Справа № 137/45/19
Провадження №1-кп/132/74/20
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
21.01.2020року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319від 08.12.2018р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінальнихправопорушень, передбаченихч.2ст.15, ч.3 ст.185; ч.3 ст.185КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_9 31.10.2018р. приблизно о 16год.00хв. діючи умисно, будучи підбуреним жагою до особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приїхав на мопеді марки «HondaDio» до території, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 перелізши через металевий паркан, проник на вищевказану територію, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, демонтував із вантажного автомобіля марки «Краз-250» 1985р. випуску, запчастини, а саме: радіатор охолодження двигуна, вартість якого згідно висновку експерта № 398 від 18.12.2018р. становить 15762грн.70коп.; бачок масляний в зборі до двигуна вартістю 700грн.; центрифугу двигуна «ЯМЗ-236», вартістю 2132грн.70коп.; металевий дифузор радіатора охолодження двигуна, вартістю 619грн.60коп. Під час вчинення протиправних дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, з причин, що не залежали від його волі, не зміг довести злочин до кінця, так як був помічений на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_10 .

Крім того, він же, в період часу з 12.11.2018р. по 07.12.2018р. (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе), діючи умисно, будучи підбуреним жагою до особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевих грат вікна, проник до нежилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки викрав: механічний годинник у дерев`яному корпусі на циферблаті якого наявна емблема із надписом «Владимир», вартістю 800грн.; електричну м`ясорубку марки «Startex» моделі «М18В», вартістю 946грн.67коп.; електричну пароварку марки «Sinbo» моделі «SFS5703», вартістю 266грн.67коп.; електричну сушарку для продуктів марки «Shivaki»моделі «SDH-5101», вартістю 600грн.; електричну мультиварку марки «Elbee»моделі «Cook 250001», вартістю 1029грн.87коп., бувшого у використанні візка для ручного перевезення вантажів (кравчучки), вартістю 251грн.67коп., та плоди грецьких горіхів, загальною вагою 30кг., вартістю 540грн. У подальшому ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, через незачинені двері проник до гаражного приміщення, звідки викрав заготівки для паркану із нержавіючої сталі, загальною масою 900кг., вартістю 18000грн. Заволодівши викраденим, ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Внаслідок вчинення протиправних дій, ОСОБА_11 завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 22434грн.88коп.

Обвинувачений ОСОБА_11 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, та пояснив, що дійсно 31.10.2018р. на належному йому мопеді приїхав за адресою: АДРЕСА_2 , де перелізши через металевий паркан, проник на територію, яка належала ОСОБА_10 , звідки демонтував із вантажного автомобіля марки «Краз-250» запчастини: радіатор охолодження двигуна; бачок масляний в зборі до двигуна; центрифугу двигуна; та металевий дифузор радіатора охолодження двигуна. Однак викрасти дані речі не зміг, оскільки був помічений на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_10 . Крім цього, в листопаді-грудні 2018 року (точної дати не пам`ятає), знаходячись в селі Бірків Літинського району Вінницької області, шляхом пошкодження металевих грат вікна, проник до неживого будинку АДРЕСА_3 , звідки викрав: механічний годинник у дерев`яному корпусі; електричну м`ясорубку; електричну пароварку; електричну сушарку для продуктів; електричну мультиварку; візок для ручного перевезення вантажів, та плоди грецьких горіхів. Також, з гаражного приміщення, цього ж будинку, викрав заготівки для паркану із нержавіючої сталі. Щиро розкаюється у вчиненому, просить пробачення, добровільно відшкодувати шкоду не має можливості через відсутність працевлаштування, його скрутне матеріальне становище, та відсутність фінансових можливостей. Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 35089грн.00коп. та моральної шкоди в розмірі 20000грн.00коп., не визнає у повному обсязі, оскільки всі демонтовані ним запчастини були одразу після його затримання на місці злочину, повернуті ОСОБА_13 , який жодних доказів, які б свідчили про те, що дані запчастини були пошкоджені та не підлягають для використання без їх ремонту чи заміни, суду не надав, наявність заподіяної моральної шкоди перед судом не довів, а тому підстав для його задоволення не вбачає. Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 80000грн.00коп., визнає частково, а саме в розмірі встановленої досудовим розслідуванням шкоди в розмірі 22434грн.88коп., щодо іншої частини позовних вимог, а саме витрат необхідних для відновлення будинку через пошкодження вхідних та міжкімнатних дверей, вікна, підвіконня та гратів, а також паркану, то ці вимоги не визнає, оскільки цивільним позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, а отже і відсутні правові підстави для його задоволення в цій частині.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що він 31.10.2018р. перебуваючи на території, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , помітив обвинуваченого ОСОБА_11 , який демонтував з його автомобіля марки «Краз-250», запчастини, а саме: радіатор охолодження двигуна; бачок масляний в зборі до двигуна; центрифугу двигуна; та металевий дифузор радіатора охолодження двигуна, та намагався їх викрасти, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з незалежних від його волі причин. Даним кримінальним правопорушенням йому завдана матеріальна шкода, яка полягає у пошкодженні та викраденні його майна, ремонту автомобіля, а також витрат пов`язаних з явкою на виклики, як в ході досудового слідства, так і на протязі судового розгляду справи, яку він оцінює в розмірі 35089грн.00коп. Крім цієї шкоди, йому заподіяна і моральна шкода в розмірі 20000грн.00коп., яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, які зазнали він особисто, та його сім`я, внаслідок незаконного привласнення та пошкодження його майна, що привело до негативних наслідків, а саме погіршення його стану здоров`я, в результаті чого йому була встановлена 2-ої групи інвалідності, через загострення хвороби. Виходячи із зазначених обставин, просить задовольнити поданий ним цивільний позов.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засідання пояснила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_3 , з якого обвинувачений ОСОБА_11 вчинив крадіжку належних їй речей, перелік яких зокрема зазначений в обвинувальному акті. Даним злочином, їй завдана матеріальна шкода, яку вона оцінює в розмірі 80000грн. 00коп., яка складається із збитків пов`язаних із пошкодженням та викраденням належного їй майна. А саме в результаті протиправних дій обвинуваченого, були знищені вхідні та зламані міжкімнатні двері; розбито скло та пошкоджене підвіконня у двох вікнах; демонтовані грати. Також, були викрадені та не повернуті їй побутові нові та неуживані раніше електропристрої, а саме наступні речі: пароварка, мультиварка, сушарка, електром`ясорубка, механічний годинник виробництва СРСР, та металеві конструкції паркану (у кількості 100шт.). Зазначена сума збитків, визначена нею на основі виставлених рахунків за виготовлення, доставку та монтаж вищевказаних елементів дому та паркану, а також на таку чи подібну техніку популярного Інтернет-магазину, а саме: вхідні двері 7000грн.00коп.; міжкімнатні двері 7000грн.00хв.; вікна 1600грн.00хв., підвіконня 1800грн.00коп.; грати 1600грн.; пароварка 524грн.00коп., мультиварка 2699грн.00коп.; сушарка 1062грн.00коп.; електром`ясорубка 1824грн.; та паркан 54386грн.16коп. А всього, 79495грн. 16коп. (відновлення будинку 19000грн.00коп.; паркан 54386грн.16коп.; побутова техніка 6109грн. 00коп.). Виходячи із зазначених обставин, просить задовольнити поданий нею цивільний позов.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, та за ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у житло, інше приміщення, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Згідно пунктом1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди, мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до статті 323 КПК України, вирок суду, повинен бути законним та обґрунтованим.

Згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України та статтею 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.

Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Законом України від 23.02.2006р. № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у статті 17 якого наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009р. у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У пункті 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006р., суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь - якого кримінального обвинувачення».

Згідно статті 50 КК України, рішення суду про призначення покарання з-поміж інших завдань повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень статті 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р.№7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Частиною 6 статті 368 КПК України встановлено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

А дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд зазначив, що згідно зі статтею 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Верховний Суд вказав, що суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Суд роз`яснив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесені до тяжких злочинів, раніше не судимий, згідно характеристики характеризується з посередньої сторони, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, однак має дохід, одержаний від підробіток, напсихіатричному та наркологічному обліку не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття. Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Суд погоджується із позицією прокурора, щодо призначення ОСОБА_11 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказані злочини, а саме за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, та за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосування ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначення остаточно покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, та звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, із іспитовим строком в 3 (три) роки, та покладенням згідно п.п.1, 2 ч.1ст.76 КК Україниобов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаці ї про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме радіатор охолодження двигуна до автомобіля моделі «Краз-250» 1985р. випуску; масляний бачок в зборі до двигуна автомобіля моделі «Краз-250» 1985р. випуску; центрифуга від двигуна «ЯМЗ-236» автомобіля моделі «Краз-250» 1985р. випуску; металевий дифузор радіатора охолодження до автомобіля моделі «Краз-250» 1985р. випуску, які згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , після набуття вироком законної сили, необхідно залишити у законного власника.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме мопед моделі «HondaDio»,рама № НОМЕР_1 , чорного кольору, який згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., визначено зберігати на території арештмайданчика Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно повернути законному власнику.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме талон на мопед моделі «HondaDio»,рама № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_11 , який згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., визначено зберігати в матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, необхідно повернути законному власнику.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме ручні ваги моделі «Domotec», чоловічу флісову шапку моделі «KidsWearActive», чоловічу куртку моделі «Glostory», які згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., визначено зберігати в Кімнаті зберігання речових доказів Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно повернути законному власнику.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме матерчату рукавицю, медичний шприц, поліпропіленовий мішок, дві мотузки, дві викрутки та металеві ключі, які згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., визначено зберігати в Кімнаті зберігання речових доказів Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме механічний годинник у дерев`яному корпусі на циферблаті якого наявна емблема із написом «Владимир», плоди грецьких горіхів, загальною вагою 30кг., які згідно постанови слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 15.12.2018р., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_16 , після набуття вироком законної сили, необхідно залишити у законного власника.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме візок для ручного перевезення вантажів (кравчучка), світло-сірого кольору, яка згідно постанови слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 15.12.2018р., передана на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_11 , після набуття вироком законної сили, необхідно повернути законному власнику.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме сім квитанцій із ломбардів на ім`я ОСОБА_11 та гарантійний талон (інструкція з експлуатації) на пароварку моделі «Сінбо СФС 5703», а також два фотознімки протектора шини транспортного засобу, паперовий конверт із ілюстрованою таблицею до протоколу огляду гужової повозки від 10.12.2018р., в якій наявні фотознімки чотирьох протекторів шин гужової повозки та аркуш паперу із відкопійованими слідами рук, перші з яких згідно постанови слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 15.12.2018р., передані до Кімнати речових доказів Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, а інші визначено зберігати в матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_17 від 02.11.2018р. у справі № 137/1797/18, на мопед моделі «HondaDio»,рама № НОМЕР_1 ; талон на мопед моделі «HondaDio»,рама № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_11 ; матерчату рукавицю, всередині якої знаходились ручні ваги моделі «Domotec»; чоловічу флісову шапку моделі «KidsWearActive»; чоловічу куртку моделі «Glostory», у внутрішній кишені якої знаходився медичний шприц; поліпропіленовий мішок; дві мотузки; дві викрутки та металеві ключі, був накладений арешт.

У зв`язку з тим, що за вироком до ОСОБА_11 не застосовується спеціальна конфіскація та йому не призначено покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_17 від 02.11.2018р. у справі № 137/1797/18.
Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно частини 2 статті 124 КПК України та роз`яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Витрати на залучення експерта згідно висновку від 18.12.2018р. № 398 у розмірі 572грн.00коп., висновку від 18.12.2018р. № 521 у розмірі 572грн.00коп., висновку від 20.12.2018р. № 898 у розмірі 1144грн.00коп., висновку від 21.12.2018р. № 815 у розмірі 572грн.00коп., та висновку від 22.12.2018р. № 817 у розмірі 715грн.00коп., а всього на загальну суму 3575грн.00коп., підлягають стягненню з ОСОБА_11 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_18 як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду не застосовувались.

Відповідно до статті 55 Конституції України та положень статей 4, 13, 19, 79, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 127, 128 КПК України передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідночастини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Запунктом 3 частини 1 статті 91КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

У пункті 7 частини 1 статті 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Як передбачено у частині 1 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати,яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При цьому, згідно із статтею 1192 ЦК України, зурахуванням обставинсправи судза виборомпотерпілого можезобов`язати особу,яка завдалашкоди майну,відшкодувати їїв натурі(передатиріч тогож родуі такоїж якості,полагодити пошкодженуріч тощо)або відшкодуватизавдані збиткиу повномуобсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом положень статей 127, 128КПК України, статті 22ЦК України, сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода як обставина, що впливає на його кваліфікацію та вирішення інших питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та відшкодування збитків як спосіб захисту порушеного цивільного права і компенсаційний механізм мають неоднакову юридичну природу, відрізняються за критеріями визначення і правовими наслідками.

Зокрема, розмір відшкодування збитків є предметом позовних вимог у межах заявленого цивільного позову, доводиться цивільним позивачем (потерпілим) самостійно за правилами цивільного судочинства з дотриманням приписів ч.5 ст.128КПК України і не охоплюється межами обвинувачення, яке висувається прокурором в обвинувальному акті або постанові про зміну обвинувачення в суді і обов`язок доказування якого покладається на державного обвинувача.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілими а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у справі заявлено цивільні позови.

Так, згідно цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 , останній зазначає, що даним кримінальним правопорушенням йому завдана матеріальна шкода, яка полягає у пошкодженні та викраденні його майна, ремонту автомобіля, а також витрат пов`язаних з явкою на виклики, як в ході досудового слідства, так і на протязі судового розгляду справи, яку він оцінює в розмірі 35089грн.00коп. Крім цієї шкоди, йому заподіяна і моральна шкода в розмірі 20000грн.00коп., яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, які зазнали він особисто, та його сім`я, внаслідок незаконного привласнення та пошкодження його майна, що привело до негативних наслідків, а саме погіршення його стану здоров`я, в результаті чого йому була встановлена 2-ої групи інвалідності, через загострення хвороби.

Відповідно до цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 , заявниця посилається на те, що даним злочином, їй завдана матеріальна шкода, яку вона оцінює в розмірі 80000грн. 00коп., яка складається із збитків пов`язаних із пошкодженням та викраденням належного їй майна. А саме в результаті протиправних дій обвинуваченого, були знищені вхідні та зламані міжкімнатні двері; розбито скло та пошкоджене підвіконня у двох вікнах; демонтовані грати. Також, були викрадені та не повернуті їй побутові нові та неуживані раніше електропристрої, а саме наступні речі: пароварка, мультиварка, сушарка, електром`ясорубка, механічний годинник виробництва СРСР, та металеві конструкції паркану (у кількості 100шт.). Зазначена сума збитків, визначена нею на основі виставлених рахунків за виготовлення, доставку та монтаж вищевказаних елементів дому та паркану, а також на таку чи подібну техніку популярного Інтернет-магазину, а саме: вхідні двері 7000грн.00коп.; міжкімнатні двері 7000грн.00хв.; вікна 1600грн.00хв., підвіконня 1800грн.00коп.; грати 1600грн.; пароварка 524грн.00коп., мультиварка 2699грн.00коп.; сушарка 1062грн.00коп.; електром`ясорубка 1824грн.; та паркан 54386грн.16коп. А всього, 79495грн. 16коп. (відновлення будинку 19000грн.00коп.; паркан 54386грн.16коп.; побутова техніка 6109грн. 00коп.).

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в судовому засіданні цивільні позови підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 35089грн.00коп. та моральної шкоди в розмірі 20000грн.00коп., не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що всі демонтовані ним запчастини були одразу після його затримання на місці злочину, повернуті потерпілому, який жодних доказів, які б свідчили про те, що дані запчастини були пошкоджені та не підлягають для використання без їх ремонту чи заміни, суду не надав, наявність заподіяної моральної шкоди перед судом не довів, а тому підстав для його задоволення не вбачає. Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 80000грн.00коп., визнав частково, а саме в розмірі встановленої досудовим розслідуванням шкоди в розмірі 22434грн.88коп., щодо іншої частини позовних вимог, а саме витрат необхідних для відновлення будинку через пошкодження вхідних та міжкімнатних дверей, вікна, підвіконня та гратів, а також паркану, то ці вимоги не визнає, оскільки цивільним позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, а отже і відсутні правові підстави для його задоволення в цій частині.

Розглянувши подані цивільні позови, дослідивши надані докази на їх обґрунтування та підтвердження, з`ясувавши позицію сторін, суд вважає, що цивільні позови підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 намагався викрасти запчастини, а саме: радіатор охолодження двигуна; бачок масляний в зборі до двигуна; центрифугу двигуна «ЯМЗ-236»; та металевий дифузор радіатора охолодження двигуна, які демонтував із вантажного автомобіля марки «Краз-250» 1985р. випуску, який належить ОСОБА_10 , однак не зміг реалізувати свій злочинний умисел з причин, які не залежали вій його волі.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., дані запчастини були повернуті на відповідальне зберігання ОСОБА_10 .

Звертаючись із цивільним позовом, ОСОБА_10 зазначає, що йому завдана матеріальна шкода, яка полягає у пошкодженні та викраденні його майна, ремонту автомобіля, а також витрат пов`язаних з явкою на виклики, як в ході досудового слідства, так і на протязі судового розгляду справи, яку він оцінює в розмірі 35089грн.00коп., та на підтвердження цих обставин надає копію рахунка АВ000018660, виданого 10.06.2019р. ПП «Автотранском» на суму 15876грн.00коп., та товарний чек № 17, виданий 31.10.2019р. ФОП ОСОБА_19 на суму 1850грн.00коп.

Даючи оцінку наданим доказам, слід зазначити, що рахунок (рахунок-фактура, накладна) це документ, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, послуг, робіт, їх кількість і пропоновану ціну, по яким вони можуть бути поставлені покупцеві у разі його згоди, формальні особливості товару (колір, вага і т. д.), умови постачання і відомості про відправника і одержувача. Виставлення цього документу, означає лише пропозицію продати певні товари, а не їх фактичний продаж та розрахунок за них. Документами, що підтверджують оплату, можуть бути: платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунка, квитанція до прибуткового касового ордера.

Відносно рахунка АВ000018660, виданого 10.06.2019р. ПП «Автотранском» на загальну суму 15876грн.00коп., то цивільним позивачем не доведено, що це за послуги та їх цільове призначення (в якому конкретно виді ремонтних робіт та відносно якого саме транспортного засобу, а також в якому об`ємі, вони будуть використанні).

При цьому, даний рахунок АВ000018660 від 10.06.2019р., це документ, що містить лише перелік товарів, послуг, робіт, їх кількість і пропоновану ціну, по яким вони можуть бути поставлені або виконані у разі згоди покупця, та не засвідчують факт їх купівлі чи оплати, а отже не є документом, що підтверджує фактичну оплату.
Матеріали кримінального провадження та додані до цивільного позову документи не містять відомостей, а також належних та допустимих доказів (висновків експертів чи спеціалістів) на підтвердження того, що демонтовані запчастини були пошкодженні, та у зв`язку із цим потребують ремонту чи заміни.

Як не доведено і того, що обвинувачений ОСОБА_11 здійснив викрадення іншого майна у ОСОБА_10 , на що останній посилається у своєму цивільному позові, як на підставу для його задоволення.

Сам же цивільний позов в цій частині не конкретизований, та на його підтвердження не надано жодного належного та допустимого доказу.

Товарний чек № 17 від 31.10.2019р., не містить інформації щодо покупця, а тому не може засвідчувати належність потерпілому ОСОБА_10 та посвідчувати факт використання зазначених в них послуг останнім.

Крім того, згідно частини 1 статті 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Таким чином, долучені потерпілим ОСОБА_10 до поданого цивільного позову: рахунок АВ000018660, виданий 10.06.2019р. ПП «Автотранском» на суму 15876грн.00коп., та товарний чек № 17, виданий 31.10.2019р. ФОП ОСОБА_19 на суму 1850грн.00коп., жодним чином не підтверджують обставини на підтвердження яких вони подані.

За таких обставин, підстав для задоволення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди суд не вбачає, а тому в цій частині потерпілому необхідно відмовити.

При цьому, потерпілий ОСОБА_10 відповідно до вимог діючого процесуального закону, не позбавлений права та можливості у майбутньому, у разі підтвердження факту пошкодження демонтованих обвинуваченим ОСОБА_11 з його автомобіля запчастин, необхідності їх ремонту чи заміни, та понесення у зв`язку із цим витрат, що буде підтверджено належними та допустимими доказами, пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною 1статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Як роз`яснено в пунктах 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001р. та від 27.02.2009р.), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності з частиною 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За таких обставин суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у цивільного позивача, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла сторона, характеру немайнових трат (їх тривалості, можливості відновлення), стану її здоров`я, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування ОСОБА_10 моральної шкоди задовольнити частково в сумі 4000 грн.
При цьому слід зауважити, що судом встановлено, що саме з вини обвинуваченого, потерпілому, який є цивільним позивачем, заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що наслідки кримінального правопорушення стали для нього та його сім`ї психотравмуючими, обумовили порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування, ускладнили можливості повноцінної життєдіяльності та викликали негативні психологічні переживання.

За таких підстав, позов ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню. З обвинуваченого ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 4000грн.00коп. В частині стягнення матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Згідно цивільного позову ОСОБА_12 ставиться питання про стягнення матеріальної шкоди заподіяної злочином.

Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_11 викрав з будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_12 , наступні речі: механічний годинник у дерев`яному корпусі на циферблаті якого наявна емблема із надписом «Владимир», вартістю 800грн.; електричну м`ясорубку марки «Startex» моделі «М18В», вартістю 946грн.67коп.; електричну пароварку марки «Sinbo» моделі «SFS5703», вартістю 266грн.67коп.; електричну сушарку для продуктів марки «Shivaki»моделі «SDH-5101», вартістю 600грн.; електричну мультиварку марки «Elbee»моделі «Cook 250001», вартістю 1029грн.87коп., бувшого у використанні візка для ручного перевезення вантажів (кравчучки), вартістю 251грн.67коп., та плоди грецьких горіхів, загальною вагою 30кг., вартістю 540грн., а також із гаражного приміщення цього ж домогосподарства, заготівки для паркану із нержавіючої сталі, загальною масою 900кг., вартістю 18000грн.

Відповідно до постанови слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 15.12.2018р., із вказаних речей, потерпілій ОСОБА_12 лише повернуто механічний годинник у дерев`яному корпусі на циферблаті якого наявна емблема із надписом «Владимир»; та плоди грецьких горіхів, загальною вагою 30кг.

Таким чином, не було повернуто електричну м`ясорубку марки «Startex» моделі «М18В», вартістю 946грн.67коп.; електричну пароварку марки «Sinbo» моделі «SFS5703», вартістю 266грн.67коп.; електричну сушарку для продуктів марки «Shivaki»моделі «SDH-5101», вартістю 600грн.; електричну мультиварку марки «Elbee»моделі «Cook 250001», вартістю 1029грн.87коп., бувшого у використанні візка для ручного перевезення вантажів (кравчучки), вартістю 251грн.67коп., та заготівки для паркану із нержавіючої сталі, загальною масою 900кг., вартістю 18000грн., а всього на загальну суму 21094грн.88коп.

Звертаючись із цивільним позовом, ОСОБА_12 зазначає, що їй завдана матеріальна шкода, яка складається із збитків пов`язаних із пошкодженням та викраденням належного їй майна. А саме в результаті протиправних дій обвинуваченого, були знищені вхідні та зламані міжкімнатні двері; розбито скло та пошкоджене підвіконня у двох вікнах; демонтовані грати. Також, були викрадені та не повернуті їй побутові нові та неуживані раніше електропристрої, а саме наступні речі: пароварка, мультиварка, сушарка, електром`ясорубка, механічний годинник виробництва СРСР, та металеві конструкції паркану (у кількості 100шт.). Зазначена сума збитків, визначена нею на основі виставлених рахунків за виготовлення, доставку та монтаж вищевказаних елементів дому та паркану, а також на таку чи подібну техніку популярного Інтернет-магазину, а саме: вхідні двері 7000грн.00коп.; міжкімнатні двері 7000грн.00хв.; вікна 1600грн.00хв., підвіконня 1800грн.00коп.; грати 1600грн.; пароварка 524грн.00коп., мультиварка 2699грн.00коп.; сушарка 1062грн.00коп.; електром`ясорубка 1824грн.; та паркан 54386грн.16коп. А всього, 79495грн. 16коп. (відновлення будинку 19000грн.00коп.; паркан 54386грн.16коп.; побутова техніка 6109грн. 00коп.).

На підтвердження цих обставин ОСОБА_12 надає рахунок-фактуру № 23, виданого 15.02.2019р. ФОП ОСОБА_20 на придбання вхідних дверей та металопластикового вікна на загальну суму 15600грн.00коп.; рахунок на оплату № , виданий 17.05.2019р. ТОВ «АВ метал груп» на придбання кутника та листа г/к на загальну суму 15386грн.16коп.; рахунок-фактуру № СФ-0000104, виданого 20.05.2019р. ТОВ «НВП «Гідравліка Вінниця-Сервіс» на порубку металу на загальну суму 39000грн.00коп.; викопіювання з мережі Інтернет із сайту «Rozetka.ua» щодо вартості: пароварки SATURNST-EC7177 Marcote 524грн.; мультиварки-скороварки REDMONDRMC-PM380 2699грн.; сушилки для овочів та фруктів Maestro (MR-765) 1062грн.; електром`ясорубки FirstFA 5141-1 1824грн.

Як зазначено судом вище, рахунок (рахунок-фактура, накладна) це документ, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, послуг, робіт, їх кількість і пропоновану ціну, по яким вони можуть бути поставлені покупцеві у разі його згоди, формальні особливості товару (колір, вага і т. д.), умови постачання і відомості про відправника і одержувача. Виставлення цього документу, означає лише пропозицію продати певні товари, а не їх фактичний продаж та розрахунок за них. Документами, що підтверджують оплату, можуть бути: платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунка, квитанція до прибуткового касового ордера.

Відносно рахунку-фактури № 23, виданого 15.02.2019р. ФОП ОСОБА_20 на придбання вхідних дверей та металопластикового вікна на загальну суму 15600грн.00коп.; рахунку на оплату № , виданого 17.05.2019р. ТОВ «АВ метал груп» на придбання кутника та листа г/к на загальну суму 15386грн.16коп.; рахунку-фактури № СФ-0000104, виданого 20.05.2019р. ТОВ «НВП «Гідравліка Вінниця-Сервіс» на порубку металу на загальну суму 39000грн.00коп., то цивільним позивачем не доведено, що це за товари та послуги, та яке їх цільове призначення.

При цьому, дані рахунок-фактура № 23 від 15.02.2019р., рахунок на оплату № від 17.05.2019р., та рахунок-фактура № СФ-0000104 від 20.05.2019р., це документи, що містять лише перелік товарів, послуг, робіт, їх кількість і пропоновану ціну, по яким вони можуть бути поставлені або виконані у разі згоди покупця, та не засвідчують факт їх купівлі чи оплати, а отже не є документами, що підтверджують фактичну оплату.
Рахунок на оплату № від 17.05.2019р., та рахунок-фактура № СФ-0000104 від 20.05.2019р.,не містить інформації щодо покупця ОСОБА_12 , а тому не можуть засвідчувати належність останній.

Матеріали кримінального провадження та додані до цивільного позову документи не містять відомостей, а також належних та допустимих доказів (висновків експертів чи спеціалістів) на підтвердження того, що обвинуваченим були пошкоджені вхідні та міжкімнатні двері, вікно і підвіконня, та у зв`язку із цим потребують ремонту чи заміни.Як не доведено і того, що необхідна заміна грат, а також того, що вартість заготівки для паркану із нержавіючої сталі становить 54386,16грн.

Викопіювання з мережі Інтернет із сайту «Rozetka.ua» щодо вартості побутової техніки, не приймається судом до відома, оскільки це неналежний та недопустимий доказ.

Таким чином, долучені ОСОБА_21 до поданого цивільного позову: рахунок-фактура № 23 від 15.02.2019р., рахунок на оплату № від 17.05.2019р., рахунок-фактура № СФ-0000104 від 20.05.2019р., та викопіювання з мережі Інтернет із сайту «Rozetka.ua» щодо вартості побутової техніки, жодним чином не підтверджують обставини на підтвердження яких вони подані.

Разом з цим, в ході досудового розслідування була проведена судово-товарознавча експертиза, яка визначила вартість викраденого майна, загальний розмір якого (за виключенням повернутих речей) становить 21094грн.88коп., яка і підлягає задоволенню.

За таких підстав, позов ОСОБА_12 підлягає частковому задоволенню. З обвинуваченого ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 необхідно стягнути матеріальну шкоду в розмірі 21094грн.88коп. В іншій частині матеріальної шкоди необхідно відмовити.

При цьому, потерпіла ОСОБА_12 відповідно до вимог діючого процесуального закону, не позбавлена права та можливості у майбутньому, у разі підтвердження факту пошкодження обвинуваченим ОСОБА_11 вхідних та міжкімнатних дверей, вікна і підвіконня, необхідності їх ремонту чи заміни, відновлення грат та заготівки для паркану із нержавіючої сталі, та понесення у зв`язку із цим витрат, що буде підтверджено належними та допустимими доказами, пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004р. «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 21.01.2020р., то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

СІВАЧЕНКА ІГОРА СЕРГІЙОВИЧАвизнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2ст.15, ч.3 ст.185;ч.3ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді:

-за ч.2ст.15, ч.3 ст.185 КК України 4 (чотири) рокипозбавлення волі;

-за ч.3ст.185 КК України 5 (п`ять) роківпозбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_22 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком в 3 (три) роки. Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку від 18.12.2018р. № 398, у розмірі 572грн.00коп.; висновку від 18.12.2018р. № 521, у розмірі 572грн.00коп.; висновку від 20.12.2018р. № 898, у розмірі 1144грн.00коп.; висновку від 21.12.2018р. № 815, у розмірі 572грн.00коп.; та висновку від 22.12.2018р. № 817, у розмірі 715грн.00коп., а всього на загальну суму 3575грн.00коп.

Скасувати арешт на мопед моделі «HondaDio»,рама № НОМЕР_1 ; талон на мопед моделі «HondaDio»,рама № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_11 ; матерчату рукавицю, всередині якої знаходились ручні ваги моделі «Domotec»; чоловічу флісову шапку моделі «KidsWearActive»; чоловічу куртку моделі «Glostory», у внутрішній кишені якої знаходився медичний шприц; поліпропіленовий мішок; дві мотузки; дві викрутки та металеві ключі, накладений ухвалою слідчого судді Літинського районного суду Вінницької області ОСОБА_17 від 02.11.2018р. у справі № 137/1797/18.
Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме радіатор охолодження двигуна до автомобіля моделі «Краз-250» 1985р. випуску; масляний бачок в зборі до двигуна автомобіля моделі «Краз-250» 1985р. випуску; центрифуга від двигуна «ЯМЗ-236» автомобіля моделі «Краз-250» 1985р. випуску; металевий дифузор радіатора охолодження до автомобіля моделі «Краз-250» 1985р. випуску, які згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , після набуття вироком законної сили, залишити у законного власника.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме мопед моделі «HondaDio»,рама № НОМЕР_1 , чорного кольору, який згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., визначено зберігати на території арештмайданчика Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме талон на мопед моделі «HondaDio»,рама № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_11 , який згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., визначено зберігати в матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме ручні ваги моделі «Domotec», чоловічу флісову шапку моделі «KidsWearActive», чоловічу куртку моделі «Glostory», які згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., визначено зберігати в Кімнаті зберігання речових доказів Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме матерчату рукавицю, медичний шприц, поліпропіленовий мішок, дві мотузки, дві викрутки та металеві ключі, які згідно постановистаршого слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 01.11.2018р., визначено зберігати в Кімнаті зберігання речових доказів Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, знищити.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме механічний годинник у дерев`яному корпусі на циферблаті якого наявна емблема із написом «Владимир», плоди грецьких горіхів, загальною вагою 30кг., які згідно постанови слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 15.12.2018р., передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 , після набуття вироком законної сили, залишити у законного власника.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме візок для ручного перевезення вантажів (кравчучка), світло-сірого кольору, яка згідно постанови слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 15.12.2018р., передана на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_11 , після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінальногопровадження, а саме сім квитанцій із ломбардів на ім`я ОСОБА_11 та гарантійний талон (інструкція з експлуатації) на пароварку моделі «Сінбо СФС 5703», а також два фотознімки протектора шини транспортного засобу, паперовий конверт із ілюстрованою таблицею до протоколу огляду гужової повозки від 10.12.2018р., в якій наявні фотознімки чотирьох протекторів шин гужової повозки та аркуш паперу із відкопійованими слідами рук, перші з яких згідно постанови слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 15.12.2018р., передані до Кімнати речових доказів Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, а інші визначено зберігати в матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 4000грн.00коп. В іншій частині цивільного позову заявнику відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 21094грн.88коп. В іншій частині цивільного позову заявнику відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в передбаченому законом порядку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя: