УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/242/19
Провадження №1-кп/348/79/20

27 січня 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілого: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370 за обвинувальним актом від 24.01.2020 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтинськ, Карагандинської області, Республіка Казахстан, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, з вищою освітою, працюючого інженером ТзОВ «Будгарант групп», раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Злочин ним вчинено при наступних обставинах:
09.06.2018 близько 19 год. 40 хв. у світлу пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Тоуоtа Саmry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги сполученням Мукачево-Львів, що по вул. 16-го липня у смт. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, в напрямку м. Львів. Проїзна частина вул. 16-го липня в даному місці має по одній смузі для руху у кожному напрямку, справа примикає дорога, яка веде до населених пунктів - Заріччя, Білі Ослави, Чорні Ослави Надвірнянського району, та знаходиться нерегульований пішохідний перехід, який позначений інформаційно-вказівними знаками 5.35.1, 5.35.2 "Пішохідний перехід".

У цей час в межах нерегульованого пішохідного переходу перекриваючи дорогу, рухалися по проїзній частині дороги жителі сіл - Заріччя, Білі Ослави, Чорні Ослави Надвірнянського району із вимогами щодо ремонту доріг, які відповідно до п. 4.16 а) Правил дорожнього руху України, мали перевагу в русі. Загалом на проїзній частині дороги перебувало близько ста чоловік, серед яких зокрема був ОСОБА_4 .

При наближенні до натовпу людей водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити попереду небезпеку для руху у вигляді пішоходів, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

При цьому, водій ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.10. в частині визначення поняття "небезпека для руху" - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія.негайно зменшити швидкість або зупинитися;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 4.16., відповідно до якого пішохід має право:

а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

п. 12.1., у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., у якому зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 18.1. згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортиа пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми ділянки правого колінного суглобу у вигляді уламкового перелому медіального виростку з переходом на міжвиросткове підвищення великогомілкової кістки, перелому надколінника, які відповідно до висновку експерта № 227 від 29.08.2018, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, при обставинах викладених у обвинувальному акті визнав повністю, суду пояснив, що 09.06.2018 близько 19 год. 40 хв. у світлу пору доби він на своєму автомобілі марки «Тоуоtа Саmry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою сполученням Мукачево-Львів, а саме в смт. Делятин по вул. 16-го липня Надвірнянського району Івано-Франківської області, в напрямку м. Львів. На вказаній ділянці дорони знаходився нерегульований пішохідний перехід.

У цей час в межах нерегульованого пішохідного переходу перекриваючи дорогу, рухалися по проїзній частині дороги жителі сіл - Заріччя, Білі Ослави, Чорні Ослави Надвірнянського району із вимогами щодо ремонту доріг, які відповідно до п. 4.16 а) Правил дорожнього руху України, мали перевагу в русі, серед яких був і ОСОБА_4 .

При наближенні до натовпу людей він проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, не обрав в установлених межах безпечної швидкості, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

В результаті порушення ним Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортиа пригода, унаслідок якої пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

У вчиненому розкаявся та запевнив суд, що подібного більше не повторить, на даний час ним повністю відшкодовано завдані збитки потерпілому, який не має до нього жождних претензій. Також ним повністю відшкодовано витрати за проведені експерзизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні від обвинуваченого поступило клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку із дійовим каяттям, оскільки він повністю визнає свою вину у вчинення злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, який не є корупційним, відшкодував потерпілому завдано шкоду а також витрати за проведені експертизи, про що подав письмову заяву.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого, просив його задоволити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку із дійовим каяттям.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям, так як він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, після вчинення злочину щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду потерпілому та витрати за проведені експертизи.

Потерпілий в судовому засіданні також не заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Зазначив, що він не має до обвинуваченого жодних претензій, оскільки завдані збитки йому відшкодовано повністю.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження прийшов до висновку, що клопотання обвинуваченого є підставним та підлягає до задоволення.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, тому вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 злочин відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Вказаний злочин відповідно до примітки до ст. 45 КК України не є корупційним.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула шкоду.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, який не є корупційний, повністю визнає свою вину у вчинені злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, оскільки під час досудового розслідування та в суді давав послідовні визнавальні показання, справа була розглянута в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, повністю відшкодував завдані збитки потерпілому, який не має до нього жодних претензій, також повністю відшкодував витрати на залучення експертів.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансері та психоневрологічній лікарні, та характеризується по місцю проживання та роботи позитивно.

Таким чином суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370, за обвинувальним актом від 24.01.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України слід закрити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

Обставин, які б виключали звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із дійовим каяттям, судом не встановлено.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 45 КК України, ст.ст. п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 1 ст. 286, 288, п. 3 ч. 1 ст. 392, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження задовільнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370, за обвинувальним актом від 24.01.2019 року щодо обвинувачення ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речовий доказ: автомобіль марки «Тоуоtа Саmry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно постанови слідчого від 23.06.2018 передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 повернути ОСОБА_7 .
Речовий доказ: відео реєстратор у вигляді дзеркала заднього виду автомобіля, який згідно постанови слідчого від 24.01.2019 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.
Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1