ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/6/9 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/690/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року про повернення прокурору клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 4 листопада 2019 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом у примусовому порядку, у кримінальному провадженні за № 0001191 від 23.11.2018 року повернуто прокурору Ізюмської місцевої прокуратури для усунення виявлених недоліків.
В обґрунтування вказаної ухвали міськрайонний суд вказує, що матеріали провадження за клопотання прокурора не містять відомостей щодо залучення до участі у кримінальному провадженні законного представника особи, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 , а також відсутність розписок про отримання особою, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законним представником, копії клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування, що свідчить про те, що надане суду клопотання не відповідає вимогам ч.2 ст.292 КПК України.
Не погодившись з рішенням міськрайонного суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є повнолітньою особою, та останній не визнаний у встановленому законом порядку недієздатною або обмежено дієздатною особою, а також під час досудового розслідування слідчі дії за його участю не проводились, а тому для участі у кримінальному провадженні не залучався законний представник, як це передбачено ч.1 ст.44 КПК України. Крім того, посилаючись на висновок експерта про неможливість на даний час ОСОБА_9 усвідомлювати свої дії та керувати ними, та неможливістю проведення за його участі процесуальних дій, копія клопотання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування йому не вручались, а вручались його захисникові відповідно до ст.506 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу ; пояснення захисника, який не заперечував проти її задоволення ; дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Зі змісту цієї норми закону чітко слідує, що єдиною передбаченою законом підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність цього акту вимогам КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Статтею 291 КПК України встановлений вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт (клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру), серед яких немає відомостей щодо анкетних даних законного представника обвинуваченого.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, який був наданий разом з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відповідає вимогам ст.109 КПК України та містить всі процесуальні дії проведені в ході досудового розслідування.
Колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що суд безпідставно послався в оскаржуваному судовому рішенні, що в порушення вимог ст.291 КПК України до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не надано розписки про отримання ОСОБА_9 копії цього клопотання, оскільки останній відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №1330 від 20.12.2018 року в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може приймати участь у проведенні процесуальних дій, у зв`язку з чим копію зазначеного клопотання було вручено тільки захиснику ОСОБА_9 - ОСОБА_7 (арк.2, 5 т.1).
Тобто судом безпідставно та необґрунтовано зазначено в оскаржуваному судовому рішенні про невідповідність клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 вимогам ст.ст.292, 291 КПК України.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що під час досудового розслідування були допущенні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки після встановлення відомостей про те, що ОСОБА_9 страждає на хронічне душевне захворювання, орган досудового розслідування повинен був забезпечити залучення та участь законного представника підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.
На думку колегії суддів, ці висновки є також необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавству України.
Відповідно до ч. 1 ст.44 КПК України, якщо особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник.

Згідно зі ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною чи обмежено дієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ст.ст.36, 40 ЦК України). Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Матеріали провадження за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру не містять даних щодо визнання судом ОСОБА_9 недієздатною особою у встановленому законом порядку, тобто справа не містить відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.
За таких обставин, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про порушення процесуального права на захист, оскільки судом не з`ясовано та не перевірено наявності судового рішення про визнання ОСОБА_9 недієздатною особою.
Отже, колегія суддів, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, не знайшла порушень, які б мали стати беззаперечною підставою для повернення судом такого клопотання прокурору, що свідчить про обґрунтованість апеляційних доводів прокурора про те, що клопотання направлене до суду з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року про повернення прокурору клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру скасувати і призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді