Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 квітня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000920 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 15 липня 2019 року) відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.121 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Згідно оскаржуваної ухвали, клопотання прокурора задоволено та продовжено дію обраного обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 23 травня 2020 року.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду прийнятою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому, на його думку, у даному провадженні існують об`єктивні підстави для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції. Вказує, що прокурором у своєму клопотанні не наведено обставин, які вказують про те, що ризики не зменшились, відповідних достатніх та допустимих доказів цього не надано, а тому вважає, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки. До того ж, на думку захисника обвинуваченого, судом першої інстанції не взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки та місце перебування за яким можливо встановити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились, а тому вказаний запобіний захід слід продовжити. Кожен із фігурантів справи обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, їх дії були направлені проти життя людини та являють собою підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про можливість переховування від суду. Також судом враховано, що жоден із запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити ізоляцію свідків та потерпілої в даному кримінальному провадженні від незаконного впливу стосовно них з боку обвинувачених.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора щодо залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що у кримінальному провадженні наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились. Також колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, його дії були направлені проти життя людини та являють собою підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про можливість переховування від суду, а жоден із запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити ізоляцію свідків та потерпілої в даному кримінальному провадженні від незаконного впливу стосовно них з боку обвинуваченого.

Не може погодитись колегія суддів і з доводами захисника, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_4 раніше не судимий та за місцем проживання характеризується позитивно, оскільки, як убачається з матеріалів судового провадження, останній був судимий 2013 року за ч.2 ст,289 КК України на 5 років позбавлення волі з випробувальним строком та, згідно характеристики з Дядьковицької сільської ради він зарекомендував себе з посередньої сторони і не приймає участі в житті та розвитку територіальної громади.

Крім того, стороною захисту не доведено той факт, що ризики, які існували в кримінальному провадженні відпали.

Разом з тим, доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000920 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 15 липня 2019 року) відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3