Справа № 487/690/20
Провадження № 1-кс/487/1059/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2020 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 24.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000032 від 14.05.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із вказаною скаргою, якою просила скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 24.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000032. В обґрунтування скарги заявник зазначила, що 24.07.2019 року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000032. Проте заявник вважає дану постанову незаконною, винесеною за неповноти досудового розслідування, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки по кримінальному провадженню не було допитано свідків, яких заявник вказувала у заяві, а також її не було допитано як свідка. Крім того слідчим не досліджені докази, на які заявник вказувала у заяві. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Також ОСОБА_3 просила поновити строк на звернення до слідчого судді зі скаргою, посилаючись на те, що з 08.08.2019 року її скарга перебувала на розгляді у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, а 25.01.2020 року вона отримала повідомлення про прийняте судом рішення за її скаргою.
До судового засідання заявник не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати скаргу без її участі, просив скаргу задовольнити.
Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, в судовому засіданні був відсутній, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого під час розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено та із матеріалів скарги вбачається, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000032 від 14.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 374 КК України, а саме порушення права на захист. Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 24.07.2019 року кримінальне провадження № 0000032 від 14.05.2018 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

08.08.2019 року ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області зі скаргою на постанову від 24.07.2019 року. Ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.08.2019 року зазначену скаргу повернуто заявнику.

Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 04.09.2019 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.08.2019 року.

Постановою Верховного суду від 17.12.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 04.09.2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13.01.2020 року ухвалу слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.08.2019 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення. Копію зазначеної ухвали 23.01.2020 року направлено заявнику судовим розпорядником Арбузинського районного суду Миколаївської області.

03.02.2020 року ОСОБА_3 звернулась зі скаргою до Заводського районного суду м. Миколаєва за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що строк на подання скарги ОСОБА_3 необхідно поновити
Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в у встановленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, зокрема, слідчим в даному кримінальному проваджені не допитано в якості свідка ОСОБА_3 , не досліджені зазначені у заяві ОСОБА_3 докази та не вирішено питання щодо вчинення подальших процесуальних дій.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 24.07.2019 року є передчасною, оскільки останнім не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 24.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000032 від 14.05.2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1