ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1242/19 Номер провадження 11-кп/814/995/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №002895, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2018, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 11 червня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не одружена, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 22.10.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з випробувальним терміном на 1 рік;
- 01.12.2016 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 3 місяці позбавлення волі;
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 572 грн.

По справі вирішено долю речових доказів.
За вироком суду, 21.11.2018 року близько 17.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у під`їзді №4 будинку № 135 по вул. Пушкіна в м. Полтава, діючи умисно таємно повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала дитячу коляску марки «CAM Dinamico 3 in 1» бежево коричневого кольору, вартістю 2880 грн., чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 2880 грн.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду відносно неї змінити та пом`якшити призначене покарання, призначивши покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Необхідність пом`якшення покарання обвинувачена обґрунтовує тим, що суд не врахував наявність у неї пом`якшуючих обставин перебування на її утриманні 2ох неповнолітніх дітей, матері похилого віку та тяжких захворювань.
Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 засудити на ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
Необхідність призначення більш суворого покарання прокурор мотивує тим, що обвинувачена неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності та відбувала покарання в установах виконання покарань, а тому, на думку прокурора, визначений судом розмір покарання не забезпечить попередження подальшої злочинної діяльності обвинуваченої, належного її виправлення та соціальної реабілітації.
Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги та заперечував проти апеляційної скарги прокурора, прокурора ОСОБА_6 , який не підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.
Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_7 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.
Всупереч доводів прокурора та обвинуваченої, покарання обвинуваченій призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання. Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_7 , яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, на шлях виправлення не стала, не працювала, що свідчить про її стійку антисоціальну спрямованість.
Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винної, а також щире каяття та сприяння розкриттю злочину, що визнав обставинними, які пом`якшують покарання.
На думку колегії суддів, застосування до ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, не сприятиме його виправленню та попередження вчинення ним нових злочинів, так як відбувши покарання за попереднім вироком, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, та через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі продовжила злочинну діяльність.
Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 покарання хоча й за своїм видом та розміром не є мінімальним або максимальним, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, проте є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченої та запобіганню вчиненню нею нових злочинів, не є надмірно м`яким або суворим, а тому підстав для ухвалення нового вироку та призначення більш тяжкого покарання або зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання за вчинене, про що поставлено питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 11 червня 2019 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4