У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000639.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 13.02.2020 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000639.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою поновити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000639, за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 вважає, що слідчим суддею не взяті до уваги ті обставини, що під час досудового розслідування не досліджувались причини відмови в наданні земельного паю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не надана правова оцінка рішенню Кримківської сільської ради від 27.09.2001 р. про відмову у виділенні земельної частки (паю) ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю вільних земель запасу та резерву, не усунуті протиріччя в довідках про відмову в наданні ОСОБА_9 паю у зв`язку з вибуттям зі членів колгоспу та відсутністю вільних земель.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

21.02.2020 р. ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, мотивованою тим, що він не згоден із постановою слідчого від 13.02.2020 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000639, у зв`язку з тим, що з 02.03.2016 р. (початку кримінального провадження за його заявою) слідчим не вчинено суттєвих слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене розслідування обставин кримінального провадження. В оскаржуваній постанові слідчий лише описав, у чому полягає склад злочину, передбаченого ст. 356 КК України, і послався на протокол загальних зборів засідання правління селян співвласників КСП «Партизанська Іскра» про відмову в наданні земельних паїв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , але не прийняв до уваги, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.03.2003 р. за позовом ОСОБА_11 за ними було визнано право власності на земельну частку (пай), а також в порядку спадкування визнане таке право за ОСОБА_11 і зобов`язано Первомайську райдержадміністрацію видати останньому державний акт на право приватної власності на землю та виділити земельну ділянку в натурі. Рішення суду не виконане, а голова ПСП ім. Партизанської Іскри ОСОБА_12 самоправно привласнив належний ОСОБА_11 земельний пай і незаконно користувався ним. Також ОСОБА_12 самоправно привласнив земельний пай ОСОБА_13 , якому рішенням загальних зборів КСГ ім. Партизанської Іскри від 12.06.1997 р. відмовлено в отриманні земельного паю, а ухвалою Врадіївського районного суду від 17.03.2000 р. його позов залишено без розгляду.
Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з наступного.
СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області розслідувалось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000639, за фактом злочину, передбаченого ст. 356 КК України, розпочате на підставі заяви ОСОБА_5 про те, що невідома особа самоправно розпорядилась земельними ділянками та майновими паями.
У своїй заяві про злочин від 02.03.2016 р. ОСОБА_5 вказував на те, що голова колгоспу ім. Партизанської Іскри ОСОБА_12 привласнив земельні і майнові паї його брата ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були членами вказаного колгоспу, однак при розпаюванні ОСОБА_12 не видав земельні паї пенсіонерам, не включив їх до списків на розпаювання, вступив у змову з сільським головою ОСОБА_14 і відповів йому, що земель нема, хоча під час розгляду справи в суді було встановлено, що землі сільськогосподарського призначення наявні. Після присудження судом ОСОБА_11 землі служби району і області виділили йому землю у природоохоронній зоні річки Кодима, яка не може використовуватись для сільськогосподарського призначення. Вважає, що вказані особи разом з посадовими особами Первомайської райдержадміністрації, області та земельного відділу, прізвища яких він зазначив, вчинили злочин, заволодівши землями пенсіонерів.
Разом з тим, рішенням місцевого Первомайського районного суду Миколаївської області від 12.03.2003 р. у справі № 2-14/2003 року визнано право власності на земельну частку (пай) за померлим ОСОБА_9 в розмірі 5,3 умовних кадастрових гектарів; визнано право власності на вказану земельну частку (пай) за ОСОБА_11 за правом спадкування. Зобов`язано Первомайську райдержадміністрацію видати державний акт на право приватної власності на землю та виділити земельну ділянку в натурі ОСОБА_11 . Рішення набрало законної сили 15.04.2003 р.
У вказаному рішенні надано оцінку протоколу № 2 загальних зборів членів АСВ «Партизанська Іскра» від 12.06.1997 р. на його відповідність Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
Як зазначив скаржник, рішення суду не виконане, державний акт на право власності на землю ОСОБА_11 не виданий, земельна ділянка в натурі не виділена, тобто фактично ОСОБА_11 не реалізував своє право власності на землю. За примусовим виконанням рішення не звертався; рішення, дії чи бездіяльність Первомайської райдержадміністрації щодо ненадання землі у власність на підставі рішення суду не оскаржував.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку мають місце цивільно-правові та адміністративно-правові відносини, будь-які особи не могли самоправно заволодіти землею ОСОБА_11 , тому що фактично він своє право власності на землю, надане рішенням суду, не реалізував; передбачені законом способи захисту свого права не використав, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження достатньо мотивована, в ній проведено аналіз і надано оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності та в співставленні з нормами законодавства з точки зору кримінального права, слідчим зроблені відповідні висновки про відсутність ознак складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Положеннями ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначаються у ст. 91 КПК України.
В ст. 284 КПК України, визначені підстави та порядок закриття кримінального провадження, а також оскарження такого рішення.
Як вбачається з аналізу норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування обов`язково повинні бути дотримані принципи повноти та об`єктивності, що є оціночними поняттями. Надаючи складові оцінки доказів у провадженні, законодавець, між тим, залишає за слідчим (прокурором або суддею) можливість прийняття (або неприйняття) рішення про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що Первомайським ВП ГУНП в Миколаївській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000639, за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
Стаття 356 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відомості до ЄРДР за вказаним номером внесені 25.06.2019 р. за заявою ОСОБА_5 про те, що невідома особа самоправно розпорядилась земельними ділянками та майновими паями.
Протягом досудового розслідування допитано ОСОБА_5 ; свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що працював головою колгоспу «Партизанська Іскра», у 1997 році відбулось розпаювання колгоспу, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були виділені майнові паї, оскільки вони працювали в колгоспі, але відповідно рішення зборів співвласників колгоспу, земельні паї їм не виділялись, оскільки вони померли у 1996 році до проведення зборів 12.07.1997 р.; досліджено та долучено до матеріалів кримінального провадження виписки з протоколу № 2 загальних зборів членів артілі від 12.06.1997 р., протоколу засідання правління селян власників «Партизанська Іскра» від 17.12.1998 р., протоколу № 1 зборів уповноважених членів артілі селян власників «Партизанська Іскра» від 19.02.1999 р., довідки голови артілі ОСОБА_15 від 02.03.2000 р. та 14.03.2000 р., та встановлено факт відсутності у даному кримінальному провадженні складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
Отже, як слідчим при прийняті рішення про закриття даного кримінального провадження, так і слідчим суддею, при ухваленні рішення про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого, досліджені всі обставини кримінального провадження, оцінені кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття зазначених процесуальних рішень, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

З огляду на наведене, оскільки старшим слідчим СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області вжито всіх можливих заходів для проведення всебічного, повного та неупередженого розслідування, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000639, залишити без змін, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
____________________ ______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3