Справа № 138/3115/19
Провадження №11-кп/801/238/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2019,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2016 у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Судове рішення мотивоване тим, що на час розгляду клопотання засуджений не став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_7 не погодився з прийнятим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, застосувати до нього ст. 82 КК України, а саме замінити покарання з позбавлення волі на обмеження волі, так як він став на шлях виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Згідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання біль м`яким, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області 15.12.2016 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі. Відбуває покарання ОСОБА_7 з 21.11.2016. Станом на 19.12.2019 відбув більше 1/2 строку покарання, і формально підпадає під дію ст. 82 КК України.
Згідно характеристики ОСОБА_7 під час утримання у Вінницькій УВП №1 характеризувався посередньо. Заходи заохочення та стягнення не застосовувалися. З 12.10.2017 відбуває покарання в державній установі «Могилів-Подільська виправна колонія №114». В установі не працевлаштований. За допущенні порушення установленого порядку відбування покарання 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, 3 рази заохочувався за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. Не завжди дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядок дня. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу лише формально.
З матеріалів особової справи встановлено, що засуджений допускав і інші порушення встановленого порядку відбування покарання, зокрема 18.06.2018.
Судом також враховано те, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, зокрема за скоєння аналогічного злочину, засуджений за тяжкий злочин, проти здоров`я населення, по місцю відбування покарання характеризується посередньо, з часу останнього стягнення (09.01.2019) не пройшло ще року, після рішення комісії ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№ 114)» від 17.07.2019, яким відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення, застосовано лише одне заохочення.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що клопотання засудженого є передчасним, відсутні достатні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Під час перегляду судового рішення апеляційним судом не встановлено порушень кримінального процесуального закону та не було встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_7 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Висновок суду про недоведеність виправлення засудженого базується на всебічному врахуванні даних про його особу, поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.12.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2016 у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, залишити без змін.

Судді