УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 521/2346/19 1-кп/521/556/20

14 лютого 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
в присутності
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеси питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому по кримінальному провадженню № 521/2346/19 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, раніше судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:

На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебувають об`єднані кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час судового засідання, суд, в порядку ст. 331 КПК України, поставив на обговорення питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Прокурор висловив думку щодо необхідності продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , мотивуючи його тим, що ризики які встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не зменшились.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.
Під час вивчення мети для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , судом встановлено, що заявлені прокурором ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу слідчим суддею, не зменшились.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України належить до категорії тяжких злочинів (санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років).

Окрім ступеня тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_4 та особи обвинуваченого, суд також враховує покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчинені кримінальних правопорушень, те, що обвинувачений не працевлаштований, а отже, не має законних засобів для існування, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про стійку злочинну спрямованість та наявність ризиків, передбачених п.п. 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У ЄСПЛ вироблена усталена судова практика та сформульовані основні «правові позиції» щодо вимог, які зобов`язані дотримуватися держави за п. З ст. 5, Європейської Конвенції з прав людини. Зокрема, наголошується на тому, що згідно з п. З ст. 5 Конвенції особу, обвинувачену в правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого тримання її під вартою (Рішення ЄСПЛ від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини»). Щоб дотриматися цієї вимоги, суд повинен дослідити всі факти існування реального суспільного інтересу, який за належного врахування принципу презумпції невинуватості виправдовує відступ від вимогі забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях.
При цьому суд вважає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть свідчити про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, або про скасування запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено. Вказані ризик виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд також враховує тяжкість обвинувачення та вид і міру покарання, які можуть бути застосовані до ОСОБА_4 у разі постановлення обвинувального вироку.
Враховуючи вищевикладене, підстав для зміни чи зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 на даний момент відсутні.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.12.2019 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 18.02.2020 року.

Обставини, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені ч. 2 ст. 183 КПК України, відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 331, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Продовжити на 60 днів строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Строк дії ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 14.02.2020 року та припиняє свою дію 14.04.2020 року.
Копію ухвали направити для виконання співробітникам Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а особам, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1