У Х В А Л А

іменем України

05.05.2020 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 від 21.11.2019 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Шеремет`ївка Мар`янівського району Омської області, РФ, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до частини 3 статті 79 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до частини 1 статті 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 112 Земельного кодексу України, охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів, для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти.

Відповідно до положень пункту 4 розділу 1 «Визначення основних термінів та понять» глави І «Загальні положення» Кодексу газорозподільних систем, охоронна зона об`єктів газорозподільної системи територія, обмежена умовними лініями, уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільних газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.

Вказаною нормою також визначено, що правовий режим земель охоронних зон об`єктів газорозподільної системи - установлений законодавством особливий режим використання земель власниками та користувачами земельних ділянок, а також Операторами ГРМ, що встановлюється в межах земель охоронних зон об`єктів газорозподільних систем для забезпечення належних умов їх експлуатації, запобігання їх пошкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому.

Відповідно до вимог пункту 1.12 глави 1 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості №285 від 15.05.2015 року, з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 метри з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються, зокрема, складування матеріалів і устаткування, ведення земляних та будівельно-монтажних робіт».

Відповідно до положень пункту 5 розділу 4 «Охоронні зони газорозподільної системи» глави III «Основні правила технічної експлуатації газорозподільної системи» Кодексу газорозподільних систем, земельні ділянки, що входять до охоронних зон, використовуються власниками, орендарями земельних ділянок, землевласниками та землекористувачами з обов`язковим дотриманням вимог цього Кодексу.
В період з липня 2018 року по теперішній час (точні дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч ст.ст. 112, 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу їй у власність чи надання у користування земельної ділянки, та в порушення вимог п.1.12 глави 1 розділу V Правил безпеки системи газопостачання, затверджених Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 285 від 15.05.2015 року, згідно якого З метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 метри з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускається: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, при аварійній ситуації цілодобово; складування матеріалів і устаткування, ведення земляних та будівельно-монтажних робіт, садіння дерев, улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд у тому числі тимчасових, з метою використання для особистих господарських потреб, умисно самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0003 га, що знаходиться в охоронній зоні газопроводу низького тиску, розмістивши одноповерхову споруду - гараж (збудований з шлакоблоку), який знаходиться по АДРЕСА_2 , над поверхнею якого розташований надземний розподільчий газопровід низького тиску діаметром 57 мм та відноситься до земель в охоронній зоні газопроводу, чим створив небезпеку для його подальшої безпечної промислової експлуатації та передумови для заподіяння матеріальних збитків оператору ГРМ.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.197-1 КК України за кваліфікуючими ознаками самовільне зайняття земельної ділянки вчинене щодо земель в охоронних зонах.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, крім того, сприяв розкриттю вказаного злочину та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.
Прокурор проти клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям не заперечував, оскільки останній, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, крім того, щиро покаявся.

Представник потерпілого звернувся до суду з клопотанням про проведення підготовчого судового засідання без його присутності, при цьому просить призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Відповідно до ст.45 КК України, особа яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину, і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий і обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 та ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, будучи раніше не судимим, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 61), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.п.58-59), після вчинення кримінального правопорушення щиро покаявся в своїх діях, активно сприяв слідству з метою розкриття злочину, крім того, зупинив будь-які будівельні дії в охоронній зоні газопроводу, а також заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд вважає, що за таких обставин є всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження.
На підставі ст.45 КК України, керуючись ст.ст.284,285,286,288,314,369,372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000439 від 21.11.2019, стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України -закрити у зв`язку з дійовим каяттям.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

05.05.2020