Справа №128/324/19
Провадження № 1-кп/127/157/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 20.09.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітніх потерпілих: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У ході судового провадження на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на розгляд учасників судового провадження питання, доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу, так як саме на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Вказане означає, що саме на суд, який здійснює судове провадження, покладаються функції контролю за обґрунтованістю обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доцільністю його збереження.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_6 клопотав перед судом про доцільність продовження дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки на думку прокурора наявні ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а тому він може переховуватись від суду, може впливати на потерпілого, оскільки захисником ОСОБА_9 заявлено клопотання про допит свідків сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_5 може впливати на свідків сторони захисту.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав думку прокурора.

Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_8 просив суд звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти.

Захисник ОСОБА_9 заперечував, щодо клопотання прокурора, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, обвинувачений ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування жодного разу не переховувався від суду та сприяв у розкритті злочину, а тому захисник ОСОБА_9 просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив суд звільнити його з під варти.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Так, глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2018 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів. У подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2018, від 11.01.2019, від 15.02.2019, від 11.04.2019, від 06.06.2019, від 18.07.2019, від 10.09.2019, від 06.11.2019 та від 10.12.2019 продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Так, глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Суд вважає, що під час розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 може переховуватись від суду та може вчинити інший злочин, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Відповідно до довідки від 20.09.2018 № 1094 ОСОБА_5 , за місцем проживання характеризується незадовільно, оскільки зловживає спиртними напоями, є неодруженим, не має постійного місця роботи.

Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_8 є батьком обвинуваченого, у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_5 висловлювався на адресу потерпілого ОСОБА_7 та свідка нецензурною лайкою, погрожував, а тому ОСОБА_5 може впливати на свідків по даному кримінальному провадженню та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому судом, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а в клопотанні захисника ОСОБА_9 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника ОСОБА_9 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 05.04.2020 включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: