Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________16.04.2020
Справа № 490/5309/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2020 року місто Миколаїв

Центральний районний суд місто Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 02.03.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 13.02.2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 121, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 23.05.2017 року умовно достроково, не відбутий строк 11 місяців 19 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Іншими словами тримання під вартою має задовольняти вимоги пропорційності (рішення у справі Ladent v. Poland (Ладент проти Польщі), §§ 55-56). Національні органи влади повинні встановити справедливу рівновагу між важливістю забезпечення дотримання законного припису суду в демократичному суспільстві та необхідністю поважати право на свободу. Слід враховувати такі фактори як мета припису, можливість його виконання, та строк тримання під вартою. Арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки, якщо «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами (рішення у справі Khodorkovskiy v. Russia (Ходорковський проти Росії), § 136. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України прокурором встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на момент судового розгляду продовжують існувати, а саме: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, з метою запобігання вищевказаним ризикам прокурор вважав за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Крім того, прокурор у судовому засіданні зазначив, що на теперішній час потерпілий у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 - ОСОБА_6 перебуває у розшуку.
Захисник підтримав клопотання прокурора просив його задовольнити..
Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував щодо зміни запобіжного заходу та просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обґрунтовуючи свою позицію тим, що він має цивільну дружину і зобов`язується проживати з нею за адресою: АДРЕСА_2 .
В залі судового засідання була присутня цивільна дружина обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , яка підтвердила, що близько двох років до затримання обвинуваченого проживала із ним за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується даними копії паспорту гр. ОСОБА_7 . Також, остання запевнила суд, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , він буде проживати з нею за цією ж адресою.
Суд, вивчивши наявні матеріали, вислухавши думку, прокурора, захисника та обвинуваченого, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 КК України.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_8 від 24.03.2019 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
04 березня 2020 року ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 30.04.2020 року.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід відносно обвинувачуваного.
Разом із тим, прокурором, який згідно до статті 131-1 Конституції України, здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді, заявлено відповідне клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, строком на два місяці, з покладенням на обвинуваченого наступних обов`язків:
1) прибувати за викликом до Центрального районного суду м. Миколаєва за першою вимогою.
2) не відлучатися за межі міста Миколаєва без дозволу прокурора або суду.
3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Згідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею,судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Разом із тим, суд, вивчивши доводи поданого клопотання, вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності, але має постійне місце мешкання, де проживає разом із цивільною дружиною та офіційно не працевлаштований, у зв`язку із чим, суд приходить до переконливого висновку, що саме цілодобовий домашній арешт із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачуваного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Так, згідно до п. 2 ч. 3 ст. 28 КПК України критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, зокрема, є поведінка учасників кримінального провадження.
На підставі викладеного, розглядаючи питання щодо зміни обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд також бере до уваги ту обставину, що на теперішній час потерпілий у вказаному кримінальному провадженні перебуває у розшуку.
Таким чином, враховуючи положення, викладені в рішенні ЄСПЛ "Becciev v. Moldova" , що сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи, а при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням, згідно позиції ЄСПЛ у справі "Биков проти Росії", презумпція залишається за звільненням.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою фактичного місця мешкання: АДРЕСА_2 , протягом дії запобіжного заходу до 13 червня 2020 року, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачуваного ОСОБА_5 та надасть йому змогу виконувати свої процесуальні обов`язки.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.181, 194, 331, 370-372 КПК України, суд ,-
Клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_5 задовольнити частково.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені п.п. 1,3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із усіма свідка у даному кримінальному провадженні, за наявності здати на зберігання до відповідного органу його паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 13 червня 2020 року, включно.
Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з- під варти у залі суду та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого фактичного проживання.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1