В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002332 від 04 грудня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Павлограді, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, не працюючого, який фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2019 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом вчинення шахрайських дій, попрохав у ОСОБА_5 її мобільний телефон марки «Nокіа» 105 RМ-908 ЕМЕІ - НОМЕР_1 для здійснення телефонного дзвінка, заздалегідь не маючи намірів його повертати. ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою, створив у ОСОБА_5 помилкове представлення вищевказаного факту і викликав у останньої переконаність про обов`язок повернути вказаний мобільний телефон. ОСОБА_5 , виходячи із довіри до ОСОБА_3 і помилкової переконаності щодо сумлінності його дій, добровільно надала останньому свій мобільний телефон марки «Nокіа» 105 RМ-908 ІМЕІ - НОМЕР_1 .
Таким чином, ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, заволодів мобільним телефоном марки «Nокіа» 105 RМ-908 ІМЕІ; - НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 215 гривень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що 30 числа місяць чи два тому 2019 року біля 18.00 години він поїхав до бабусі в с. Межерічи по вул. Зелена. Посидів з нею і попросив у неї телефон «Нокія», взяв телефон зателефонував з нього, а потім з телефоном поїхав в м. Павлоград, де віддав телефон його товаришу за 200 грн. Гроші витратив на власні потреби. Телефон через 2 дні викупив і повернув бабусі. В скоєному розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого, та документів стосовно речових доказів та процесуальних витрат. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо /а.к.п. 35/, раніше не судимий /а.к.п. 34/, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває /а.к.п. 32, 33/.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, визнав вину повністю, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді громадських робіт в межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 628 грн. 04 коп. /а.к.п. 22/, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 628 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: мобільним телефоном марки «Nокіа» 105 RМ-908, переданий під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1