Ухвала
Іменем України

08 січня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-25 зно 20

Суддя Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянув заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 30 липня 2002 року за нововиявленими обставинами.
Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2002 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 142, пунктами «а», «г», «е» ст. 93, ст. 42 Кримінального кодексу України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.
Ухвалою Верховного Суду України від 30 липня 2002 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на вказаний вирок суду залишено без задоволення, а вирок без зміни.
Засуджений ОСОБА_2 порушує питання про відкриття провадження за його заявою, дослідження обставин, які, на його думку, є нововиявленими, та усунення неправосудного безальтернативного застосування довічного позбавлення волі щодо нього у вироку Апеляційного суду Хмельницької області від 21 березня 2002 року. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що копія вироку, яка була йому вручена для оскарження в касаційному порядку, як пізніше виявилося, не відповідає його рукописній копії, яку він отримав 13 серпня 2013 року за ініціативою Апеляційного суду Хмельницької області. Вважає, що у рукописній копії вироку у формулюванні обрання виду покарання дописано «засудження до довічного позбавлення волі», тоді як оголошений вирок не містить формулювання щодо довічного позбавлення волі

в частині обрання йому виду покарання. Наявність двох варіантів вироків,

на думку засудженого, доводять неправильність ухвали Верховного Суду України

від 30 липня 2002 року, так як на час касаційного перегляду справи, ні суду касаційної інстанції, ні йому не було відомо про існування двох вироків. Тому засуджений посилається на вказані обставини, як нововиявлені згідно з п. 4 ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Крім того ОСОБА_2 зазначає, що наявність двох варіантів вироків

з відмінністю в частині обрання покарання може свідчити лише про менший ступінь його вини, а згідно з ч. 4 ст. 461 КПК, за наявності вказаних обставин, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.
Згідно з ч. 1 ст. 461 КПК заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа,

яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Як убачається зі змісту заяви засудженого ОСОБА_2 , нововиявленою обставиною він вважає те, що рукописна копія вироку щодо нього за своїм змістом суперечить оголошеному вироку в частині мотивування обрання виду покарання. Про цю обставину він дізнався 13 серпня 2013 року, коли отримав копію рукописного вироку Апеляційного суду Хмельницької області.
Однак із вказаною заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_2 звернувся лише 26 грудня 2019 року, тобто поза межами строку для її подачі, передбаченого ст. 461 КПК.
Посилання засудженого на те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 461 цього Кодексу строк звернення із заявою не обмежений, є безпідставним. У дійсності такий строк врегульовано ч. 1 ст. 461 КПК, а ч. 4 цієї статті регулює строки перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення

за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.
З огляду на п. 3 ч. 3 ст. 429 цього Кодексу заява повертається, якщо вона подана після закінчення строку і особа, яка її подає, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин, відповідно до зазначених вище положень КПК, заява засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає поверненню, оскільки вона подана після закінчення строку звернення і останній

не порушує питання про його поновлення.
Поважної причини, яка б перешкодила засудженому ОСОБА_2 звернутися

із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

у передбачений законом трьохмісячний строк, у заяві не наведено.
Таким чином заява засудженого ОСОБА_2 підлягає поверненню

на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429, ч. 1 ст. 461, ч. 3 ст. 464 КПК, суддя
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 30 липня 2002 року за нововиявленими обставинами повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду ОСОБА_1