Провадження №1-кп/447/239/20
Справа №443/523/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2020 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження внесене в ЄРДР під № 0000165 від 28.04.2020 року , стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої,

за ст. 190 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , починаючи з 04.05.2017 року по 22.12.2019 року здійснювала соціальний догляд за інвалідом І групи, дядьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в с. Протеси, Жидачівського району Львівської області, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 558 від 04.07.2004 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсацій фізичним особам, які надають соціальні послуги», їй щомісячно виплачувались компенсаційні виплати в розмірі 15 % виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п. 15 вказаної постанови ОСОБА_4 зобов`язана повідомляти Управління соціального захисту населення Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області про обставини, які можуть вплинути на умови призначення та виплати державних компенсацій особам, які здійснюють соціальний догляд за інвалідами І групи.

Проте, ОСОБА_4 , 04.05.2017 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 24.06.2017 року, після чого 10.07.2017 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіку Польща та повернулася 26.08.2017 року, після чого 24.09.2017 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 22.10.2017 року, після чого 12.01.2017 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 30.03.2018 року, після чого 03.11.2018 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 22.12.2018 року, після чого 21.01.2019 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 13.04.2017 року, після чого 02.05.2019 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 16.05.2019року, після чого 16.06.2019 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 11.07.2019 року, після чого 13.08.2019 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 15.09.2019 року, після чого 24.10.2019 року виїхала за межі України на тимчасові заробітки до республіки Польща та повернулася 22.12.2019 року, і усвідомлюючи, що вона не здійснює соціальний догляд за інвалідом І групи, дядьком ОСОБА_6 який потребує постійного стороннього догляду і не здатний до самообслуговування, ОСОБА_4 не подала до УСЗН Жидачівської РДА, що за адресою: Львівська область, Жидачівський район, вул. І.Франка,19, заяву про припинення отримання компенсаційних виплат за особою - інвалідом І групи.

Таким чином, ОСОБА_4 з метою протиправного отримання бюджетних коштів як державних компенсаційних виплат особі, яка здійснює соціальний догляд за інвалідом І групи, шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, приховала відомості про нездійснення соціального догляду за інвалідом І групи ОСОБА_6 , у зв`язку з чим їй були безпідставно нараховані державні компенсаційні: виплати як особі, яка здійснює соціальний догляд за інвалідом І групи по зору підгрупи «Б», в період з 04.05.2017 року по 24.06.2017 року допомогу розмірі 46,65 гривень та внески в розмірі 1199, 07 гривень, з 10.07.2017 рої по 26.08.2017 року допомогу в розмірі 43, 20 гривень та внески в розмірі 1090, 06 гривень, з 24.09.2017 року по 22.10.2017 року допомогу в розмірі 27, 11 гривень та внески в розмірі 663, 88 гривень, з 12.01.2018 року по 30.03.2018 року допомогу в розмірі 77, 35 гривень та внески в розмірі 2140, 13 гривень, з 03.11.2018 року по 22.12.2018 року допомогу в розмірі 52,1 гривень та внески в розмірі 1345, 73 гривень, з 21.01.2019 року по 13.04.2018 року допомогу в розмірі 91, 20 гривень та внески в розмірі 255 71 гривень, з 02.05.2019 року по 16.05.2019 року допомогу в розмірі 16,3; гривень та внески в розмірі 444, 22 гривень, з 16.06.2019 року по 11.07.2019 року допомогу в розмірі 28, 83 гривень та внески в розмірі 784, 79 гривень, 13.08.2019 року по 15.09.2019 року допомогу в розмірі 37, 54 гривень в розмірі 1021, 71 гривень, з 24.10.2019 року по 22.12.2019 року допомогу в розмірі 66, 37 гривень та внески в розмірі 1806, 51 гривень, на суму 13542( тринадцять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 56 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування між ОСОБА_4 , за участю записника ОСОБА_5 та процесуальним керівником у кримінальному проваджені - прокурором Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000165 від 28.04.2020 року було укладено угоду про визнання винуватості від 08.05.2020 року, котра знаходиться в матеріалах кримінального провадження №443/523/20 к , та згідно якої ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та наведені обставини вчинення цих правопорушень і зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в його повному обсязі у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 з урахуванням особи підозрюваної, яка щиро розкаялась та активно сприяла у розкритті злочину, позитивно характеризується по місцю проживання, вчинене нею кримінальне правопорушення не потягло тяжких наслідків, відсутні обставини, що обтяжують покарання, сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 1 ст.190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

В судовому засіданні учасники судового процесу підтримали підписану ними угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілими надано письмову згоду прокурору на укладення ним угоди.

У ст. 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Враховуючи викладене, суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, умови якої відповідають вимогам КПК та КК України. Вказана угода укладена сторонами добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 190 ч.1 КК України.

При призначені покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, а тому вважає за доцільне обрати обвинуваченій покарання узгоджене сторонами угоди.

Керуючись ст.ст. 370,373,374,475 КПК України, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.05.2020 року між ОСОБА_4 , за участю записника ОСОБА_5 та процесуальним керівником у кримінальному проваджені - прокурором Жидачівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000165 від 28.04.2020 року.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п"ятсот десять) гривень.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Роз`яснити ОСОБА_4 про її обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 08.05.2020 року та передбачену ст. 389 -1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити ОСОБА_4 про те , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку передбаченому ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_1