Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/107/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2020 року, якою стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове, Великомихайлівського району, Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та без постійного місця проживання, раніше судимого:
- 21.08.2000 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.2 ст.140, ст. 17 ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 08.05.2004 р. по відбуттю строку покарання;
- 14.09.2005 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 25.04.2008 р. по відбуттю строку покарання;
- 17.10.2008 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ст.395, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 13.05.2011 р. по відбуттю строку покарання;
- 21.03.2012 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 03.03.2016 р. по відбуттю строку покарання;
-14.06.2017 року Ленінським районний суд м. Миколаєва ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України - покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений 06.12.2019 року;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового слідства, а саме до 11 год. 30 хв. 01.05.2020 року та визначено розмір застави в сумі 42 040 гривень,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2020 року, задоволено клопотання слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 погоджене з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .
Задовольняючи вказане клопотання, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, санкція статті передбачає позбавлення волі строком до 7 років, то у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, як соціально не забезпечена особа та схильна до вчинення злочинів, тобто існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Свої вимоги мотивує тим, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації у АДРЕСА_1 . На диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. До затримання мав постійне місце проживання, постійне місце роботи та мав стабільний постійний дохід.

В судовому засіданні підозрюваний запевнив суд, що не буде переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню, буде з`являтися за першою вимогою слідчого або суду.

Зважаючи на те, що рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтується в основному на тяжкості покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, то захисник вважає дану ухвалу необґрунтованою.

Також, захисник вважає, що не є обґрунтованими доводи суду про те, що перебуваючи на свободі існує ризик вчинення ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень, та переховування від органів досудового слідства.

Окремо звертає увагу на вкрай тяжкий стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , який має такі хвороби, як туберкульоз та рак підшлункової залози. Всі ці факти суд мав врахувати при обранні запобіжного заходу.

Також, захисник зазначає, що в матеріалах справи не достатньо доказів, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Слідчий в своєму клопотанні, погодженому прокурором, не довів в суді першої інстанції наявність ризиків для обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою. Прокурор не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Крім того, сторона захисту критично ставиться до пред`явленої ОСОБА_8 підозри за ч. 1 ст. 187 КК України, а право підозрюваного висловити власну правову позицію не повинно хибно ототожнюватись з перешкоджанням слідству.

На думку захисника, матеріали та додатки до клопотання не містять належних і допустимих доказів, про свідоме ухилення підозрюваного від досудового розслідування, суду. Зокрема, відсутні докази неявок до слідчого, відсутні докази умисного ухилення підозрюваного від суду. Сторона обвинувачення не має доказів неповажних неявок. А також, від сторін та учасників кримінального провадження не надходило заяв про незаконний вплив на них з боку підозрюваного. Разом з цим, орган досудового розслідування мав достатньо часу та можливостей відшукання, збір і процесуальну фіксацію доказів, тому відсутній ризик їх знищені чи приховування.

На поліцію покладається обов`язок ефективно організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваним покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням застосованого щодо підозрюваного виду запобіжного заходу. Таким чином, орган досудової розслідування зможе попередити ризик можливого вчинення нового злочину.

Подане слідчим клопотання не відповідає вимогам співмірності, оскільки від тримання підозрюваного під вартою не залежить ефективність, повнота та всебічність проведеного розслідування. Передбачені ст. 177 КПК України ризики, не досягнули того ступеня, щоб обмежити свободу підозрюваного.

З урахуванням даних обставин захисник вважає, що не слід було застосовувати до підозрюваного такий, виключно суворий, запобіжний захід, як тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного колегія суддів не вбачає.
Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 , неврахування районним судом пояснень підозрюваного та необґрунтованості висунутої йому підозри.
Однак, зазначене колегія суддів не бере до уваги.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, в провадженні Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження №0001556, внесене до ЄРДР 03.03.2020 року за ч. 1 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
04.03.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 , підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідка, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.
Злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України є тяжким, санкція даної частини статті передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Також, колегія суддів зазначає, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Таким чином, незважаючи на апеляційні доводи захисника, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, оскільки такий висновок ґрунтується на письмових доказах наданих ініціатором клопотання.
Також, з матеріалів клопотання убачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого кримінального правопорушення проти власності, поєднане із насильством, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та злочину пов`язаного з вживанням наркотичних засобів, підозрюється у вчинені нового тяжкого злочину в той час, як попередня судимість в установленому порядку не знята та не погашена. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив.
Встановлені обставини, обґрунтовано дають підстави вважати, що ОСОБА_8 у разі не застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки законних джерел для існування не має, є соціально не забезпеченою особою, має схильність до вчинення злочинів, тобто у даному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, що у даному випадку вірно встановив слідчий суддя.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що наявність хронічних хвороб у підозрюваного будь-якими доказами в судовому засіданні не підтверджено та не надано суду доказів неможливості перебування ОСОБА_8 в умовах ізоляції.
Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Отже, висновок слідчого судді про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного під час досудового розслідуванні не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення відповідає фактичним обставинам справи.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя визначив заставу, у розмірі 42040 грн., яка на переконання колегії суддів буде достатньою для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлена ступенем довіри до нього та при цьому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по справі.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення а також, те, що ОСОБА_8 раніше судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2020 року,, якою підозрюваному застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, залишити без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 11 год. 30 хв. 01.05.2020 року та визначено розмір застави - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4