Справа № 171/1835/19
1-кп/171/51/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000786 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, крім того, обвинувачений раніше неодноразово судимий, що свідчить про наявність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність вказаних ризиків свідчить, що більш м`який запобіжний захід не буде слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Захисник ОСОБА_5 просить клопотання прокурора задовольнити частково та змінити запобіжний захід обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечує проти клопотання прокурора, просить змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки у нього на утриманні перебуває хвора мати, яка потребує ліків, крім того, у нього наявні кредитні зобов`язання, які, перебуваючи під вартою, він не може виконувати.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 на досудовому слідстві 25.09.2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 18 січня 2020 року.
Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, що підтверджує наявність ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інший злочин. На даний час ризики не перестали існувати, а тому вважає, що наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим та прокурором було доведено наявність ризиків, зокрема, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, ці ризики на теперішній час не змінилися, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст.178 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу. Судом встановлено, що ОСОБА_6 є особою, яка раніше неодноразово засуджувалася, обвинувачується у вчиненні злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, що підтверджує наявність ризиків, що, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризики, визначені ухвалою про обрання запобіжного заходу, на даний час лишаються дійсними та триваючими. На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню, у а задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою задовольнити, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 14 березня 2020 року.
У справі оголосити перерву до 14 год. 03 лютого 2020 року.
Копію ухвали направити начальнику Криворізької УВП № 3 УДПтСУ в Дніпропетровській області для відома та виконання, а також вручити обвинуваченому.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1