УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2019 Справа №607/27832/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в кримінальному провадженні №0003429, -

встановив:
Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням, погодженим прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в кримінальному провадженні №0003429.

У клопотанні вказано: «Слідчим слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003429 за ч.1 ст.263 КК України. Встановлено, що 28.11.2019 в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , про те, що у НК "Pulse", що по вулиці Братів Гжицьких, ЗА в місті Тернополі, було виявлено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який носить при собі предмет, схожий на гранату РГД-5. Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено предмет, схожий на гранату РГД-5 із запалом УЗРГМ. 28 листопада 2019 року ОСОБА_4 , затримано в порядку 208 КПК України, за підозрою вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України - придбання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу. 28 листопада 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України - придбання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Приморськ Запорізької області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не суджений. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 з 23 серпня 2017 по даний час проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XIІ «Про право власності на окремі види майна» зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.
Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно і неухильно виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Разом з тим, ОСОБА_4 у порушення вимог вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовими припасами, вчинив їх незаконне придбання та носіння за наступних обставин. Так, у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки га бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовими припасами, придбав в результаті купівлі бойовий корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовий запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовою наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, яка являється бойовим припасом, без будь-якого дозволу на придбання та носіння боєприпасів.
В подальшому, 28 листопада 2019 року близько 00:09 год. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовими припасами, перебуваючи у НК «Pulse», що за адресою місто Тернопіль, вулиця Братів Гжицьких, ЗА. у своїй правій руці носив бойовий корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовий запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовою наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, яка являється бойовим припасом. 28 листопада 2019 року, близько 00:09 год. ОСОБА_4 був затриманий працівниками охорони НК «Pulse», які викликали працівників поліції. 28 листопада 2019 року о 01:12 год. в ході проведення працівниками поліції огляду місця події в НК «Pulse», що за адресою місто Тернопіль, вул. Братів Гжицьких, ЗА було виявлено та вилучено бойовий корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовий запал УЗРГМ-2, які в сукупності є бойовою наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, яка придатна для вибуху та являється бойовим припасом.
Таким чином, ОСОБА_4 , у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовими припасами, придбав в результаті купівлі бойовий корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовий запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовою наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, яка являється бойовим припасом, без будь-якого дозволу на придбання та носіння боєприпасів, він же, 28 листопада 2019 року, близько 00:09 год. всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», продовжуючи свою злочинну діяльність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовими припасами, перебуваючи у НК «Pulse», що за адресою місто Тернопіль, вулиця Братів Гжицьких, ЗА, у своїй правій руці носив бойовий корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та бойовий запал УЗРГМ-2, що в сукупності є бойовою наступальною осколковою ручною гранатою РГД-5, яка являється бойовим припасом, чим вчинив незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні та носінні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
- рапорт працівника поліції від 28.11.2019;
- протоколом огляду місця події від 28.11.2019;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту ОСОБА_9 ;
- висновок судової вибухотехнічної експертизи.
Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою, відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також: запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Санкція ч.1 ст.263 КК України, за якою обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі строк до 7 років. є повністю узгоджується із положеннями п.5 ч.3 ст. 183 КПК України, відповідно до якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого: майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його судом винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України, враховуючи, що останній вчинив вказаний злочин, йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Тому, він всякими способами намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, відповідно з цією метою може вчиняти будь які дії щодо впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи наведене, ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може дізнатись місцезнаходження та проживання вказаних свідків, та шляхом погроз, залякування, підмовляння, підкупу може схиляти їх до дачі неправдивих показань, дачі показань на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. ОСОБА_4 , усвідомлюючи що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, виїхати за межі державного кордону України. Також, потрібно врахувати, що ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем ЗСУ, може клопотати перед командуванням про переведення його для подальшого проходження військової служби в зону проведення ООС та таким чином переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ЗСУ має доступ до зброї та боєприпасів та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вищевикладене свідчить про те, що у разі обрання до підозрюваного ОСОБА_4 , менш суворого запобіжного заходу чим тримання під вартою, буде неможливо запобігти наявним ризикам, які передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний знаходитиметься на свободі та буде вільним у своїх діях, а також менш суворий запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків».
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на вказані у ньому мотиви.
Захисник ОСОБА_5 подав заперечення у яких зазначив: «Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Свої процесуальні обов`язки ОСОБА_4 виконує належним чином: від суду та слідчого не переховується, вчасно прибуває на виклики слідчого та у судові засідання, мас постійне місце проживання, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкується, впливу на потерпілих не має, не судимий, мас на утриманні сім`ю.Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійсни ти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Ризиками у кримінальному провадженні можуть бути наступні: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Жодний і з цих ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду і протилежному немає жодних доказів; знищить, сховає або спотворить будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення стороною обвинувачення вже зібрані; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується ОСОБА_4 також не збирається і протилежному немає жодних доказів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ОСОБА_4 також не збирається і протилежному також немає жодних доказів. Також слід наголосити, що ОСОБА_4 тривалий час проживає у с. Калинівка, Хмельницької області, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці проживання його сімї. ОСОБА_4 має на утриманні двох малолітніх дітей та непрацюючу жінку зауважу, що вони проживають разом та він сам повністю забезпечує та утримує сім`ю. Обрання ОСОБА_10 взяття під варту, унеможливить забезпечення ним усіх членів його родини та залишить їх за межею бідності і це родина учасника бойових дій».
Захисник ОСОБА_5 пояснив, що просить відмовити взадоволенні клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту до ОСОБА_11 , оскільки для нього достатнім буде особисте зобов`язання.

Проаналізувавши наведене у сукупності слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання підлягає до задоволення частково.
Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно із ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
З клопотання і додатків до нього вбачається, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується вагомими доказами. Висновку щодо незадовільного стану здоров`я ОСОБА_4 сторони не надали. Він має міцні соціальні зв`язки, оскільки проходить службу разом з багатьма іншими особами і проживає у житловому приміщенні гуртожитку для солдатів, одружений, у нього малолітня дитина, раніше не суджений.
Оскільки, підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість передбаченого законом покарання за вчинення злочину у якому він підозрюється він з метою нівелювання доказів його винуватості може впливати на свідків сторони обвинувачення, або ухилитися від органу досудового розслідування та суду. Тому, враховуючи наведені обставини до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід, адекватний існуючим ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Оскільки, прокурор не довів, що інший запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, тому до ОСОБА_4 доцільно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово та покласти на нього відповідні обов`язки.

Керуючись статтями 29, 129 Конституції України, статтями 176 - 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 198, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовільнити частково, ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за адресою АДРЕСА_1 на строк з 29 листопада 2019 року до 28 січня 2020 року 23 год. 59 хв.

На ОСОБА_4 покласти обов`язки на строк з 29 листопада 2019 року до 28 січня 2020 року: носити електронний засіб контролю; не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 цілодобово; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 для виконання, в порядку ч.4 ст.181 КПК України.

ОСОБА_4 негайно доставити до місця його проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Копію ухвали негайно вручити ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає невідкладному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, строк дії ухвали закінчується 28 січня 2020 року в 23 год. 59 хв.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1