Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1879/19
Провадження № 1-кп/596/24/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" квітня 2020 р.
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, не судимого згідно ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України, в кримінальному провадженні №0000200, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.09.2019 року,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Гусятинського районного суду перебуває кримінальне провадження, №0000200, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.09.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 Кримінального Кодексу України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою. В обгрунтування клопотання посилається на те, що підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід відсутні, оскільки продовжують існувати ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечили, вказавши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не підтверджені та є надуманими, а тяжкість покарання не є достатньою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 год. 40 хв. 31 жовтня 2019 року.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 28 жовтня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 30 грудня 2019 року включно.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 23 грудня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 21 лютого 2020 року включно.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 20 лютого 2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 20 квітня 2020 року включно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, судом враховується те, що ОСОБА_4 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачуєься у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, що спричинило загибель людини, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи ступінь тяжкості вищезазначеного кримінального правопорушення, суворість, передбаченого законом покарання, особу обвинуваченого, який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що наявний ризик, передбачений ст.177 КПК України, на який вказує прокурор, продовжує існувати, а тому з метою запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_4 ухилитись від суду, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, суд вважає клопотання прокурора є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відомості, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризик можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, який, зокрема, слугував підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час продовжує існувати, тому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 9 червня 2020 року (включно)

За наведених обставин суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також виконання ним процесуальних обов`язків.
При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є необгрунтованими та не спростовують наведених висновків суду.

Виходячи з положень ст. 177, 178, 181, 192, 193, 194, 196, 202, 205, 331 КПК України, ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання сторони захисту про заміну обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Постолівка Гусятинського району на 60 днів, до 9 червня 2020 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 7-ти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 7-ти днів з моменту вручення її копії судового рішення.

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1