Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/124/20
Провадження № 1-кп/553/117/2020
У Х В А Л А
Іменем України

20.03.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження №0000909 від 30 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 24 січня 2020 року обвинуваченому продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2020 року.

Відповідно до статті 331 ч.ч.1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою зміни, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Прокурором в судовому засіданні подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується за ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України, із наведенням у поданому клопотанні детального обґрунтування наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.4 ст. 296 КК України, які вчинені із застосуванням насильства до потерпілих, та за які передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. З метою уникнення такого покарання обвинувачений може переховуватися від суду. Пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, про існування якого свідчить обвинувачення у вчиненні злочинів із застосуванням насильства до потерпілих, намагання застосувати насильство до свідка ОСОБА_7 , те, що після припинення працівниками поліції протиправної поведінки, ОСОБА_5 продовжував погрожувати потерпілому та присутнім свідкам фізичною розправою, як до них особисто, так і до їх дітей. Пунком 4 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як має досвід працівника правоохоронного органу та обізнаний методам проведення досудового розслідування. Вказані ризики, які стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу під час досудового розслідування продовжують існувати і на сьогоднішній день.

Потерпілий ОСОБА_4 подане прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували. Вважали, що на теперішній час зазначені прокурором ризики відсутні. Крім того, стороною захисту подане клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, оскільки обвинувачений є особою раніше не судимою, позитивно характеризується, не збирається впливати на свідків у кримінальному провадженні, які до того ж вже допитані на стадії досудового розслідування, крім того, всупереч зазначеному в клопотанні прокурора, він не ознайомлений із оперативно-розшуковою діяльністю. З викладених в письмовому клопотанні підстав просили суд змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на менш суворий у виді домашнього арешту.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_4 проти клопотання про зміну запобіжного заходу заперечували.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, та що інший, більш м`який запобіжний захід, на застосуванні якого наполягали обвинувачений та його захисник, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд також враховує, що розгляд справи по суті не розпочатий, не допитаний обвинувачений, потерпілі, свідки, а також не досліджені письмові докази у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні такої міри запобіжного заходу із визначенням його строку у межах 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 197, 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити до 17 травня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою протягом того ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1