Провадження№11-сс/4820/341/20
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
скаржника ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою старшого слідчого 2-го відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 від 23.03.2020 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за № 0005692 від 04 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях водія ОСОБА_9 .

12 травня 2020 року ОСОБА_6 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду із скаргою про скасування цієї постанови як незаконної, так як досудове розслідування проведено без всебічного та повного дослідження всіх обставин справи, а висновки слідчого, викладені в постанові про закриття кримінального провадження, не відповідають дійсності та є передчасними.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що досудове розслідування проведено повно, всебічно та об`єктивно, досліджено усі обставини кримінального провадження та надано відповідну правову оцінку.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження судового рішення, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити подану скаргу про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Свої вимоги аргументує тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проведене поверхнево та однобічно без надання оцінки доказам, які скаржником надавались.

Зазначає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується факт порушення швидкості руху водієм ОСОБА_9 , що призвело до наїзду на пішохода.

Вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин, так як на території України діяв карантин до 24 квітня 2020 року, який забороняв вільне пересування, що завадило своєчасно оскаржити судове рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_6 та її представника на підтримку вимог, викладених у поданій апеляційній скарзі з мотивів наведених у ній, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовою колегією встановлено, що 19 травня 2020 року слідчий суддя оголосив оскаржувану ухвалу у відсутності скаржника належним чином повідомленого про дату і місце судового провадження, а 01 червня 2020 року апелянт подав апеляційну скаргу, тобто із пропуском 5-ти денного строку з дня проголошення судового рішення.

Оскільки відсутність повного тексту судового рішення позбавила скаржника можливості своєчасно ознайомитися з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення та навести свої заперечення щодо них в апеляційній скарзі, вказані обставини, на переконання колегії суддів, є поважними причинами пропуску процесуального строку.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя при постановленні оскаржуваного судового рішення керувався положеннями ст.303-307 КПК України, постановивши рішення по суті заявлених вимог скаржника, а саме відмовив у їх задоволенні.

Однак, приймаючи таке рішення, слідчий суддя оцінки доводам скарги ОСОБА_6 не дав, як і не дав оцінки оскаржуваному процесуальному рішенню слідчого про закриття кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог Кримінального процесуального закону .

Гарантоване право на справедливий суд означає, що при судовому розгляді не допускається формального підходу до розгляду аргументів скаржника, а їхнє спростування повинно бути переконливим із наведенням доказів, оцінка яких відповідає вимогам ст.94 КПК України.

Мотивуючи своє рішення про законність закриття слідчим кримінального провадження, слідчий суддя послався на відображені в оскарженому процесуальному рішенні докази, зокрема, на протокол проведення слідчого експерименту, показання свідків та висновки судово-медичної і автотехнічної експертиз, в тому числі і на показання потерпілої ОСОБА_6 , фактично визнавши, що їх оцінка відповідає ст.94 КПК України і вони є достатніми для постановлення оскаржуваного процесуального рішення.

Однак, оцінка доказів це, перш за все, розумова та логічна діяльність. Кримінальне процесуальне законодавство вимагає, щоб внутрішнє переконання було завжди обґрунтованим. Шлях внутрішнього переконання повинен відображатися через мотивування висновків, що дозволить його перевірити і зробити висновок про правильність або помилковість.

При цьому, за змістом оскаржуваної ухвали слідчого судді, позиція суду щодо правомірності закриття кримінального провадження слідчим, ґрунтується виключно на переліку проведених слідчих дій, як то допиту потерпілої, свідків чи проведення експертиз, без їх оцінки, аналізу та мотивів у чому саме вказані докази підтверджують зроблені слідчим висновки щодо відсутності у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що допущені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність та обґрунтованість судового рішення, що у відповідності до ст.412 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Аналізуючи постанову слідчого про закриття кримінального провадження, колегія суддів враховує, що визначальним у криміналістичній характеристиці дорожньо-транспортної пригоди як злочину слід вважати механізм, а не спосіб його вчинення.

Під механізмом дорожньо-транспортної пригоди розуміють систему часових, динамічних та інших зав`язків окремих етапів, обставин і чинників, що формують сліди на взаємодіючих об`єктах під час розвитку дорожньо-транспортної події.

Механізм ДТП складається із процесу, який розділяють на три етапи, зближення з перешкодою, безпосередня взаємодія та розміщення після взаємодії.

З`ясування умов та наслідків протікання цих процесів відіграє важливу роль у встановленні винуватості чи невинуватості особи.

На переконання колегії суддів, слідчий належним чином даних вимог не дотримався.

Так, вирішальною мірою позиція слідчого про відсутність у діях водія ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ґрунтується на даних, зафіксованих у висновку автотехнічної експертизи від 28.02.2020 року, відповідно до яких водій ОСОБА_9 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки транспортного засобу до місця наїзду.

Однак, беручи до уваги лише наведену технічну точку зору, без урахування юридичного аспекту, слідчий не зважив на положення ч.2 ст.94, ч.10 ст.101 КПК України, відповідно до яких жоден доказ не має наперед установленої сили, а висновок експерта не є обов`язковим для органу, який здійснює провадження, і не спростовує твердження потерпілої про безпосередню причину ДТП перевищення швидкості руху, неврахування дорожньої обстановки водієм.

Не врахував слідчий і те, що відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має, у випадку, коли аварійну ситуацію було створено самим водієм.

Місцем ДТП є нерегульований пішохідний перехід, що зобов`язувало водія при його перетині уважно слідкувати за зміною дорожньої обстановки.

Зокрема, Правила дорожнього руху України, а саме п.18.1, покладають на водія обов`язок при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість руху, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Слідчий, констатуючи порушення пішоходом ОСОБА_6 вимог п.4.14 (а,б) Правил дорожнього руху України, не з`ясував суті змісту даних порушень, а зазначив про перетин потерпілою пішохідного переходу бігом, не зіставив і не проаналізував наявних у справі даних про механізм ДТП, відомостей про місце наїзду, відстань розташування транспортного засобу в момент з`явлення пішохода на пішохідному переході, швидкості руху автомобіля, тощо.

З огляду на вищевказане, нечіткість та неконкретність викладення у постанові слідчого фактичних обставин події, не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів механізму ДТП, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову з його юридичною формулою.

На підставі викладеного, постанова слідчого підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню в слідчий відділ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області для продовження досудового розслідування.

У зв`язку з наведеним, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_6 задовольнити.

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 19 травня 2020 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0005692 від 04 грудня 2019 року, та постанову старшого слідчого 2-го відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 від 23.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0005692 від 04 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, скасувати, а матеріали кримінального провадження направити в слідчий відділ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4