Дата документу 19.02.2020
Справа № 334/841/20
Провадження № 1-кс/334/438/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

законного представника

неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000595 від 18 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, учня 9 класу ЗОШ №22, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2020 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000595 від 18 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 лютого 2020 року, приблизно о 22 годині 20 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Дніпроелектро» по вулиці Щасливій в м. Запоріжжя, разом з раніше знайомими йому, невстановленими в ході досудового розслідування особами, вступили у злочинну змову між собою, направлену на відкрите заволодіння, із застосуванням небезпечного для життя та здоров`я насильства, майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яких вони випадково зустріли на вказаній зупинці.

З метою реалізації зазначеного наміру неповнолітній ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, підійшли до ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , розпочавши з ними розмову, під час якої змусили їх відійти один від одного на певну відстань та, використовуючи малозначний привід, почали провокувати їх до сварки.

Одразу після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на напад, з метою заволодіння чужим майном, почала наносити удари кулаками обох рук в область голови ОСОБА_8 , від яких той впав на асфальт та втратив свідомість, а неповнолітній ОСОБА_5 , діючи узгоджено із іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, використовуючи наявний при ньому газовий балончик, розпилив його в область очей ОСОБА_9 та наніс ОСОБА_8 декілька ударів руками та ногами в область голови та тулубу, одразу після чого, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 , який перебував на землі без свідомості, діючи умисно, з метою власного збагачення, обшукав кишені останнього та забрав належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 7» в корпусі чорного кольору з ІМЕЙ1 НОМЕР_1 , ІМЕЙ2 НОМЕР_2 , вартістю 3999 гривень, в силіконовому чохлі чорного кольору, із встановленою сім-картою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_3 , та сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , які матеріальної шкоди для потерпілого не представляють, тим самим відкрито, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволодів майном ОСОБА_8 .

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.187 КК України, а саме як: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вина ОСОБА_5 підтверджується в повному обсязі зібраними по кримінальному провадженню доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження а саме:

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , в якому останній зазначив обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, та описав прикмети особи, що його вчинила;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , в якому останній зазначив обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення;

протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_8 особи для впізнання, в ході якого останній впізнав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як особу, що вчинила кримінальне правопорушення;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 який пояснив, що 17 лютого 2020 року, під час відпрацювання території Дніпровського району біля будинку №26-А по

вул. Дудикіна в м. Запоріжжі, був помічений ОСОБА_5 , який почав нервувати, його руки були в крові, та біля будинку АДРЕСА_2 було виявлено та в подальшому вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 7» в корпусі чорного кольору, належний потерпілому ОСОБА_8

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 який пояснив, що 17 лютого 2020 року, під час відпрацювання території Дніпровського району біля будинку №26-А по

вул. Дудикіна в м. Запоріжжі, був помічений ОСОБА_5 , який почав нервувати, його руки були в крові, та біля будинку АДРЕСА_2 було виявлено та в подальшому вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 7» в корпусі чорного кольору, належний потерпілому ОСОБА_8

рапортом співробітників патрульної поліції щодо причетності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України;

рапорти на службу «102» з приводу звернення до лікарні ОСОБА_8 (забій м`яких тканей голови та обличчя), ОСОБА_9 (забій м`яких тканей голови, гематома м`яких тканей голови та обличчя);

протокол затримання ОСОБА_5 .

18 лютого 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за що законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Крім того, згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочини, у скоєнні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Також звертаю увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та покарання, може переховуватися від органів досудового слідства, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Про можливість впливу на потерпілих і свідків свідчить той факт, що ОСОБА_5 вчинено розбій відносно повнолітніх потерпілих, тобто які за віком і статурою більше нього, проте його це не зупинило, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою також обумовлено тим, що він підозрюється у скоєнні злочину будучи особою, до якої раніше застосовувалися примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків на строк 1 рік за вчинення суспільно небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з чим існує ризик того, що останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду, що є ризиком, передбаченим п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання, застави чи домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи особу підозрюваного (негативно характеризується, раніше вчиняв суспільно небезпечне діяння, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що злочин вчинено приблизно о 22 год. 20 хв.,) та суспільний резонанс вчиненого ним злочину є ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та знаходячись на волі буде продовжувати вчинювати аналогічні злочини, впливати на свідків та потерпілих;

- до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на особливу довіру та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного ОСОБА_5 , що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу особистої поруки, передбаченого п. 2 ч.1 ст.176 КПК України. Також у разі їх надходження підозрюваний буде знаходитися на свободі, що не виключає наявності вищевказаних ризиків;

Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідство вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про обрання відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо уникнути вищезазначених ризиків та забезпечення покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , процесуальних обов`язків.

Крім того, органи досудового слідства вважають, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

На підставі викладеного, з метою забезпечення дієвості інституту заходів забезпечення кримінального провадження найбільш доцільним буде обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий підтримав своє клопотання просив задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання. Просила обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозрюваний може впливати на потерпілих, свідків у справі, намагатися ухилитися від слідства та суду, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є більш доцільним, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання, вказавши, що свою вину визнає. Просив обрати у відношенні нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 заперечувала щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою її сина, та просила обрати інший запобіжний захід у відношенні її підзахисного не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , та просила обрати інший запобіжний захід у відношенні її підзахисного не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, законного представника неповнолітнього підозрюваного, захисника дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

Слідчим суддею при визначенні суми альтернативного запобіжного заходу застави підозрюваному враховуються, обставини кримінального правопорушення, його майновий та сімейний стан, ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що застава - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105100 гривень, в повній мірі забезпечить належне виконання покладених на підозрюваного обов`язків та його належну поведінку.

Враховуючи зазначене, вважаю, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено неможливість застосування до підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні більш м`якого запобіжного заходу, існує необхідність у застуванні до нього запобіжного заходу тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 182, 194, 196, 370, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000595 від 18 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 105100 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу яку необхідно внести на депозитний рахунок: №UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Запорізькій області, . Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_5 , провадження по справі №1-кс/334/438/20, ЄУН 334/841/20. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця навчання.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з 17 лютого 2020 року з 23 години 00 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 18 квітня 2020 року о 23 годині 00 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1