Дата документу 27.05.2020 Справа № 317/419/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/924/20
Єдиний унікальний № 317/419/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, до арешту проживав за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимий: 05.11.2014 року Якимівським районним судом Запорізької області за ст.185 ч.1 КК України до 200 годин громадських робіт; 30.06.2015 р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.389 ч.2, 71, 72 КК України до 1 місяця 24 днів арешту; 26.10.2017р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.186 ч. 2, 185 ч.2, 70 ч.1, 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; засудженого 22.02.2018р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.185 ч. 3, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 ч. 1 КК України частково приєднано покарання за вироком цього ж суду від 26.10.2017р., до відбуття - 4 роки 7 місяців позбавлення волі. Зараховано на підставі ст.72 ч. 5 КК України у строк покарання час тримання під вартою з 08.12.2017 р. по день набрання вироку законної сили із розрахунку: день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27.11.2018 року вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.02.1018р. в частині застосування ст.72 ч. 5 КК України скасувано,відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з08.12.2017 р. по 27.11.2018р. включно із розрахунку: день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не згоден з ухвалою суду, просить скасувати та винести законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , мотивоване тим, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.12.2017 року. Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі допустив 1 порушення режиму тримання, заохочень не мав. В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 25.12.2018 року. За період відбування покарання допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 2 заохочення правами начальника установи.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року у задоволенні подання ДУ «Біленківська виправна колонія № 99» про умовно0-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання, вказав, що згідно поданих та перевірених у судовому засіданні доказів, не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_6 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.12.2017 року. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, за порушення вимог режиму тримання мав одне стягнення правами начальника установи, яке було погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.
З 25.12.2018 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії (№99). За період відбування покарання допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 2 заохочення правами начальника установи. На виробництві установи не працевлаштований, але виконує разові завдання по благоустрою території колонії, а саме роботи які не потребують кваліфікації. До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. За вироком суду цивільного позову не має. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого - виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично - виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.
Засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого умисного злочину, який скоїв на іспитовому терміні, згідно вироку суду, вину в скоєному злочині визнавав, на виробництві установи не працевлаштований.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що передчасними є твердження клопотання про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів доходить висновку, що поведінка та ставлення до праці за весь час відбування покарання засудженого ОСОБА_6 у своїй сукупності не були сумлінними, тобто останній не довів своє виправлення і перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 24 лютого 2020 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: