ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2670/19 Справа № 185/6110/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0001165 від 07.06.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 29.07.1994 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.2 ст.143, ст42 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна, звільнений 11.09.1996 року за відбуттям строку;
2) 18.02.1998 року Овидиопольським районним судом Одеської області за ч.3 ст.140, ч.3 ст.190, ч.2 ст.141 ст.42 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;
3) 26.05.1999 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.3 ст.101, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна, звільнений 08.04.2004 року умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 19 днів;
4) 23.02.2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70, ст. 71 КК України до обмеження волі строком на 3 роки;
5) 10.06.2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці;
6) 07.10.2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 01.03.2011 року умовно-достроково на 9 місяців 2 дні;
7) 23.12.2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за 395, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 10 місяців;
8) 12.11.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.194-1, ч.2 ст.194-1, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці;
9) 05.12.2012 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.194-1, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців;
10) 25.02.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців з конфіскацією майна, звільнений 03.04.2016 року умовно-достроково на 7 місяців 14 днів;
11) 13.05.2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, звільнений 11.02.2019 року за відбуттям строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено обраний тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 25.06.2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи експертами Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України у розмірі 628.04 гривень.
Вирішено питання речових доказів.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 06.06.2019 року приблизно о 21.35 годині обвинувачений ОСОБА_7 , проходячи повз приміщення кафе «Просто піца», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , - та побачивши, що до металевого паркана, який огороджує літню площадку вказаного кафе пристебнутий велосипед марки «Україна» сірого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, і він діє ніким не поміченим, діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, підійшов до вказаного велосипеду та за допомогою фізичної сили від`єднав замок (трос) велосипеда та в послідуючому викрав велосипед марки «Україна» сірого кольору. Обвинувачений ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 900 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та постановити новий вирок, яким пом`якшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України, з урахуванням ст. 66 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції призначив йому суворе покарання за вчинене ним діяння та не застосував альтернативної міри покарання.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 змінив вимоги апеляційної скарги та просив призначити йому покарання у виді обмеження волі. Захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити вирок без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення більш м`якого покарання у виді обмеження волі, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисні злочини, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному диспансері не перебуває, знаходиться на обліку в наркологічному диспансері.
Окрім того, суд першої інстанції також врахував повне визнання вини обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс щире каяття та відшкодування шкоди та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 та призначив покарання в межах санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливими унаслідок суворості, немає.
Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого вказаних висновків суду не спростовують та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Враховуючи викладене, підстав для призначення більш м`якого покарання ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4