ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/261/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, Громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 :
визнаний винним та засуджений
за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - 10 років позбавлення волі;
за п. 8, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - 15 років позбавлення волі;
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Згідно вироку, ОСОБА_11 визнано винним у тому, що він 31 серпня 2015 року близько 12:50 року ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні торгівельного кіоску № 14-Е ринку «Соллі+», розташованого по вул. Академіка Павлова, 323 у м.Харкові, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше незнайомим йому ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді смерті особи та бажаючи їх настання, використовуючи кухонний ніж, який тримав при собі, наніс ОСОБА_7 два удари вказаним ножем в область грудної клітини та лівий бік, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді колото - різаного поранення грудної клітини зліва в верхньо-центральному відділі, рановий канал якого проникав в праву плевральну порожнину перетинанням по ходу ранового каналу внутрішньої грудної артерії, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпечності для життя, та непроникаюче колото - різане поранення грудної клітини зліва в середньому відділі по передньо-бічної поверхні, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я, тим самим ОСОБА_11 виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку зі своєчасним наданням потерпілому ОСОБА_7 кваліфікованої медичної допомоги.
Крім того, 31 серпня 2015 року близько 13:00 год. ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу торгівельного кіоску №14-Е ринку «Соллі+», розташованого по вул. Академіка Павлова, 323 у м. Харкові, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше незнайомим йому ОСОБА_12 через спробу останнього виконати свій громадський обов`язок та затримати ОСОБА_11 , у зв`язку з вчиненням останнім закінченого замаху на вбивство ОСОБА_7 незадовго до цього, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді смерті особи та бажаючи їх настання, використовуючи кухонний ніж, який ОСОБА_11 тримав у правій руці при собі, при спробі втекти з місця вчинення злочину, умисно наніс ОСОБА_12 один удар вказаним ножем в область грудної клітини, чим заподіяв останньому проникаюче колото - різане поранення грудної клітини зліва з ушкодженням міжреберної артерії та верхньої долі лівої легені, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Внаслідок отриманого проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з пошкодженням і міжреберної артерії та верхньої долі лівої легені, яке ускладнилось у своєму плині некомпенсованим геморагічним і травматичним шоком, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у приміщенні відділу політравми КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова». Зазначене тілесне ушкодження перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок стосовно нього скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в новому складі суду. В обґрунтування посилається на те, що в нього не було умислу на вбивство, він не хотів ні вбивати ОСОБА_7 , ні спричинити йому шкоду. Зазначає, що він зустрівся з ОСОБА_7 для продажу телефону, та при цьому потерпілий почав грубо з ним розмовляти. Це було необдумане рішення. Також він не хотів вбивати ОСОБА_12 , а це сталося з необачності, оскільки при затриманні він був у стресовому стані.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_11 скасувати та винести новий, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді довічного позбавлення волі. В обґрунтування посилається на те, що суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що вплинуло на справедливість судового рішення. Судом не приділено уваги особі злочинця, який неодноразово порушував закон, вчиняв правопорушення, за які був притягнутий до кримінальної відповідальності, однак не став на шлях виправлення і продовжує надалі вчиняти злочини. Також підкреслює, що обвинувачений вчинив злочини у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_11 скасувати та винести новий, яким призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі. В обґрунтування посилається на те, що суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що вплинуло на справедливість судового рішення. ОСОБА_11 , неодноразово порушував закон, вчиняв правопорушення та був притягнутий до кримінальної відповідальності, і продовжує свій злочинний шлях. ОСОБА_11 не визнав повністю свою вину у вчиненні скоєних злочинів, хоча вона у повній мірі була доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Також суд не надав належної оцінки обтяжуючим обставинам, які були встановлені під час судового розгляду, а саме стану алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого та які заперечували проте апеляційних скарг потерпілих, пояснення потерпілих та представника на підтримку апеляційних скарг потерпілих та які заперечували проте апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурор щодо поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_11 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Апеляційні доводи обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на позбавленням життя потерпілих, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого в заподіянні умисного закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, щодо потерпілого ОСОБА_7 , та в заподіянні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (вбивство), особи в зв`язку з виконанням цією особою громадського обов`язку щодо потерпілого ОСОБА_12 , що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також відомостях, які містяться в матеріалах справи.
Обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив під час свого допиту в суді першої інстанції, що він визнав факт нанесення потерпілим тілесних ушкоджень та сам факт вчинення ним кримінального діяння, але не згоден з кваліфікацією. Ці докази, надані обвинуваченим, суд належним чином проаналізував, що відобразив у вироку.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що він не мав умислу на вбивство потерпілих, то суд першої інстанції дав їм належну оцінку, і колегія суддів погоджується з нею, виходячи з наступного.
ОСОБА_11 , застосовуючи таке знаряддя як ніж, завдав потерпілому ОСОБА_7 два удари ножем в область грудної клітини та лівий бік. А потерпілому ОСОБА_12 один удар ножем в область грудної клітини зліва з ушкодженням міжреберної артерії та верхньої долі лівої легені. Про те, що удари були сильні та небезпечні свідчить глибина проникнення ножа та характер тілесних ушкоджень.
При цьому обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом. При цьому, щодо потерпілого ОСОБА_7 наслідки не настали з незалежних від волі обвинуваченого обставин.
Отже, версія та доводи обвинуваченого про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_11 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, п.8, п.13 ч.2 ст.115 КК України, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої обвинуваченим апеляційної скарги.
Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, їх належність та допустимість визнана судом.
Що стосується призначеного ОСОБА_11 покарання, то воно цілком відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд у повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано наявність обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.
Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг потерпілих, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, ОСОБА_11 в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, неодружений, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем фактичного проживання характеризується незадовільно, свою вину визнав частково і не заперечував своєї участі в події що сталася 31 серпня 2015 року щодо потерпілого ОСОБА_7 , визнав цивільні позови потерпілого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , та просив вибачення у потерпілих.
Таким чином покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_11 відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене близько до максимального покарання явно несправедливим у зв`язку із його м`якістю колегія суддів не має.
Доводи апеляційних скарг щодо зарахування до строку відбування покарання строку попереднього ув*язнення та, як наслідок, скорочення строку покарання, визначеного судом, не може бути підставою для призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки зазначена норма закріплена Законом України та обов*язкова до виконання - є імперативною.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати положення ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) та зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_11 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 квітня 2019 року по 09 січня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: