Справа № 581/329/20
Провадження № 1-кп/581/43/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина Сумської області кримінальне провадження № 0000064 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у с. Хорол Недригайлівського району Сумської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня спеціальна, не працює,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

На початку січня 2020 року (точні дату та час встановити не вдалося) ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливу мету, через центральну хвіртку проник до господарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , та з господарського приміщення викрав пластикову каністру, яка була повністю заповнена 20 л бензину марки А92, якими розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 541 грн.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

У кінці січня 2020 року (точні дату та час встановити не вдалося) ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, повторно, переслідуючи корисливу мету, через центральну хвіртку проник до господарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , та з господарського приміщення викрав пластикову каністру, яка була повністю заповнена 20 л бензину марки А92, якими розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 541 грн.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у приміщення.

На початку березня 2020 року (точні дату та час встановити не вдалося) ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, повторно, переслідуючи корисливу мету, через центральну хвіртку проник до господарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , та з господарського приміщення викрав пластикову каністру, яка була повністю заповнена 20 л бензину марки А92, якими розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 541 грн.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у приміщення.

Допитаний у ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєних ним кримінальних правопорушень визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 у попередньому судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 із початку 2019 року виконував у нього певні роботи по господарству, останній раз допомагав йому восени на городі. У лютому 2020 року він помітив зникнення двох 20-и літрових каністр з бензином, які він тримав у дровнику для особистих потреб. Зважаючи на те, що викрадення можуть повторитися і колись йому можливо доведеться впізнавати свою каністру, він накрутив зелену кришку на 20-и літрову жовту каністру з бензином. У березні потерпілий помітив зникнення цієї каністри з бензином. Після того, як він помітив, що відбувалося проникнення ще й до його погребу, він пішов до обвинуваченого додому, оскільки підозрював вчинення крадіжок саме ним. У ОСОБА_4 вдома він впізнав усі три свої каністри, одна з яких була з 5 л бензину. Також він знайшов у обвинуваченого вдома свою 10-и літрову каністру, у якій було бувше у використанні моторне масло. Після цього потерпілий зателефонував до поліції. Обвинувачений повернув йому 60 л бензину, каністри були вилучені працівниками поліції та передані йому на зберігання.

9 червня 2020 року до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 3 ст.185 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, та враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданих збитків та відсутність обставин, що обтяжують покарання, узгодили призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті за цей вид злочину, у виді арешту на строк два місяці. Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Заслухавши прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, а також письмову заяву потерпілого про згоду на укладення вказаної угоди, суд дійшов таких висновків.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 , беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кожного із вказаних кримінальних правопорушень, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Узгоджене сторонами угоди покарання не виходить за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання. Сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди), з урахуванням особи винного, та вправі використати положення ст. 69 КК України, узгодивши більш м`який вид покарання, не зазначений у санкції статті за цей злочин, що передбачено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а також враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, призначити обвинуваченому, узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за кожен вказаний злочин у виді арешту.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, клопотання про їх застосування від прокурора не надходило.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а процесуальних витрат у відповідності ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 9 червня 2020 року між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України (по епізоду крадіжки на початку січня 2020 року) із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 1 місяць;

за ч. 3 ст. 185 КК України (по епізоду крадіжки в кінці січня 2020 року) із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 2 місяці;

за ч. 3 ст. 185 КК України (по епізоду крадіжки на початку березня 2020 року) із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 2 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначити покарання у виді арешту на строк два місяці.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку суду до виконання.

Речові докази:

- пластикову каністру, білого кольору, з чорною кришкою, на якій мається напис Syngenta ЗН1/Y14/120/13 F/ВVТ2671150/, об`ємом 20 літрів, в середині якої знаходиться 5 л рідини схожої на бензин;

- порожню пластикову каністру, жовтого кольору, із зеленою кришкою, на якій мається напис Syngenta SAV1K00263 MANUF 11/11 38112, об`ємом 20 літрів;

- пластикову каністру, білого кольору, із зеленою кришкою, на якій мається напис Syngenta SAV1K00263 MANUF 11/11 38112 , об`ємом 20 літрів, в середині якої знаходиться 2 л рідини схожої на бензин;

- порожню пластикову каністру, чорного кольору, об`ємом 10 літрів, які передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити у його користуванні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 785 грн. 05 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1