Справа № 457/528/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/692/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8 ,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 16 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора Трускавецького відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 15 серпня 2020 року.
Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84080 грн.
У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладенообов`язки: прибувати на виклики суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
На ухвалу суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою змінити обраний запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, визначити заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є незаконною, необґрунтованою. В ухвалі суд зазначає, що ризиками, які дають підстави продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід вважати тяжкість вчиненого злочину, те, що обвинувачений ОСОБА_6 не працює, раніше судимий, підозрюється у вчиненні нового злочину під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, продовжує здійснення протиправної діяльності. Інших аргументів для продовження запобіжного заходу не наведено. ОСОБА_6 запевнив суд, що при обранні йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, будучи зареєстрованим та проживаючи у АДРЕСА_1 , за викликом суду прибуватиме на всі судові засідання, не має наміру уникати суду, має постійне місце проживання, проживає разом з батьком, який є інвалідом II групи, цивільною дружиною ОСОБА_10 та двома малолітніми дітьми, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, за місцем проживання не характеризується негативно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Прокурором в судовому засіданні не доведено недостатність застосування більш м`яких заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Питання про обрання більш м`якого запобіжного заходу стороною обвинувачення не ставилось. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, не характеризується негативно, має хронічні захворювання, потребує лікування, проживає з батьком інвалідом, двома малолітніми дітьми; ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені. Суддею не дотримано вимог ч. 4 ст. 182 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Будь-яких даних про отримання обвинуваченим ОСОБА_6 доходів, які вказують на можливість внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, матеріали справи не містять. Обвинувачений не працює, не має постійного джерела доходів, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про незадовільний матеріальний стан підозрюваного.

ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній доводи.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав подану в його інтересах апеляційну скаргу, просить визначити розмір застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або застосувати цілодобовий домашній арешт. Він потребує постійного медичного нагляду та лікування. Суд не взяв до уваги його психологічний стан після смерті матері та хвороби його батька, який потребує постійного догляду.
Заслухавши доповідь судді; виступ сторони захисту на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.

Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.

Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Пунктом 17 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, до кожного учасника кримінального провадження застосовується належна правова процедура та гарантується право на перегляд судового рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 457/528/20, в провадженні Трускавецького міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

УхвалоюТрускавецького міського суду Львівської області від 16 червня 2020 року продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів - до 15 серпня 2020 року включно.

Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який віднесений до категорії тяжких. ОСОБА_6 не працює, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні нового злочину під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що свідчить про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення. Менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, на переконання суду, не здатні запобігти наявним ризикам.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незадовільного стану здоров`я були предметом дослідження та оцінки судом першої інстанції.

Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.

При розгляді клопотання про продовження тримання ОСОБА_6 під вартою суд першої інстанції з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу процесуальних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, відсутність ризиків колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

Доводи захисника про міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання обвинуваченого тасімейний стан останнього не спростовують викладених в ухвалі висновків суду і не дають переконання у тому, що зазначені соціальні фактори справлять стримуючу дію й забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.

Розмір застави - 40 прожитковихмінімумів для працездатнихосіб, що становить 84080 грн., визначений слідчим суддею з дотриманням вимог ст. 182 КПК України, й, на думку колегії суддів, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальнихобов`язків.

При розгляді клопотання суд першої інстанції з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу й виклав їх у своєму рішенні.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 не вбачає.

Керуючисьст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегіясуддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4