ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2151/20 Справа № 193/298/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку попереднього ув`язнення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку попереднього ув`язнення.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року, яким вже було зараховано йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання, а також вчинив злочин після 21 червня 2017 року, а тому його строк попереднього ув`язнення не підлягає перерахуванню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року з 07 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що з 07 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року перебував у СІЗО, а злочин вчинив 26 травня 2017 року.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 наполягав на задоволенні апеляційної скарги за викладених в ній підстав.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку.
За змістом ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) у разі засудження до позбавлення волі зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про попереднє ув`язнення з наступними змінами та доповненнями, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
В той же час апеляційний суд керується ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18 зробила правовий висновок про те, що суди, призначаючи покарання, мають враховувати, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII), а якщо злочини вчинені особою, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. По даному кримінальному провадженню не було застосовано запобіжний захід. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку для виконання.
Згідно розпорядження Жовтневого районного суду м. Харкова про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 05 березня 2018 року.
Відповідно до протоколу особистого обшуку затриманого або взятого під варту і огляду речей, які знаходяться при ньому, від 07 березня 2018 року засудженого ОСОБА_7 затримано 07 березня 2018 року в порядку виконання вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 лютого 2018 року.
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. До набрання вироком законної сили обрано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалено строк відбування покарання рахувати ОСОБА_7 з 21 березня 2018 року, а саме з моменту його тимчасового залишення в ДУ ХУВП №27 на час проведення досудового слідства по кримінальному провадженню згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2018 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2018 року, дня поміщення ОСОБА_7 до ДУ ХУВП №27 для відбування покарання за попереднім вироком, по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Згідно розпорядження Жовтневого районного суду м. Харкова про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 01 жовтня 2018 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 листопада 2018 року уточнено резолютивну частину вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 та абзац 8 резолютивної частини вироку ухвалено викласти у наступній редакції: Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 07 березня 2018 року, а саме з моменту його фактичного затримання.
Враховуючи зазначені обставини, положення ч.ч. 1, 4 ст. 5 КК України, а також те, що запобіжний захід ОСОБА_7 було обрано у кримінальному провадженні, по якому він вчинив злочини після 20 червня 2017 року, та те, що за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2018 року ОСОБА_7 вже було зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2018 року по 01 жовтня 2018 року, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII).
Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.
Таким чином, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обгрунтованою та скасуванню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку судом не виявлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку попереднього ув`язнення залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4