Провадження № 1-кп/344/302/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого, не одруженого, на утриманні малолітня дитина, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, 02.11.2016 року, близько 18.30 годин в м. Івано-Франківську водій ОСОБА_4 , керував автомобілем марки ВАЗ-210994 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухався по вул. Набережна імені В.Стефаника у напрямку перехрестя із вул. Г.Мазепи. В той час, нерегульованим пішохідним переходом, який знаходиться безпосередньо перед перехрестям із вул. Садова і позначений дорожніми знаками 1.32, 5.35.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», проїзну частину вул. Набережна імені В.Стефаника у напрямку зліва направо відносно напрямку руху автомобіля переходила пішохід ОСОБА_8 . У відповідності до вимог п. 4.16 Правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_6 під час переходу проїзної частими позначеними нерегульованими пішохідними переходами, мала перевагу в русі. Однак, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину пішохідним переходом. При цьому, ОСОБА_4 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України:

п. 2.3.6), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 4.16.а), у відповідності до вимог якого пішохід має право на перевагу у русі під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами;

п. 12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 18.1., де зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 161/774/16-Д від 15.06.2017 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, у вигляді закритої травми правого колінного суглоба з розривом передньої схрещеної зв`язки, частковим пошкодженням заднього рогу медіального меніска 11 ступеня, забоєм епіфіза великогомілкової кістки, ускладнена післятравматичним синовіїтом правого колінного суглобу з больовим синдромом.

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з дня вчинення ОСОБА_4 злочину минув строк притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ч.1 ст. 49 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали подане клопотання, просили його задоволити та закрити кримінальне провадження за закінченням строків давності. Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав, щиро покаявся, частково відшкодував шкоду потерпілій в розмірі 5000 гривень.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти закриття провадження, вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання за закінченням строків давності, вважають, що дане клопотання слід розглядати після допиту свідків та дослідження всіх доказів.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно п.1 ч 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено 02.11.2016 року.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, а строк давності, передбачений п.1 ст. 49 КК України закінчився.

Таким чином, під час судового провадження встановлені законні підстави, передбачені ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України для закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, оскільки провадження в справі підлягає закриттю. Разом з тим роз`яснити право позивача на звернення з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст.ст. 284, 286, 288 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити з підстав зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду, роз`яснивши право позивача на звернення з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1154,8 грн. судових витрат у кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки ВАЗ-210994 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути за належністю його володільцю ОСОБА_4 ;

- DVD диск, який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1