Справа № 524/4115/18
Провадження № 1-кп/524/76/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора: ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001423 від 03.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого , раніше не судимого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2018 року, приблизно о 19 год. 10 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля терміналу , який знаходиться поруч із магазином «АТБ-Маркет», який розташований у будинку №16 по проспекту Лесі Українки, м.Кременчука, Полтавської області, намагався активувати картку мобільного зв`язку , в цей час до нього підійшов малознайомий потерпілий ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння і вимагав, щоб він поділився із ним грошима , але ОСОБА_6 йому відповів , щоб потерпілий ОСОБА_8 , перестав чіплятись до нього і йшов додому , але останній не припиняв свої зухвалі дії і продовжував стрибати та наносити долонею удари по спині ОСОБА_6 , провокуючи останнього на бійку та не реагуючи на прохання ОСОБА_6 заспокоїтись, внаслідок чого 18.04.2018 року приблизно о 19 год. 12 хв., ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин , діючи із злочинною недбалістю , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень , хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар лівою ногою в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 , від чого останній впав на спину та вдарився тім`яною частиною голови об тверду поверхню тротуару та отримав згідно висновку експерта № 471 від 18.05.2018 року тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми , забою головного мозку тяжкого ступеню, лінійного перелому лівої тім`яної кістки, чешуї лівої скроневої кістки, пірамідки лівої скроневої кістки з переходом ліній перелому на внутрішній слуховий хід, епідуральної гематоми правої скроневої області з переходом на основу передньої черепної ямки, субдурального крововиливу на рівні лівої скроневої долі, тім`яної долі, потиличної долі головного мозку, субарахноїдального крововиливу по ходу серпа намету мозочка, вогнища забою і розм`якшення в лівій лобно-скронево-тім`яній області зліва, набряку головного мозку, які утворилися одномоментно від ударної дії тупого твердого предмету з розповсюдженою поверхнею контактування, внаслідок падіння тіла з висоти власного зросту при наданні йому попереднього прискорення (у наслідок удару). Гематоми (крові) підшкірно та м`яких тканинах в області правої скроневої кістки, які утворилися від одноразової ударної дії твердого предмету, з обмеженою поверхнею контактування. Всі вище вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх отримання.
Обвинувачений ОСОБА_6 на початку судового розгляду справи вину у вчиненому кримінальному правопорушенні , передбаченому ст..128 КК України визнав частково, але перед закінченням з`ясування обставин і перевірки їх доказами вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю і пояснив, що 18.04.2018 року приблизно о 19 год. 00 хв. він підійшов до терміналу самообслуговування біля магазину «АТБ-Маркет», який знаходиться по проспекту Лесі Українки, будинок №16, м. Кременчука, Полтавської області, щоб активувати картку поповнення рахунку на мобільний телефон. Коли він стояв біля терміналу і поповнював рахунок до нього підійшов потерпілий ОСОБА_8 і почав себе агресивно поводити в його сторону , стрибав на нього , наносив долонею руки удари по спині , вимагав від нього, щоб він поділився грошима, але він казав ОСОБА_8 , щоб останній заспокоївся та йшов додому , на що ОСОБА_8 не реагував і продовжував стрибати на нього, провокуючи на бійку , тоді він повернувся і так як вважав , що ОСОБА_8 може заподіяти шкоду його здоров,ю , рефлекторно , не маючи ніякого умислу наніс йому один удар ногою в голову, внаслідок чого ОСОБА_8 впав і вдарився головою об асфальтобетонне покриття . Він не думав, що його удар призведе до таких наслідків і травм , які були встановлені у ОСОБА_8 . Періодично він надав потерпілому ОСОБА_8 за його життя,матеріальну допомогу у розмірі 1000 грн. і неодноразово просив у нього вибачення, на що ОСОБА_8 йому казав , що ніяких претензій до нього немає. У скоєному щиро кається, просить його суворо не карати.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненому злочині , його вина підтверджується :
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні 21.05.2019 року пояснила, що потерпілий ОСОБА_8 приходиться їй рідним сином, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер . 18.04.2018 року їй зателефонували незнайомі люди і повідомили, що її сина ОСОБА_8 побили і він лежав без свідомості біля магазину «АТБ», який знаходиться по проспекту Лесі Українки, будинок №16, м. Кременчука Полтавської області, звідки його відвезли до лікарні. На третій день перебування в лікарні його повезли на операцію. Після операції його перевели в нейрохірургічне відділення лікарні. Знайомі повідомили їй , що обвинувачений ОСОБА_6 вдарив її сина ОСОБА_8 ногою в голову, внаслідок чого останній впав і отримав вищевказані травми. Начальник служби безпеки магазину «АТБ» показав їй відеозапис з місця події, а саме , як обвинувачений ОСОБА_6 наніс один удар ногою в голову її сина ОСОБА_8 . Її син не очікував удару від обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому не встиг закритися, внаслідок чого впав і вдарився головою о тверду поверхню. Їй відомо, що обвинувачений ОСОБА_6 є майстром спорту по тхеквондо, а тому наніс удар ногою в голову потерпілого ОСОБА_8 . Наполягає на призначенні суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується матеріалами кримінального провадження , дослідженого у судовому засіданні , а саме :

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.05.2018 року від ОСОБА_7 із якого вбачається, що 18.04.2018 року її син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля магазину «АТБ», поблизу зупинки громадського транспорту «Аврора» , м. Кременчука , по проспекту Лесі Українки , отримав тілесні ушкодження і потрапив до ЛІЛ «Кременчуцька» де знаходиться на лікуванні. (а.с. 138)

-випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2339 на ОСОБА_8 із якої вбачається, що останній госпіталізований у нейрохірургічне відділення лікарні інтенсивного лікування «Кременчуцька» 18.04.2018 року із діагнозами: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеню, епідуральна гематома правої скроневої ділянки з переходом на основу середньої черепної ямки, осередки розможіння лівої лобно-скроневої ділянки, перелом по типу тріщини у лівій тім`яно - скроневій ділянці з переходом на основу черепа, набряк головного мозку, алкогольне сп`яніння. (а.с. 141)

-висновком експерта № 471 від 18.05.2018 року із якого вбачається, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню, лінійного перелому лівої тім`яної кістки, чешуї лівої скроневої кістки, пірамідки лівої скроневої кістки з переходом лінії перелому на внутрішній слуховий хід, епідуральної гематоми правої скроневої області з переходом на основу передньої черепної ямки, субдурального крововиливу на рівні лівої скроневої долі, тім`яної долі, потиличної долі головного мозку, субарахноїдального крововиливу по ходу серпа та намету мозочка, вогнища забою і розм`якшення в лівій лобно-скронево-тім`яній області зліва, набряку головного мозку, які утворилися одномоменто від ударної дії тупого твердого предмету з розповсюдженою поверхнею контактування, внаслідок падіння тіла з висоти власного зросту при наданні йому попередньо прискорення (унаслідок удару); гематоми (крові) підшкірно та в м`яких тканинах в області правої скроневої кістки, які утворилися від одноразової ударної дії тупого твердого предмету, з обмеженою поверхнею контактування. Всі вище вказані тілесні ушкодження утворилися, можливо в указаний термін і при вказаних обставинах в ухвалі, і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень , як небезпечних для життя в момент їх отримання. Тілесних ушкоджень характерних для виникнення їх в результаті боротьби чи самооборони при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 не виявлено. (а.с. 144-146)

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2018 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 впізнає на фото № 2 чоловіка за виразом обличчя, зачіскою, формою вух, який у квітні 2018 року наніс один удар ногою іншому чоловіку біля магазину «АТБ», біля зупинки громадського транспорту «Аврора» м. Кременчука. На фото № 2 зображений обвинувачений ОСОБА_6 (а.с. 147-149)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.05.2018 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 показує, як і куди обвинувачений ОСОБА_6 наносив удар ногою потерпілому ОСОБА_8 (а.с.150-152)

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2018 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 впізнає на фото № 1 чоловіка за виразом обличчя, зачіскою, вухах, очах, формі губ , який у квітні 2018 року наніс один удар ногою іншому чоловіку біля магазину «АТБ», поруч із зупинкою громадського транспорту «Аврора» м. Кременчука. На фото № 1 зображений обвинувачений ОСОБА_6 (а.с. 154-156)

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.05.2018 року із якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 показує, як і куди обвинувачений ОСОБА_6 наносив удар ногою потерпілому ОСОБА_8 (а.с.157-159)

-відеозаписом із ТОВ «АТБ-Маркет» вилученого на підставі ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.05.2018 року, із якого вбачається, що о 19 год. 10 хв. 30 сек. до терміналу самообслуговування підходить обвинувачений ОСОБА_6 .. О 19 год. 11 хв. 32 сек. до обвинуваченого ОСОБА_6 зі спини підходить потерпілий ОСОБА_8 . З 19 год. 11 хв. 50 сек. потерпілий ОСОБА_8 починає себе агресивно поводити в сторону обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме провокує його на бійку, стрибає на спину ОСОБА_6 . О 19 год. 12 хв. 01 сек. обвинувачений ОСОБА_6 наносить один удар лівою ногою в обличчя потерпілому ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав на асфальт. О 19 год. 13 хв. 53 сек. обвинувачений ОСОБА_6 закінчив свої справи біля терміналу самообслуговування і покинув місце пригоди, а потерпілий ОСОБА_8 залишився лежати на асфальті.

Вищевказані докази , які були досліджені у судовому засіданні суд вважає відповідно до вимог ст..86 КПК України допустимими , оскільки вони не були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами. Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року).

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, які суд також відповідно до вимог ст.. 94 КПК України вважає є належними і достовірними та достатніми для прийняття процесуального рішення по справі , приходить до висновку , що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 128 КК України доказана, не заперечує і сам обвинувачений своєї вини у вчиненому злочині.

Приймаючи до уваги вищевикладене ,оцінивши досліджені докази по справі суд вважає необхідним дії обвинуваченого ОСОБА_6 по факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст.. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно п.26 Постанови Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»зазначено , що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК.

Таким чином , суд приходить до висновку , що дії обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ст. 128 КК України .

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання , стан здоров,я обвинуваченого , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває , думку потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.02.2016 року , неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_8 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.. 67КК України судом не встановлено.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді громадських робіт строком 200 годин, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості по необережності ,позитивно характеризується , є учасником бойових дій, також суд враховує при призначенні покарання відповідно до вимог п.23 ч.2 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року де зазначено , що неправомірна поведінка потерпілого може бути визнана обставиною, що зменшує суспільну небезпечність злочину і пом`якшує покарання винного, суд вважає , що дії потерпілого ОСОБА_8 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 були неправомірними , оскільки потерпілий стрибав на спину обвинуваченого , нанасив удари долонею по спині , провокував останнього на бійку .

Призначення такого покарання , суд вважає, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Цивільний позов по справі потерпілою ОСОБА_7 не заявлений.

Позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 26516,39 грн. підлягає частковому задоволенню у розмірі 23820,74 грн. відповідно до вимог ст.. 1206 ЦК України та п.2 Постанови КМУ від 16.07.1993 року №545 зі змінами "Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" де зазначено , що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У ч.2 п.2 вищевказаної Постанови КМУ передбачено , що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Із довідки 3-ої міської лікарні м. Кременчука вбачається , що потерпілий ОСОБА_8 знаходився на лікуванні у нейрохірургічному відділенні лікарні інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 18.04.2018 року по 02.05.2018 року , з 20.04.2018 року по 24.04.2018 року перебував у реанімаційному відділенні, вартість одного ліжко-дня в реанімаційному відділенні складає 4769,84 грн., а вартість 15 ліжко - днів становить 19079,36 грн, де 54.18 грн. - предмети , матеріали , обладнання , інвентар, які неповинні включатись в розрахунок ліжка-дня, тому вартість 4-х ліжко днів буде становить 18862,64 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави, також вартість одного ліжко-дня в нейрохірургічному відділенні складає 501,06 грн., а вартість 10 ліжко - днів становить 5010,60 грн, де 5,25 грн. - предмети , матеріали , обладнання , інвентар, які неповинні включатись в розрахунок ліжка-дня, тому вартість 10 ліжко днів буде становить 4958,10 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави, а всього 18862,64 грн. + 4958,10 грн. = 23820,74 грн.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази по справі записи вилучені з відеокамери зовнішнього спостереження магазину «АТБ-Маркет» за адресою: м. Кременчук, проспекту Лесі Українки, буд. 16, які зберігаються на CD-R диску марки «Videx № B3115VJ2300309LH» у матеріалах кримінального провадження № 0001423 від 03.05.2018 року відповідно до ст.. 100 КПК України зберігати при них.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 200( двісті ) годин .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 23820,74 грн.

Речові докази по справі записи вилучені з відеокамери зовнішнього спостереження магазину «АТБ-Маркет» за адресою: м. Кременчук, проспекту Лесі Українки, буд. 16, які зберігаються на CD-R диску марки Videx № B3115VJ2300309LH у матеріалах кримінального провадження № 0001423 від 03.05.2018 року відповідно до ст.. 100 КПК України зберігати при них.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: