.2019, 15.10.2019 та 12.12.2019. Строк застосування запобіжного заходу визначений до 9.02.2020 року.
Обрання, продовження дії такого запобіжного заходу як тримання під вартою під час судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК України.
При вирішенні даного питання судом враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
У п.п. 61, 62 рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року у справі «Смирнов проти Росії» наголошено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу обвинувачених, їх вік, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність постійного джерела доходу, тяжкість інкримінованих злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі доведення їх вини; небезпеку їх переховування від правосуддя, відсутність міцних соціальних зв`язків.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на думку суду дають підстави для висновку, що існують з боку обвинувачених ризики, передбачені ст.177 КПК України.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у Рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», суд вважає, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
За таких обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Керуючись ст.ст. 178, 183, 199 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з утриманням їх у Запорізькому слідчому ізоляторі строком до 20.03.2020 року включно.
Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1