Номер провадження: 11-сс/813/139/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, працюючого за наймом механіком та СТО "Дюк", раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003920 від 14.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, та застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання з 19:00 до 7:00 наступної доби, строком до 10.03.2020 року, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України,

встановив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, а саме в тому, що 13.11.2019 року, близько 22:00 годин, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходилися за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , на побутовому підгрунті виник конфлікт.
Через деякий проміжок часу, ОСОБА_9 маючи при собі предмети, заздалегіть пристосовані для спричинення тілесних ушкоджень, а саме телескопічну палицю та ніж, близько 23:30 годин, наздогнав ОСОБА_10 біля гаражів, які розташовані на території подвір`я будинку АДРЕСА_4 та з метою позбавлення життя останнього, наніс потерпілому зазначеними предметами численні удари в область голови та тулуба спричинив тим самим останньому чисельні тілесні ушкодження в області життєво важливих органів голови, шиї та верхньої частини тулуба у вигляді множинних колото-різаних ран голови та шиї, кратно-вертебральної травми, пошкодження шийного відділу спинного мозку.
Вважаючи свої дії, достатніми для настання смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_9 покинув місце скоєння злочину, а потерпілого в послідуючому доставлено до КУ "Міська клінічна лікарня №11", де останньому надано медичну допомогу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є необгрунтованою та підлягає скасуванню, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону. Оскільки ОСОБА_9 підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, а тому наявні достатні підстави вважати, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, ОСОБА_9 , перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, може довести свій злочинний намір на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 до кінця або впливати на нього, з метою зміни показів потерпілим на свою користь. Крім того, ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме спотворити або знищити знаряддя вчинення злочину, місцезнаходження якого на даний час слідчим встановлюється. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15. ч.1 ст.115 КК України.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15. ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними доказами, які долучені до матеріалів клопотання, зокрема: протоколом огляду місця події від 14.11.2019 року, протоколом обшуку житла, в якому мешкає ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , заявою про щиросердне визнання вини у вчиненні злочину та іншими матеріалами провадження.
Слідчий суддя врахував, особу підозрюваного ОСОБА_9 , те що він має постійне місце мешкання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також міцність соціальних зв`язків.
Доводи прокурора про те, що сама тяжкість обвинувачення, яке висунуте підозрюваному є підставою для обрання виключно запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, є недостатньою та належним чином не обґрунтованою.
Апеляційний суд також враховує той факт, що прокурор не надав апеляційному суду доказів існування будь-яких ризиків, які б вказували на те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту не забезпечить виконання ним покладених обов`язків та більш того повідомив, що з дня обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчим та прокурором не встановлено жодних фактів порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків. Вказані обставини свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими.
При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2020 року про відмову у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4