ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/6226/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/136/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого (укладено договір цивільно-правового характеру), зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 та перший заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_10 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 лютого 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке не передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Запорізької області, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, яке не передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Крім того, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не навів у вироку підстав, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Також суд не зазначив у мотивувальній частині вироку обґрунтування, чому вважає неможливим застосувати щодо ОСОБА_6 більш м`який вид покарання, який слід відбувати реально.

Враховуючи повернення потерпілому викраденого майна, а також характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, ніде не працює, визнав свою вину, прокурор вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України, у виді громадських робіт.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник просить призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, однак не пов`язане з арештом або позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, 20 грудня 2018 року у період часу з 12 години 13 хвилин по 12 годину 24 хвилини ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет» «Продукти-13», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Запорізького козацтва, буд.27, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з полиці майно ТОВ «АТБ-Маркет» магазину «Продукти-13», а саме: 2 жерстяні банки ікри «Рибкоппродукт» лососева Зерниста червона, вагою по 120 грам кожна, вартістю 203 гривні 25 копійок (без ПДВ) за одну одиницю, а всього майна на 406 гривень 50 копійок (без ПДВ).

Після чого, ОСОБА_6 сховав зазначений товар у праву та ліву кишені своєї куртки, реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення зазначеного майна, пройшов касову зону, не розплатившись за товар, намагався покинути приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет», однак не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником магазину та переданий працівникам поліції.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області та частково підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які частково підтримали апеляційні скарги, просили призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведена до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурорів про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність є слушними, виходячи з наступного.

Санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже, санкцією ч.1 ст.185 КК України не передбачено покарання у виді обмеження волі, а тому вказане покарання ОСОБА_6 призначене судом першої інстанції помилково.

Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ст.ст.413, 420 КПК України, з постановленням в цій частині нового вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має законне джерело доходів (що підтверджено при апеляційному розгляді стороною захисту шляхом надання відповідного договору цивільно-правового характеру), має незадовільний стан здоров`я через наявність певного захворювання, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що колегія суддів визнає обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що шкідливих наслідків від дій ОСОБА_6 не настало, оскільки завдана шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна та потерпіла сторона до нього претензій не має, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 можливо призначити найбільш м`яке покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України - у виді штрафу в межах санкції статті, але в мінімальному розмірі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційні скарги першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_10 та прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 лютого 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Дата документу 16.01.2020 Справа№ 337/6226/18