справа №619/4965/19
провадження №1-кп/619/503/19
ВИРОК
іменем України

26 грудня 2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001678 від 20.12.2019 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Громадянин Республіки Азербайджан, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає на території України за адресою - АДРЕСА_1 , відповідно до вимог чинного законодавства України, був зобов`язаний, у встановленому законом порядку, продовжувати термін свого законного перебування на території України.
Однак, наприкінці липня 2019 року, ОСОБА_3 більш точна дата не встановлена, перебуваючи на території України та не бажаючи залишати її межі, при цьому маючи можливість офіційно, на законних підставах продовжити в Державній Міграційній службі України термін свого перебування на території України, переслідуючи мету, спрямовану на отримання права перебувати на території України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язку перетину державного кордону, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу паспорту, виданого на власне ім`я, шляхом внесення до нього неправдивої інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу, наявність якого в паспорті останнього дає йому право на законне перебування на території України в подальшому.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_3 наприкінці липня 2019 року, діючи в порушення вимог п.19 Порядку в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 р. № 1074, з прямим умислом, направленим на отримання права перебувати на території України та бажаючи уникнути обов`язку перетину державного кордону України, надав невстановленій особі паспорт на своє ім`я, та шляхом умовляння останньої, схилив її до внесення у вказаний документ недостовірної інформації про перетин державного кордону України у вигляді штампу.
Після цього, невстановлена особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_3 дії, та проставила в паспорт № НОМЕР_1 , виданий 13.05.2010 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбиток штампу про перетин державного кордону України «Виїзд» №033 від 29.07.2019 ППр «Харків-пасажирський», після чого повернула його власнику, а останній залишив паспорт при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Крім того встановлено, що 19.12.2019 громадянин Республіки Азербайджан, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в міжнародному автомобільному пункті пропуску «Гоптівка» Дергачівського району Харківської області, розташованому за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Козача Лопань, вул. Прикордонна, № 4, під час проходження прикордонного контролю, діючи умисно, достовірно знаючи про те що відомості про перетин кордону наявні у його паспорті не відповідають дійсності, маючи умисел, направлений на використання, шляхом пред`явлення, завідомо підробленого документу, пред`явив співробітникам прикордонної служби МАПП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.05.2010 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сторінці №6 якого наявний один штамп/відмітка про перетин державного кордону України, з ознаками підробки, та щодо яких відсутні відомості в базі ДПСУ про факт перетину державного кордону України, а саме:
- перетин державного кордону України «В`їзд» №053 від 29.07.2019 ППр «Харків-пасажирський» через державний кордон України, який, згідно з висновком, складеним за результатами поглибленої перевірки, не відповідають встановленому зразку, затвердженому наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №22 від 14.01.2011.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у підбурюванні до підроблення офіційного документа, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 з захисником ОСОБА_6 просили про затвердження угоди про визнання винуватості, яка укладена 24 грудня 2019 року.

Суд дійшов до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості з наступних мотивів.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно укладеної угоди ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Приймаючи до уваги щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю злочинів, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн. (100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) та за ч. 4 ст. 358 КК України в розмірі 850 грн. (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України остаточно у виді штрафу в розмірі 1700 грн. (100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є: а) для прокурора і обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, роз`яснені і є зрозумілими; б) для обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів ОСОБА_3 роз`яснено і є зрозумілими. Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 указав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд шляхом опитування обвинуваченого, захисника, прокурора у судовому засіданні переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, угода про визнання винуватості, яка укладена 24 грудня 2019 року між прокурором Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_6 відповідає вимогам КПК України та КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, які передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Дані про речові докази в обвинувальному акті відсутні.
Судових витрат у справі не має.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 394, 468, 474, 475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Угоду від 24 грудня 2019 року по кримінальному провадженню №0001678 від 20.12.2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання:
за ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України у виді 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.;
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесяти) грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1