Справа № 558/696/19
номер провадження 1-кп/558/27/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі :

одноособово суддя ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 03.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Виноградів, Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, із базовою вищою освітою, неодруженого, не військовозобов`язаного, не судимого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку немає, не депутата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

02 серпня 2019 року, приблизно у вечірню пору доби, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 , під час конфлікту із своєю дочкою ОСОБА_5 , на грунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи небезпечність своїх дій, умисно наніс один удар кулаком своєї правої руки в ліву частину нижньої щелепи ОСОБА_5 . В результаті завданого удару ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи зліва, який відповідно до висновку експерта № 97 від 29.08.2019 року, має ознаки середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я (п.2.2.1. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 року).

У відповідності до норм ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, з`ясувавши думку обвинуваченого та потерпілої щодо тих доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вважаючи на те, що заперечень від учасників судового провадження, щодо обсягу та порядку дослідження доказів не поступало, суд ухвалив допитати обвинуваченого, потерпілу, дослідити долучені до матеріалів кримінального провадження документи, що характеризують обвинуваченого як особу.

Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст всіх обставин справи, які підлягали б доказуванню і переконався у добровільності їх позиції. Обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що при відмові від дослідження доказів, які ніким не оспорюються, вони будуть позбавлені можливості оскаржити їх в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав, що повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні, щиро розкаюється в скоєному, визнає те, що під час конфлікту 02 серпня 2019 року навмисно наніс своїй дочці один удар правою рукою по обличчю в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження. На даний час вибачився перед дочкою, витрати на лікування не вішкодував, в подальшому відшкодує.

Потерпіла ОСОБА_5 дала суду показання про те, що 02 серпня 2019 року її батько , перебуваючи в нетверезому стані в будинку , де вони проживають вчинив конфлікт з матір`ю. Враховуючи те, що він раніше під час конфліктів міг вдарити матір, вона заступилася за мамою і батько навмисно зі значною силою наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого вона почула сильний біль та не змогла говорити. Вона звернулася за медичною допомогою до Демидівської ЦРЛ, де лікарі повідомили її , що в неї виник від удару перелом щелепи. В подальшому вона поїхала до Луцької обласної лікарні на обстеження та лікування. Приблизно два тиждні вона не могла добре їсти та почувала біль. Вона потратила на лікування приблизно 1,5 тисячі гривень, які батько їй на даний час не відшкодував. Однак вона йому пробачає, просить суд суворо його не карати.

Допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши документи, які характеризують обвинуваченого як особу, з`ясувавши інші питання, що вирішуються при ухваленні вироку, суд вважає доведеним у ході судового розгляду винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Судом також досліджено характеризуючі особу обвинуваченого матеріали.

Згідно довідки про судимість, ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності /а.п. 94/.

ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності /а.п.95/.

З довідок № 02-02/758 та № 02-02/759, виданих 15.08.2019 року Боремельською сільською радою Демидівського району Рівненської області, вбачається, що ОСОБА_4 , 1973 року народження, проживає на території сільської ради без реєстрації та депутатом Боремельської сільської ради не являється /а.п.97/.

Як вбачається із довідки комунального некомерційного підприємства «Демидівська центральна района лікарня» Демидівської районної ради № 1651 від 27.092019 року, ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває /а.п.99/.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 Кримінального кодексу України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обираючи покарання суд бере до уваги обставини, передбачені ст.ст.66,67 Кримінального кодексу України, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності , раніше не судимий.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання, ставлення потерпілої до вчиненого, яка обвинуваченому все пробачила, просить суд його взагалі не карати, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і рахує за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Судові витрати, речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 373- 374, 376, 377, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 , винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Встановити іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1