Дата документу 01.07.2020 Справа № 554/3237/20
Провадження №1-кс/554/8630/2020

УХВАЛА
Іменем України

01 липня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , його представника - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч. 2 ст.372 КК України у кримінальному провадженні № 00000723, в якій просить скасувати повідомлення про підозру від 16.04.2020 року у кримінальному провадженні №00000723 ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 372 КК України; зобов`язати прокурора Харківської області внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного відео та аудіо контролю в період з 16 березня по 07 квітня 2020 року у службовому кабінеті №25 Борівського відділення поліції Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області за ч. 1 ст. 359 та ч. 1 ст. 365 КК України.
В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 16.04.2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч. 2 ст.372 КК України. Органом досудового розслідування він звинувачується у тому, що 16.03.2020 року, перебуваючи у службовому кабінеті як виконуючий обов`язки начальника Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області, виступаючи в ролі підбурювача до притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, з метою нарощування статистичних показників професійної діяльності у сфері злочинів проти довкілля, переконавначальника сектору кримінальної поліції Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у потребі штучного створенням доказів обвинувачення та іншої фальсифікацієї,з метою притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності.
У подальшому ОСОБА_6 , «виступаючи в ролі організатора у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності, вирішив підшукати особу, яка зізнається у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та видасть працівникам поліції бензомоторну пилу, яку їй заздалегідь надасть ОСОБА_6 »
ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_7 з проханням зізнатися у вчиненні ним кримінального правопорушення, а саме у незаконній порубці дерев. Надалі ОСОБА_6 підготував бензомотопилу, ємність з бензином та пляшку з мастилом та 18.03.2020 року організував доставку ОСОБА_7 до Борівського лісництва, де на той час були повалені 9 стовбурів дерев.
Приблизно о 11 год. слідчий ОСОБА_8 оглянула місце події та розпочала досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України. 03.04.2020 року ОСОБА_6 заплатив ОСОБА_7 100 гривень за те, що він оговорив себе в тому, що без дозволу 18.03.2020 року зрізав 9 стовбурів дерев.
08.04.2020 року слідчою ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Після цього, ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 200 грн.

Згідно фактичних обставин справи ОСОБА_3 зазначає, що у відповідності до своїх службових обов`язків як начальник підрозділу поліції він зобов`язаний аналізувати стан виконання службових обов`язків підлеглими йому поліцейськими, у тому числі і ОСОБА_6 , як керівником блоку кримінальної поліції. Звичайно для цього використовуються і статистичні показники, щодо профілактики злочинних проявів та розкриття кримінальних правопорушень і притягнення винних до кримінальної відповідальності. Таким чином призначення стороною обвинувачення його як підбурювача до притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності є суб`єктивним висловом та не відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

Після повідомлення ОСОБА_3 про підозру було проведено службове розслідування, наслідком якого став висновок, що у його діях керівництвом ГУНП в Харківській області не встановлено ознак злочину, а встановлений дисциплінарний проступок. З моменту оголошення ОСОБА_3 про підозру його ніхто не допитував, його мотивоване клопотання про закриття кримінального провадження не розглянуте.

У повідомленні про підозру відсутні дані про те, у який спосіб та якими засобами він підбурював ОСОБА_6 використовувати ОСОБА_7 у створенні штучних доказів злочину, передбаченого ст. 246 КК України. Слідчим не визначені його конкретні дії чи бездіяльність у процесуальних рішеннях слідчої ОСОБА_8 , а тому будь-які обгрунтування його співучасті у оголошенні ОСОБА_7 про підозру відсутні. Останній також не вказував на ОСОБА_3 , як на особу, яка схилила його до завідомо неправдивих показів.

При обранні запобіжного заходу він стверджував про свою невинуватість в інкримінованому йому злочині, наголошував, що окрім вимог до своїх підлеглих, спрямованих на посилення профілактики та запобігання злочинним проявам у районі інших вимого не пред`являв. Його службова діяльність значною мірою пов`язана із негласною роботою по виявленню та запобіганню злочинам. До такої відноситься і робота з громадянами, які погоджуються на негласне співробітництво з поліцією.

Крім того, заявник зазначає про невідповідність правової оцінки фактичним обставинам справи, оскільки диспозиція статті 372 КК України передбачає «притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою», а ОСОБА_7 не можна віднести до завідомо невинної особи, бо він повідомив слідчій, що нібито без відповідного дозволу зрізав 9 дерев сосни. За штучне створення доказів у кримінальному провадженні передбачена відповідальність за ст. 384 КК України.

Звертаючись до прокурора з клопотанням про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 зазначив, що у матеріалах справи наявні докази про те, що кримінальне провадження зареєстроване 14.11.2019 року за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 365, ст. 372 КК України, тобто задовго до його призначення на посаду. Це вказує на те, що до листопада 2019 року, відносно певних службових осіб Борівського відділення поліції проводилися оперативно-розшукові заходи, в ході яких були здобуті достатні дані, про наявність корупційних правопорушень. Після внесення у ЄРДР цих даних, 06.02.2020 року ухвалами слідчого судді Харківського апеляційного суду було надано дозволи на проникнення у службовий кабінет ОСОБА_6 та встановлення там спеціальної техніки для відео та аудіо контролю за останнім.

07.04.2020 року він виявив у своєму службовому кабінеті спеціальну техніку для відео та аудіо контролю подій, що відбувалися у його кабінеті. Із протоколу про проведення НСРД від 18.03.2020 року, який був розсекречений 07.04.2020 року, вбачається, що у період 16-19 березня 2020 року у нього в кабінеті фіксувалися всі службові, у тому числі і таємні події без дозволу слідчого судді.

Після цього, як він повідомив процесуального керівника та слідчого суддю Октябрського районного суду м. Полтави, вважає, що вказані особи були зобов`язані внести відомості до ЄРДР за ознаками злочинів, передбачених ст. 359,365 КК України, але вони це проігнорували.

На підставі викладеного просить задовольнити скаргу.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що його не допитували в якості підозрюваного; він не звертався ні до кого з заявами про порушення його права на захист.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав. Вказав, що ОСОБА_3 звинувачується у співучасті, але відсутні будь-які дані, що він хотів притягти невинного до кримінальної відповідальності. Слідчий не підпорядковується начальнику поліції. Просив відреагувати окремою ухвалою на незаконне прослуховування ОСОБА_3 . Зазначив, що з цього приводу ані підозрюваний, ані адвокат із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів не зверталися.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Вказав, що скарга безпідставна, оскільки підозра є первинна, повністю обґрунтована матеріалами справи. До прослухування вони ніякого відношення не мають, вважає, що підстав для винесення окремої ухвали немає.

Заслухавши підозрюваного, захисника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Встановлено, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000723 від 14.11.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 368, ч. 3 ст. 365, ст. 372 КК України.

16 квітня 2020 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві ОСОБА_9 у кримінальному проваджені № № 0000723 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 372 КК України.

Як вбачається з повідомлення про підозру, згідно наказу начальниа ГУНП в Харківській області №39 о/с від 19.02.2020 року на ОСОБА_3 покладено тимчасове виконання обов`язків за посадою начальника Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області.

16.03.2020 року, близько 14 години 40 хвилин, перебуваючи у службовому кабінеті №25 Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області, т.в.о. начальника Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , виступаючи в ролі підбурювача до притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, з метою нарощування статистичних показників професійної діяльності у сфері злочинів проти довкілля, переконавначальника сектору кримінальної поліції Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у потребі штучного створенням доказів обвинувачення та іншої фальсифікацієї,з метою притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності.
Вступивши у злочинну змову з ОСОБА_3 та з метою виконання попередньої домовленості з ним, ОСОБА_6 , виступаючи в ролі організатора у притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності, вирішив підшукати особу, яка зізнається у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та видасть працівникам поліції бензомоторну пилу, яку їй заздалегідь надасть ОСОБА_6
16.03.2020 року, близько 16 години, перебуваючи у службовому кабінеті №25 Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_3 про злочинний план, щодо можливості притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності за злочин проти довкілля шляхом штучного створення доказів скоєння кримінального правопорушення, який ОСОБА_3 схвалив.
Згідно раніше обумовленого з ОСОБА_3 плану, ОСОБА_6 знаючи про те, що на території села Нижче Солоне Борівського району Харківської області проживає йому знайомий та раніше судимий ОСОБА_7 , з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на штучне створення доказів скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та на притягнення невинної особи у вчиненні цього злочину до кримінальної відповідальності, вирішив, використовуючи своє службове становище, примусити ОСОБА_7 зізнатися у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, потім видати в обумовленому ОСОБА_6 місці працівникам поліції ланцюгову бензомоторну пилу, бензин та мастило, які йому заздалегідь надасть ОСОБА_6 та повністю зізнатися у вчинені ним цього злочину.
Діючи умисно, маючи на меті реалізувати свій злочинний план по притягненню завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності з метою штучного покращення результатів своєї службової діяльності, діючи всупереч інтересам служби, ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_7 , з проханням зізнатися у вчинені ним кримінального правопорушення, а саме у незаконній порубці дерев, що заподіяло істотну шкоду.
За зізнання у злочині, який він не скоював, ОСОБА_7 було обіцяно ОСОБА_6 грошову винагороду, однак розмір грошової винагороди не обговорювався та гарантовано призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Піддавшись на умовляння ОСОБА_6 та побоюючись, що цей правоохоронець, реалізовуючи надані йому, як працівнику поліції, владні повноваження у разі відмови від його прохання, використає своє службове становище та в подальшому притягне його до кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 надав свою згоду на зізнання у вчиненні дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України. Психологічно подолавши супротив ОСОБА_7 та схиливши його до зізнання у вчиненні дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_7 повинен 18.03.2020 року о 09 год 30 хв. знаходитись біля приміщення Борівського ВП.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на штучне створення доказів скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та на організацію притягнення невинної особи у вчиненні цього злочину до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 підшукав та підготував знаряддя для імітування вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , а саме: ланцюгову бензомоторну пилу Goodluck, ємність з бензином близько 2 л. та пляшку з мастилом ємність приблизно 400 мл.
Оскільки для остаточно досягнення своєї мети необхідно здійснити слідчі дії за участі ОСОБА_7 , на які ОСОБА_6 за своїми функціональними обов`язками не уповноважений, діючи як організатор притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією, 18.03.2020 року, близько 09 год. 30 хв, ОСОБА_6 зустрівшись з ОСОБА_7 , взяв у ОСОБА_3 ключі від службового автомобіля ВАЗ 2107, у багажне відділення якого поклав заздалегідь підготовлену ланцюгову бензомоторну пилу Goodluck, мастило та бензин і організував транспортування ОСОБА_7 до кварталу №69 виділу №6 Борівського лісництва ДП Куп`янське лісове господарство, віддавши ОСОБА_7 заздалегідь підготовлені знаряддя для імітування скоєння правопорушення, а саме: бензомоторну пилу Goodluck, мастило та бензин.
В подальшому, на момент прибуття ОСОБА_7 до кварталу №69 виділу №6 Борівського лісництва ДП Куп`янське лісове господарство, ОСОБА_10 заздалегідь організував здійснення порубки 9 стовбурів дерев породи сосна та вжив заходів для прибуття слідчо-оперативної групи Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області на місце заздалегідь обумовленого імітування ОСОБА_7 вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
В подальшому, цього ж дня близько 11 години, до місця події прибула слідчо-оперативна група Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області, у складі якої перебувала слідча СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 .

Прибувши на місце вищевказаної події, ОСОБА_8 здійснила огляд місця події та провела слідчі дії по вилученню ланцюгової бензомоторної пили Goodluck, бензину, мастила у ОСОБА_7 . Під час вказаної слідчої дії ОСОБА_8 враховуючи технічний стан вилученої на місці події ланцюгової бензомоторної пили Goodluck,яка нібито належала ОСОБА_7 , прийшла до висновку про неможливість вилученою бензопилою здійснення порубки виявлених та описаних в протоколі огляду місця події дерев.
У свою чергу, ОСОБА_7 , виконуючи незаконну вимогу

ОСОБА_6 , побоюючись наслідків не виконання раніше досягнутої домовленості, добровільно видав пилу, бензин та мастило співробітникам поліції.

Після виконаних усіх слідчих дій ОСОБА_6 , 03.04.2020 року передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 100 грн., як винагороду за виконану домовленість у визнанні себе винним у злочині, якого ОСОБА_7 не вчиняв.

На підставі вищевикладених дій, фактично спланованих, організованих та виконаних ОСОБА_6 , слідчим СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 18.03.2020 року за ч.1 ст. 246 КК України, проведення досудового розслідування у якому доручено слідчій СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 .
В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, розуміючи, що ОСОБА_8 усвідомлює, що ОСОБА_7 жодним чином не має відношення до скоєння вищезазначеного злочину, з метою штучного нарощування статистичних показників результатів роботи відділу поліції, ОСОБА_6 досяг з нею домовленості про притягнення завідомо невинного ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, тим самим, залучив її до скоєння злочину в якості виконавця.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 у вигляді підбурення до притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, поєднаного зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією, а також інсценування факту скоєння кримінального правопорушення, слідча СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , 18.03.2020 року в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000060 від 18.03.2020 року, 08.04.2020 року о 15 год. 29 хв. вручила ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Після отримання ОСОБА_7 повідомлення про підозру,

ОСОБА_6 , 08.04.2020 року передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 200 грн., як винагороду за виконану домовленість у визнанні себе винним у злочині, якого ОСОБА_7 не вчиняв.

24.04.2020 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.
Згідно з ч.1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Загальні вимоги щодо змісту повідомлення про підозру визначені ст. 277 КПК України.

Так, у відповідності до приписів вказаної статті, повідомлення про підозру має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та жодних сумнівів щодо його незаконності або порушення порядку вручення не викликає.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, то вони свого підтвердження під час розгляду не знайшли. Суд вважає достатніми на цьому етапі провадження зібрані органами досудового розслідування докази для висновку про причетність ОСОБА_3 до вчиненого кримінального правопорушення, а інші докази, на необхідність дослідження яких вказують підозрюваний та захисник, підлягають дослідженню та оцінці на стадії судового провадження.

За визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, судового розгляду.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".
У розумінні чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.
При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри, суд виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
З системного аналізу вищевказаної позиції ЄСПЛ щодо наявності у кримінальному провадженні повідомлення про підозру в контексті його суті як процесуального рішення, суд вважає, що момент повідомлення про підозру є початком одного з найважливіших етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадження, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особи про підозру. При цьому, згідно з вищевказаною позицією ЄСПЛ, обсяг доказів, наявних у розпорядженні органу досудового розслідування, не обов`язково повинен бути достатнім для пред`явлення конкретній особі обвинувачення у кримінальному провадженні та скерування справи до суду, оскільки можливість вирішення питання про наявність чи відсутність достатньої для цього кількості доказів і є основною метою повідомлення про підозру та вчинення подальших процесуальних дій.
Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи наявність оглянутих судом доказів, обґрунтуваність висунутої ОСОБА_3 підозри, в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня.

Крім того, обгрунтованість підозри ОСОБА_3 була предметом оцінки і слідчого судді при вирішенні питання про обрання, та продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного, є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Проте, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Однак слідчим суддею не встановлено очевидної необґрунтованості підозри. Наведені доводи скарги адвоката в цій частині стосуються перевірки доказів по суті, що здійснюється на стадії судового розгляду.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Таким чином, надання оцінки доказам, на яких ґрунтується підозра, можливе лише в межах перевірки їх достатності для повідомлення особі про підозру та не може завчасно вирішуватися питання про їх допустимість та достовірність, обґрунтованість чи безпідставність в контексті вирішення питання про доведеність винуватості певної особи у вчиненні злочину та наявності в її діях ознак інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки ці питання можуть бути вирішені лише під час розгляду судом кримінального провадження по суті.
Щодо вимоги ОСОБА_3 , в якій він просить зобов`язати прокурора Харківської області внести відомості до ЄРДР за фактом незаконного відео та аудіо контролю в період з 16 березня по 07 квітня 2020 року у службовому кабінеті № 25 Борівського відділення поліції Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області за ч. 1 ст. 359 та ч. 1 ст. 365 КК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Матеріали скарги ОСОБА_3 не містять звернення останнього з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, відсутні також дані, чи було йому відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, а тому звернення до слідчого судді є передчасним.
Таким чином, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України , -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1