Справа № 643/3545/20
Провадження № 1-кп/643/916/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000152 від 09.01.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, уродженця м. Очамчира Автономної республіки Абхазії, Грузія, який не працює, раніше судимий: 1) 20.10.1994 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна; 2) 11.08.1998 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 17.11.2004 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;4) 22.12.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015 року скасовано та постановлено новий вирок, яким призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.05.2018 року з Темнівської ВК № 100 умовно достроково, на невідбуту частину покарання 1 рік 24 дні, ніде не зареєстрований, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Грузії, уродженця м. Очамчира, Автономної республіки Абхазія, Грузія, який не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий, ніде не зареєстрований, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
У вказаному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених, на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 6 років, тобто у тяжкому злочині відповідно до ст. 12 КК України. У зв`язку із підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину проти власності, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що у підозрюваних можуть виникнути передбачені п.п. 1, 2, 3 ст. 177 КПК України спроби: з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить і дані про особу підозрюваних, які офіційно не працевлаштовані, не мають стійких міцних соціальних зв`язків, не мають громадянства України. Останні усвідомлюють незворотність уникнення покарання, у зв`язку з чим наявний ризик їх ухилення від слідства та суду; знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані у судовому засіданні. Також слід врахувати факт того, що обвинуваченим вручено додатки із копіями матеріалів досудового розслідування, що свідчить про те, що їм відомі анкетні дані деяких свідків та їх фактичне місце мешкання. Відтак, у сторони обвинувачення є достатні дані вважати наявними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинувачених інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. На теперішній час усі вищенаведені ризики не зменшилися та продовжують мати місце.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання.
Захисник обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також адвокат ОСОБА_6 заявив письмові клопотання про зміну ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 захисник зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання, неофіційно працевлаштований, його репутація підтверджена характеристикою громадської організації, наміру скриватися від суду у нього немає, чинити вплив на свідків чи потерпілих він також не намірений, згідно обвинувального акту його внесок у інкриміноване кримінальне правопорушення є незначним.
Крім того, з`явились нові обставини, яких не існувало на час обрання запобіжного заходу, а саме. Сума шкоди, яка була заявлена у цивільному позові, сплачена обвинуваченими в повному обсязі. Крім того, 11.03.2020 року була ухвалена Постанова Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVІD-19, причинної короновірусом SARS-COV-2», згідно якої запроваджені міри по боротьбі з короновірусом в Україні, зокрема заборонені вільне пересування по місту, перетин кордонів; зникла фактична можливість здійснення кримінальних правопорушень, а саме квартирних крадіжок, у зв`язку з оголошенням карантину. Крім того, виникли додаткові ризики для стану здоров`я утриманих під вартою у звязку з тим, що у слідчому ізоляторі існує скупчення людей з групи ризику.
В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 захисник зазначив, що обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, неофіційно працевлаштований, його репутація підтверджена характеристикою громадської організації, наміру скриватися від суду у нього немає, чинити вплив на свідків чи потерпілих він також не намірений.
Крім того, з`явились нові обставини, яких не існувало на час обрання запобіжного заходу, а саме. Сума шкоди, яка була заявлена у цивільному позові, сплачена обвинуваченими в повному обсязі. Крім того, 11.03.2020 року була ухвалена Постанова Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVІD-19, причинної короновірусом SARS-COV-2», згідно якої запроваджені міри по боротьбі з короновірусом в Україні, зокрема заборонені вільне пересування по місту, перетин кордонів; зникла фактична можливість здійснення кримінальних правопорушень, а саме квартирних крадіжок, у зв`язку з оголошенням карантину. Крім того, виникли додаткові ризики для стану здоров`я утриманих під вартою у звязку з тим, що у слідчому ізоляторі існує скупчення людей з групи ризику.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підтримав клопотання захисника, просив змінити міру запобіжного заходу на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підтримав клопотання захисника, просив змінити міру запобіжного заходу на домашній арешт.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вирішуючи клопотання прокурора та захисника, суд керується наступним.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи заявлені прокурором та захисником клопотання, суд керується таким.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08.03.2020 року. Обираючи вказаний запобіжний захід, слідчий судді дійшов висновку щодо доведеності підозри. Також слідчим суддею враховано, що як особистість ОСОБА_9 характеризується наступним чином: має постійне, проте не зареєстроване місце проживання у м. Харкові, де, зі слів, мешкає з цивільною дружиною та двома дітьми, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, що, на думку слідчого судді, свідчить про схильність ОСОБА_8 до вчинення злочинів. На тепер ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 6 років позбавлення волі. Суворість передбаченого за даний злочин покарання, якому може бути підданий підозрюваний в разі доведеності вини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від органів досудового розслідування й суду. До того ж ОСОБА_8 раніше відбував покарання у виді позбавлення волі та розуміє невідворотність покарання, що, наряду з зазначеним вище, дозволяє стверджувати про існування даного ризику. Враховуючи наведене, слідчим суддею обрано ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.02.2020 року, вказану вище ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року залишено без змін.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08.03.2020 року. Обираючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя дійшов висновку щодо обґрунтованості підозри, а також існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_5 , який згідно ухвали є громадянином Грузії, не працює, не одружений, не має місця постійної реєстрації.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.02.2020 року, вказану вище ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року залишено без змін.
Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а також до до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Судом встановлено, що ОСОБА_8 зареєстрованого місця проживання в Україні не має, офіційно не працевлаштований, є громадянином іншої держави, не працює, раніше неодноразово судимий.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Судом встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрованого місця проживання не має, офіційно не працевлаштований, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, є громадянином іншої держави.
Судовий розгляд даного кримінального провадження триває, докази судом не досліджувались, свідки не допитувались.
Враховуючи дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
Оцінюючи доводи захисника щодо зменшення ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVІD-19, спричиненої короновірусом SARS-COV-2», згідно якої запроваджені міри по боротьбі з короновірусом в Україні, суд керується таким.
Сам по собі режим карантину не здатний гарантувати належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти ризикам, на які посилався прокурор в клопотанні про продовження запобіжного заходу. Так, під час карантину дійсно діятимуть певні обмеження, зокрема щодо відвідування певних місць тощо, проте вказані обмеження розраховані на добросовісну поведінку осіб. Відповідно, режим карантину сам по собі не гарантуватиме неможливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.
Доводи захисника щодо відшкодування завданої потерпілому шкоди також не можуть бути оцінені судом в якості обставини, яка свідчить про зменшення ризиків, оскільки згідно ст. 65 КК України вказана обставина відноситься до обставин, що пом`якшують покарання.
Доводи захисника щодо характеристик обвинувачених судом також не можуть бути визнані такими, що свідчать про зменшення ризиків, оскільки вказані обставини вже оцінювались судом під час обрання запобіжного заходу та його продовження.
Доводи захисника відносно того, що в умовах СІЗО існує скупчення людей з групами ризику, судом також не можуть бути визнані такими, що свідчать про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки чинним законодавством України передбачено обов`язок надання особам медичної допомоги в умовах СІЗО.
За таких обставин на даній стадії розгляду справи суд не може визнати обґрунтованими доводи обвинувачених та їх захисника щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема на домашній арешт, та відмовляє у вказаному клопотанні.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на строк до 24:00 годин 05 червня 2020 року.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Одночасно суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що згідно Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року вони мають право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.
Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на домашній арешт відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 05 червня 2020 року.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк до 24:00 годин 05 червня 2020 року.
Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Для ОСОБА_7 , ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 13.04.2020 року о 16-40 год.

Суддя ОСОБА_1