КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/148/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2019 року задоволено частково клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання, а саме: : АДРЕСА_1 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня до 23.01.2020 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду у визначений час;
- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня в межах строку дії запобіжного заходу.
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Строк дії даної ухвали слідчого судді становить два місяці, тобто до 23.01.2020 року включно.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в процесі розгляду клопотання слідчим суддею були порушені вимоги ст.ст. 177, 178, 194 КПК України. Не встановлено наявність або відсутність обґрунтованої підозри, наявність або відсутність ризиків вчинення підозрюваним певних дій.
Також апелянт зазначає, що матеріали, які надані разом з клопотанням, не змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити інкримінований йому злочин. Повідомлення про підозру не містить чіткого визначення, які саме дії підозрюваного, слідчий кваліфікує, як особлива зухвалість. Матеріали, додані до клопотання, свідчать про те, що підозрюваний не бажав протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Наявність ризиків слідчий обґрунтував виключно власними припущеннями без надання будь-яких доказів на підтвердження свої доводів.
Крім того апелянт вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в нічний час доби жодним чином не зменшує ризики, про які зазначав слідчий у клопотанні. Відтак, в обраному запобіжному заході не має жодного правового сенсу.
Апелянт звертає увагу на те, що слідчий суддя в ухвалі зазначив (1 абз., 2 стор.), що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив злочин,що передбачає покарання від трьох до семи років позбавлення волі, проте таке твердження слідчого судді на стадії досудового розслідування, що є грубим порушенням ст. 17 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
22.11.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
23.11.2019 року слідчий СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також посилаючись на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
23.11.2019 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва було задоволено частково дане клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання, а саме: : АДРЕСА_1 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня до 23.01.2020 року, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 194 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , перевірялись слідчим суддею під час розгляду клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, заслуханий виступ прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою здійснення подальшого розслідування.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , але в певний період доби, оскільки прокурором не доведено необхідність заборони підозрюваному цілодобово не залишати місце свого мешкання.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури,встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена фактами та обставинами, що містяться в доданих до клопотання матеріалах, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищезазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Проте, є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що слідчий суддя в ухвалі зазначив (1 абз., 2 стор.), що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив злочин, що передбачає покарання від трьох до семи років позбавлення волі, проте, таке твердження слідчого судді на стадії досудового розслідування, що підозрюваний вчинив злочин, є грубим порушенням ст. 17 КПК України, з такими доводами погоджується колегія суддів, оскільки такі твердження під час досудового розслідування порушують презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Разом з тим, слідчий суддя обравши запобіжний захід підозрюваному, визначив термін дії оскаржуваної ухвали до 23.01.2020, чим вийшов поза межі клопотання слідчого та строку досудового розслідування, оскільки ОСОБА_7 було повідомлено про підозру 22.11.2019, а загальним правилом передбаченим ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінченим протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину тобто до 22.01.2020, якщо він не продовжений у порядку передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. Матеріали клопотання не містять відомостей про продовження строку досудового розслідування. Тобто на момент звернення слідчим СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строки досудового розслідування тривали до 22.01.2020 та слідчий просив обрати даний запобіжний захід терміном на 60 діб, тобто в межах строку досудового розслідування.
Враховуючи, що слідчий суддя не вправі був визначати строк запобіжного заходу поза межами строку досудового розслідування, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 22.01.2020.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2019 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання, а саме: : АДРЕСА_1 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня до 23.01.2020 року, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою, а саме: АДРЕСА_1 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня до 22.01.2020 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду у визначений час;
- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня в межах строку дії запобіжного заходу.
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Строк дії даної ухвали встановити до 22січня 2020 року включно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:
______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4