ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1511/20 Справа № 212/424/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено. Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 15 травня 2020 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не має офіційного місця роботи та доходу, раніше судимий, має зареєстроване місце проживання, відсутність відомостей про працевлаштування та наявність утриманців, наявність в провадженні інших судів кримінальних проваджень по обвинуваченню ОСОБА_7 , при цьому вважає доведеним існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, та які на теперішній час залишаються актуальними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, будучи офіційно не працевлаштованим, раніше є неодноразово судимим.
Суд звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 187 КК України та відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив і знову обвинувачується у вчинення умисного злочину, що свідчить про його негативну репутацію та схильність до злочинної діяльності, що жодним чином не свідчить про належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 на сьогодні та не спростовує відомості про його негативну репутацію.
Зазначені вище обставини, на думку суду, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії спрямовані на переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала районного суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що причин для тримання його під вартою не існує та прокурором не надано жодних доказів на підтвердження ризиків про те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування.
Зазначає, що має міцні соціальні зв`язки, має матір, місце реєстрації та місце проживання.
Просить звернути увагу на те, що прокурором подавалось клопотання про відвід судді ОСОБА_1 , оскільки на думку прокурора суддя ОСОБА_1 проводить не об`єктивний розгляд справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, за даним фактом 26.10.2019 року до ЄРДР внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення та розпочато досудове розслідування за № 0002414 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 17 березня 2020 року, було подано письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Таким чином, доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність заявлених прокурором ризиків є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та нівелювання вказаних ризиків, з урахуванням стадії судового розгляду та оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, заявлені ризики є реальними, продовжують існувати і для їх запобігання судом обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4