Номер провадження 1-кп/243/295/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 27 » лютого 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 ,

- законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 ,

- захисника неповнолітньої обвинуваченої адвоката ОСОБА_7

- особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_8 ,

- законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

- захисника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру адвоката ОСОБА_11 ,

- представника Служби в справах дітей Слов`янської міської Ради Донецької області ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001676 від 11 серпня 2019 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 04 жовтня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Луганської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, навчається на 1 курсі ВСП «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету» за спеціальністю «фінанси, банківська справа і страхування», не заміжньої, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 28 грудня 2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше, 28 грудня 2018 року засудженою Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік, в період часу з 23 години 50 хвилин 10 серпня 2019 року по 04 годину 30 хвилин 11 серпня 2019 року, проводила дозвілля з раніше знайомою їй малолітньою потерпілою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме гуляли в районі залізничного вокзалу м. Слов`янська Донецької області, вживали спиртні напої. При проведенні разом дозвілля неповнолітня ОСОБА_5 користувалась планшетом «Samsung Tab 3» у корпусі чорного кольору, який належить малолітній потерпілій ОСОБА_14 , який вона зберігала у жіночому рюкзаку сріблястого кольору.

Так, 11 серпня 2019 року приблизно о 04 годині 10 хвилин, біля будинку АДРЕСА_2 , між неповнолітньою ОСОБА_5 та потерпілою малолітньою ОСОБА_14 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 почала наносити удари останній по обличчю та тулубу. В цей час на правому плечі у малолітньої потерпілої ОСОБА_14 знаходився належний їй жіночій рюкзак, сріблястого кольору, у якому знаходився планшет «Samsung Tab 3» у корпусі чорного кольору.

Після нанесення ударів малолітній потерпілій ОСОБА_14 , у неповнолітньої ОСОБА_5 виник раптовий, протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, що знаходилось у малолітньої потерпілої ОСОБА_14 , а саме жіночого рюкзаку, сріблястого кольору, який знаходився у неї на правому плечі.

Реалізуючи свій раптовий, протиправний умисел, 11 серпня 2019 року приблизно о 04 години 15 хвилин біля будинку № 40 по вул. Вокзальній у м. Слов`янську Донецької області, неповнолітня ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, користуючись тим, що потерпіла не могла чинити опір від отриманих ударів, шляхом ривку викрала у потерпілої неповнолітньої ОСОБА_14 жіночій рюкзак, сріблястого кольору, який знаходився на правому плечі потерпілої, вартістю 391,19 грн. та планшет «Samsung Tab 3» у корпусі чорного кольору, вартістю 999,67 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втекла, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1390,86 гривень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена ОСОБА_5 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 не визнала свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та суду пояснила, що знайома з ОСОБА_8 близько шести місяців, відносини дружні. З ОСОБА_14 знайома два місяці, відносини дружні. 10 серпня 2019 року о 23 годині вона, ОСОБА_8 , ОСОБА_15 знаходилися біля кіоску «Арома кава», що розташований в районі залізничного вокзалу. Побачили ОСОБА_14 , ОСОБА_15 її покликала і ОСОБА_14 підійшла до них. ОСОБА_14 повідомила їм, що приїхала до м. Слов`янська погуляти. ОСОБА_15 запропонувала потерпілій погуляти разом з ними, на що та погодилася, залишилася сидіти з ними на лавочці. ОСОБА_8 займалася своїм мобільним телефоном, ОСОБА_14 дістала планшет і почала гратися. Вона попросила у ОСОБА_14 дати їй планшет, ОСОБА_14 дала, але вона не змогла ним скористатися і повернула планшет ОСОБА_14 . Протягом 30 хвилин вони сиділи і слухали музику. Потім до них підійшли два хлопця, з якими вони були знайомі раніше і запропонували з ними погуляти - рухатися в район ЗОШ №19. Вони погодилися і всі разом пішли. По дорозі хлопці запропонували їм вжити спиртні напої. Вони погодилися і хлопці пішли в магазин «Беллісімо», де купили 2 пачки вина «Портвейн» по 1 літру та стаканчики. Потім всі разом пішли за будівлю ЗОШ №19, де вжили це вино. Вона особисто випила 5 стаканчиків. Всі дівчата пили однаково і один з хлопців також випив 1 стаканчик. Потім хлопці пішли, а вони пішли на зупинку «Шкільна» посидіти. Вони всі присіли на зупинці, ОСОБА_8 увімкнула музику в телефоні, потім ОСОБА_14 почала плакати. Чому вона плаче, ОСОБА_14 не пояснила. Потім ОСОБА_14 заспокоїлася і вони продовжували слухати музику. Через деякий час ОСОБА_8 зателефонувала її мати і та попросила її відійти з нею і поговорити. Вона та ОСОБА_8 відійшли за зупинку, кроків на 4-5 від ОСОБА_14 . Вони були відсутні чотири хвилини, а коли повернулися, то побачили, що ОСОБА_14 не було. ОСОБА_15 повідомила, що ОСОБА_14 пішла додому. Вона запропонувала ОСОБА_8 та ОСОБА_15 провести ОСОБА_14 , але ОСОБА_15 відмовилася. Вона та ОСОБА_8 пішли за ОСОБА_14 в бік залізничного вокзалу. Вона стала кричати ОСОБА_14 , але та не зупинялася і ОСОБА_8 запропонувала наздогнати ОСОБА_14 і вони побігли, щоб догнати ОСОБА_14 та провести її до залізничного вокзалу. Наздогнали ОСОБА_14 і та повідомила, що іде на електричку, щоб поїхати додому. Вона повідомила ОСОБА_14 , що вони хочуть її провести на електричку, на що ОСОБА_14 погодилася. Вона, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 пішли в сторону залізничного вокзалу. Вона запропонувала дівчатам зайти у двори, щоб сходити до туалету, дівчата погодилися. Вони зайшли у двір, підійшли до гаража, де вона поклала на землю свою кофту, а ОСОБА_14 рюкзак. ОСОБА_8 залишилася біля речей, а вона та ОСОБА_14 пішли в туалет. Коли повернулися вона знову почала питати у ОСОБА_14 чому та пішла від них і нічого їм не повідомила. ОСОБА_14 пояснила, що їх не було і тому вона пішла. Після відповіді вона штовхнула ОСОБА_14 та правою ногою вдарила її по тулубу. Вона це зробила без будь - якої мети. ОСОБА_14 впала, потім до неї підійшла ОСОБА_8 і почала наносити ОСОБА_14 удари ногами по обличчю нанесла 2-3 удари. ОСОБА_8 при цьому нічого не казала. Коли ОСОБА_8 відійшла від ОСОБА_14 вона побачила на обличчі ОСОБА_14 кров. ОСОБА_14 лежала на землі і вона підняла їй голову за капюшон. В цей момент ОСОБА_8 повідомила, що до них йде ОСОБА_15 та запропонувала втекти, бо ОСОБА_15 могла викликати поліцію. Вона погодилася, підняла свою кофту з землі і швидко попрямувала в сторону залізничного вокзалу. ОСОБА_8 йшла позаду неї. Коли вийшла з двору, перейшла на іншу сторону дороги, ОСОБА_8 вона не побачила і через двори пішла в сторону залізничного вокзалу. Коли прийшла на залізничний вокзал, побачила ОСОБА_8 , яка сиділа біля кіоску «Арома кава» і підійшла до неї. Було біля п`ятої години ранку. Вона сіла поряд з ОСОБА_8 , через п`ять хвилин до них підійшов знайомий ОСОБА_8 , а ще через 2 хвилини приїхала поліція та повідомили, що вони побили дівчину, запропонували з ними проїхати і забрали їх. Про те, що вони вкрали планшет, їм повідомили в поліції. Вона не знала де був планшет, його знайшли випадково в кущах, коли шукали разом з працівниками поліції.

Аналізуючи показання обвинуваченої ОСОБА_5 в тій частині, що вона 11 серпня 2019 року не вчиняла шляхом ривку відкрите викрадення чужого майна - потерпілої ОСОБА_14 - жіночого рюкзаку, сріблястого кольору, який знаходився на правому плечі потерпілої та планшету «Samsung Tab 3» у корпусі чорного кольору, а також в тій частині, що у неї взагалі не було наміру на протиправне заволодіння майном потерпілої, що вона не знала місцезнаходження планшету, у сукупності з іншими по справі доказами, суд розцінює такі показання ОСОБА_5 , як спосіб захисту, які дані з метою уникнути відповідальності за вчинене, оскільки ці її ствердження повністю спростовуються зібраними по справі доказами.

Окрім того, при розгляді справи у суді обвинувачена не посилається на наявність у потерпілої причин для її оговорення, не наводить переконливих доказів, які б свідчили про наявність у потерпілої таких причин.

Так, потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що до 10 серпня 2019 року вона була знайома з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , стосунки між ними були дружніми. Познайомилися у середині липня місяця 2019 року.

10 серпня 2019 року до 23 години вона знаходилася за місцем свого мешкання у місті Краматорську. Потім вона зателефонувала ОСОБА_15 , з якою домовилася зустрітися у електричці та разом поїхати до м. Слов`янська. Електричка відправлялася з м. Краматорська о 23 годині 16 хвилин. В м. Слов`янськ вона та ОСОБА_15 приїхали до Гончар Софії, яка працює в крамниці, розташованій на залізничному вокзалі. Вона хотіла поспілкуватися з ОСОБА_16 . Вона та ОСОБА_15 доїхали до м. Слов`янська, куди прибули о 23 годині 40 хвилин. Вийшли з електрички, пішли на привокзальну площу до кафе «Арома- кава». Вони підходили до магазину, де працювала ОСОБА_17 , але її на роботі не було. Біля кафе «Арома кава» вони зустрілися з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 і разом пішли на зупинку «Шкільна», щоб там погуляти. Коли йшли до зупинки «Шкільна» ніяких конфліктів між ними не було. На зупинці «Шкільна» вони знаходилися дві години, займалися тим, що слухали музику на мобільному телефоні ОСОБА_15 .

Потім до них підійшли два хлопця, віком по 16-17 років, яких вона раніше не знала. Це були знайомі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .. ОСОБА_5 попросила хлопців купити їм спиртні напої вино «Портвейн». Хлопці погодилися і всі разом пішли до магазину «Беліссімо», який знаходиться біля зупинки «Шкільна». В магазині хлопці купили їм один літр вина в упаковці і передали його ОСОБА_5 . Вона, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 пішли у двір ЗОШ №19, щоб випити вино. У дворі ЗОШ №19 вони випили вино, сиділи, розмовляли, а потім повернулися на зупинку «Шкільна». Вони сиділи на зупинці, ОСОБА_8 зателефонувала її мати і та разом з ОСОБА_5 зайшли за зупинку, щоб поговорити з матір`ю ОСОБА_8 .. Вона в той час пішла в інший бік зупинки у туалет. Коли дівчата розмовляли по телефону, відвернулися і вона вирішила йти від них, щоб повернутися додому і пішла в сторону вокзалу. Коли вона пройшла приблизно кілометр, то почула, що її гукають ОСОБА_5 і ОСОБА_8 і просять зупинитися. Вона не зупинялася і йшла далі. Коли вони її наздогнали, ОСОБА_5 взяла її за лікоть лівої руки і попросила пройти у двори, в туалет. Вона погодилася і пішла з ними у двори добровільно. Це було на вул. Вокзальній. Вони прийшли у двір будинку, зупинилися поряд з баками для сміття вона, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , а ОСОБА_15 залишалася на зупинці і не знала, що вони пішли. ОСОБА_5 і ОСОБА_8 попросили її потримати їх речі, а самі пішли в туалет. У неї на правому плечі висів приналежний їй рюкзак. Коли дівчата повернулися, ОСОБА_5 почала її питати, чому вона не зупинилася, коли вони її гукали. Потім ОСОБА_5 вдарила її ногою по спині, в область поясниці, взяла за волосся і утримувала. При цьому будь-яких вимог матеріального характеру ОСОБА_5 їй не виказувала, казала, що не потрібно було їй від них уходити. В цей же час ОСОБА_5 казала ОСОБА_8 , щоб та також її вдарила. ОСОБА_8 вдарила її правою ногою в ліву частину нижньої губи. При цьому будь-яких вимог ОСОБА_8 їй не виказувала. Від удару ОСОБА_8 вона впала на коліна. Потім вона схопилася за дерево та почала повзти. ОСОБА_8 сиділа на люку. ОСОБА_5 схопила її за капюшон та почала душити. При цьому будь-яких вимог матеріального характеру ОСОБА_5 не виказувала, нічого не вимагала. ОСОБА_8 сиділа на люку, але нічого не вимагала від неї. Потім ОСОБА_5 почала її бити кулаками по голові, нанесла три удари. При цьому вона від неї нічого не вимагала і не просила передати їй будь-яке майно. ОСОБА_5 била її мовчки. ОСОБА_8 продовжувала сидіти на люку і мовчала. Потім ОСОБА_5 почала її бити ногами по ногам, рукам, нанесла 3-4 удари. При цьому вимогу передати майно не виказувала. ОСОБА_5 казала, що вона не поїде додому, оскільки їй не хочеться залишатися самою. Вона особисто бажала поїхати додому, але їй було жалко ОСОБА_8 , якій було далеко їхати додому. Потім прибігла ОСОБА_15 , ОСОБА_5 перелякалася і сказала ОСОБА_8 , що потрібно уходити. У неї пішла з носу кров, а ОСОБА_5 в той час забрала у неї рюкзак, який висів на правому плечі і в якому знаходився планшет. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_8 втекли.

ОСОБА_18 нанесла їй всього один удар. Коли обвинувачені її били, то ніяких вимог передати їм майно від них не було. Коли ОСОБА_5 забирала у неї з плеча рюкзак, в якому був планшет, вона нічого при цьому не казала.

Аналізуючи показання потерпілої ОСОБА_14 , суд находить ці показання потерпілої правдивими, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки ці показання потерпілої підтверджуються зібраними по справі доказами поясненнями очевидців вчиненого кримінального правопорушення та узгоджуються з письмовими доказами.

Так, Свідок ОСОБА_19 пояснив, що очевидцем вчинення кримінального правопорушення 10 серпня 2019 року він не був. Обвинувачених та потерпілу він не знає і не пам`ятає, щоб він їх бачив. Працює лікарем у травмпункті і за час чергування приймає 30-40 осіб, тому не пам`ятає кому та коли надавав допомогу.

Свідок ОСОБА_15 , яка була допитана в присутності матері ОСОБА_20 пояснила, що знайома з ОСОБА_14 п`ять років, відносини дружні. З обвинуваченими вона познайомилася влітку 2019 року. 10 серпня 2019 року ОСОБА_14 приїхали до м. Слов`янська о 23 годині. Вона особисто була в м. Слов`янську і вони зустрілися біля кафе «Арома кава». Спочатку вона, ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 посиділи біля кафе «Арома- кава», а потім пішли гуляти. У ОСОБА_14 при собі був рюкзак, в якому знаходився планшет. Коли вони всі сиділи біля кафе «Арома кава», то всі користувалися цим планшетом. Потім вони пішли у двір ЗОШ №19, де пили вино. Випили дві пачки по 0,5 літри. Вино їм купували хлопці, з якими вона знайома три роки. Вино всі пили однаково. Після того, як випили вино, прийшли на зупинку біля ЗОШ №19. Потім о 03 годині ночі ОСОБА_14 сказала, що їй потрібно додому, але на електричку вона не встигла. Вона залишилася на зупинці, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 побігли слідком за ОСОБА_14 . Перед цим ОСОБА_14 плакала, так як хотіла вже додому, а коли перестала плакати, то пішла, а дівчата пішли слідком за нею. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 нічого не кричали вслід ОСОБА_14 . Дівчата зупинили ОСОБА_14 у дворах. Через 5-10 хвилин вона вирішила йти до них, так як почула, що кричить ОСОБА_14 . Коли вона підійшла до них, то побачила ОСОБА_14 в крові, побиту, рюкзака при ній не було. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 стояли біля потерпілої, яка сиділа на землі. Коли вона до них підійшла, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 втекли. Хто забрав у ОСОБА_14 рюкзак, вона не бачила. В руках у обвинувачених вона нічого не бачила, в тому числі і рюкзака ОСОБА_14 . Дівчата побігли в сторону залізничного вокзалу. ОСОБА_14 стала просити у неї води, але води не було. Потім ОСОБА_14 втекла від неї, вона намагалася її відшукати, але так і не знайшла. В той день вона потерпілу більше не бачила.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що вона працює слідчим СВ Слов`янського відділу поліції. Протокол огляду від 11 серпня 2019 року складала вона. Предметом огляду була відкрита ділянка місцевості по АДРЕСА_3 . На це місце вказала ОСОБА_5 , як на місце, де її подруга ОСОБА_8 викинула рюкзак і планшет, які перед цим ОСОБА_8 викрала у іншої дівчини. Цю інформацію ОСОБА_5 повідомила знаходячись біля відділу поліції. ОСОБА_5 описала рюкзак, планшет та повідомила, що покаже місце, де ці речі знаходяться. Все це відбувалося в присутності її тітки ОСОБА_6 . Потім всі сіли в службовий автомобіль, приїхали на місце, де ОСОБА_5 самостійно вказала місцезнаходження рюкзака та планшета. ОСОБА_5 пояснила, що бачила, як ОСОБА_8 на це місце поклала речі. Того дня вона вперше побачила та спілкувалася з ОСОБА_5 о 09 годині. Де знаходилася ОСОБА_5 того дня з 05 години до 09 години вона не знає. При огляді місцевості велося фотографування. Слідча дія проводилася в присутності тітки ОСОБА_5 ОСОБА_6 .. Пояснення у ОСОБА_5 вона не відбирала, спілкування з ОСОБА_5 вона закінчила того дня після закінчення слідчої дії.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_21 , суд вважає, що саме цей свідок підтвердив той факт, що ОСОБА_5 була обізнана, як виглядали рюкзак та планшет, розповіла про це слідчому, а також повідомила працівникам поліції, де саме знаходилися речі потерпілої і саме вона вказала на це місце ділянка місцевості по вул. Вокзальній в м. Слов`янську поруч з будинком №54 працівникам поліції, що дозволяє суду дійти обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_5 і залишила на вказаному нею місці речі потерпілої після відкритого заволодіння ними 11 серпня 2019 року.

Крім показань потерпілої, свідків провина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду від 11 серпня 2019 року вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості поблизу будинку АДРЕСА_2 , а саме у подвір`ї вказаного будинку з правої сторони від вказаної ділянки місцевості розташована споруда трансформаторна будка, з лівої сторони сміттєві баки чорного кольору. За сміттєвими баками маються сухі гілки. Від трансформаторної будки з лівої сторони мається паркан з шиферу, перед яким на землі знаходиться насип золи, в ході огляду якого встановлено, що цілісність верхнього шару порушена (том 1 а.п.91-93).

Із Висновку за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 49 від 21 серпня 2019 року вбачається, що залишкова вартість з урахуванням зносу станом на 11 серпня 2019 року викраденого у ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: б/в планшету «Samsung Tab 3» у корпусі чорного кольору в робочому стані , з заднього боку якого на кришці маються подряпини та напис «СЄ0168», який було придбано 17 березня 2015 року становила 999,67 грн. (дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 67 коп.); нового тканинного жіночого рюкзака сріблястого кольору з одним відділенням, двома замками й двома кишенями, який придбано у липні 2019 року становила 319,19 грн. (триста дев`ятнадцять гривень 19 коп.) (том 1 а.п.109-113).

Із Розписки від 14 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_22 , отримала від працівників поліції належний їй планшет «Samsung Tab 3» у корпусі чорного кольору, тканинний жіночий рюкзак сріблястого кольору, які зобов`язані зберігати до вирішення питання справі (том 1 а.п.119).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 04 вересня 2019 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії ОСОБА_8 докладно розповіла та показала обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення 11 серпня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 . А також підозрювана ОСОБА_8 розповіла про події, обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, вказала механізм та локалізацію нанесення ударів потерпілій ОСОБА_14 . Також вказала як саме ОСОБА_5 наносила удари потерпілій ОСОБА_14 та як зірвала рюкзак з плеча ОСОБА_14 (том 1 а.п.164-169). ОСОБА_8 під час слідчого експерименту надала пояснення, аналогічні свідченням, наданих під час її допиту в судовому засіданні.

В судовому засіданні оглянутий відеозапис вказаної слідчої дії.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 04 вересня 2019 року з участю підозрюваної ОСОБА_8 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, спеціаліста, захисника та законного представника.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 04 вересня 2019 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 04 вересня 2019 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпіла ОСОБА_14 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення 11 серпня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 . А також потерпіла ОСОБА_14 розповіла про події, обставини вчинення кримінального правопорушення, вказала механізм та локалізацію нанесення їй ударів руками та ногами обвинуваченою ОСОБА_5 по різним частинам тіла, як саме примушувала ОСОБА_23 наносити їй удари. Також розповіла та показала як саме ОСОБА_5 підійшла до неї та зірвала з правого плеча рюкзак з планшетом, одягла собі на плече та разом з ОСОБА_23 побігли в сторону кущів за будинком АДРЕСА_2 . (том 1 а.п.170-175). ОСОБА_14 під час слідчого експерименту надала пояснення, аналогічні свідченням, наданих під час її допиту в судовому засіданні.

В судовому засіданні оглянутий відеозапис вказаної слідчої дії.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 04 вересня 2019 року з участю потерпілої ОСОБА_14 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, спеціаліста та законного представника.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 04 вересня 2019 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Висновку судово-медичної експертизи № 381 від 20 вересня 2019 року вбачається, що судячи з характеру, кількості та локалізації, виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 , не виключається можливість їх утворення при обставинах на які вказала ОСОБА_8 , при проведенні за її участю слідчого експерименту від 04 вересня 2019 року. Судячи з характеру, кількості та локалізації, виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 , не виключається можливість їх утворення при обставинах на які вказала ОСОБА_14 , при проведенні за її участю слідчого експерименту від 04 вересня 2019 року (том 1 а.п.185-186).

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні потерпілої та її законного представника, свідків, так само не надано суду доказів, що їх спростовують. Репутація цих осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана, мотивів можливої нечесності як приводу для обмовляння обвинуваченої захистом не доведено.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , її законний представник ОСОБА_6 , захисник скористалися правом допитати цих осіб , що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням їм можливості надати аргументи на спростування їх показань, однак жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити їх під сумнів, суд не встановив.

Показання потерпілої, її законного представника, свідків повністю узгоджуються зі змістом інших доказів, якими є протоколи слідчої дії, висновок експерта, речові докази.

За таких обставин, суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання потерпілої, її законного представника, свідків, речові докази, як докази винуватості ОСОБА_5 .

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Із Протоколу огляду від 11 серпня 2019 року вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості розташована поруч з будинком АДРЕСА_2 . На даній ділянці знаходиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказала місце з лівого боку будівлі, де знаходиться планшет та пояснила, що 11 серпня 2019 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , викрала цей планшет у дівчини на ім`я ОСОБА_24 знаходячись поруч з будинком № 40 по вулиці Вокзальна в м. Слов`янськ Донецької області, а потім поклала його поруч з будівлею АДРЕСА_2 . Детальним оглядом встановлено, що на відстані 6 метрів від тротуарної доріжки та відстані 1,5 метри від стіни будівлі знаходиться планшет марки «Samsung» в корпусі чорного кольору з заднього боку на кришці маються подряпини, також мається імей: НОМЕР_1 . Планшет знаходиться у вимкненому стані. Далі планшет було вилучено до прозорого поліетиленового пакету, горловина якого перев`язана ниткою чорного кольору. На відстані 1,5 метри планшета виявлено рюкзак чорно сірого-кольору без видимих ушкоджень ОСОБА_5 пояснила, що даний рюкзак сюди також принесла ОСОБА_8 . В середині рюкзака знаходиться мазь, каплі «Отривін», парфум «Avon summer white», фіскальний чек укр. залізниця від 08 серпня 2019 року о 23 годині 25 хвилин, зарядний пристрій чорно-білого кольору, ключ металевий з пластиковим прямокутником білого кольору, 45 копійок та шпилька чорного кольору з квіточками. В лівому боковому кармані пластикова кулька білого кольору з написом зеленого кольору « НОМЕР_2 ». В передньому нижньому кармані на застібці виявлено гребінець синього кольору, пластина з двома пігулками «Супрастин», адаптер для флеш носія , сім-карта синьо-жовтого кольору, 50 копійок. Далі речі було складено назад до рюкзаку. Рюкзак було вилучено та поміщено до спец. пакету № ЕХР0406067 (том 1 а.п.98-104).

У відповідності до вимог ст. 237 КПК України Огляд - це слідча дія, що полягає у безпосередньому сприйнятті зовнішніх ознак матеріальних об`єктів з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Мета огляду - виявлення відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та їх фіксація.

Фактичною підставою для проведення огляду є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення його мети. При наявності достатніх даних, що вказують на необхідність проведення огляду, слідчий чи прокурор приймає рішення про його проведення. Як правило, це рішення ніде спеціально не фіксується. Вимога закону обов`язково отримати вмотивовану ухвалу слідчого судді встановлена, тільки коли необхідно здійснити огляд житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який повинен містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи; вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Відповідно до ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатки до протоколів повинні бути належним чином упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у вилученні таких додатків.

Згідно зі ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається під час проведення процесуальної дії або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Зазначений доказ Протокол огляду місця події від 11 серпня 2019 року був досліджений в судовому засіданні з наданням можливості стороні захисту надати аргументи на спростування його достовірності, однак жодних об`єктивних даних для того, щоб ставити його під сумнів, суд не встановив.

Як вбачається з Протоколу огляду від 11 серпня 2019 року до огляду ділянки місцевості 11 серпня 2019 року слідчим СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області було залучено ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6 , в описовій частині огляду не зазначено будь яких заяв чи зауважень ОСОБА_5 або ОСОБА_6 , що могло б вказувати на проведення під час вказаного огляду перевірки її показань. На той час жодного статусу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не мала, у якості свідка чи підозрюваної не допитувалася, тому й у залученні захисника під час проведення вказаної слідчої дії не було потреби.

Окрім того, як вбачається з Протоколу огляду від 11 серпня 2019 року, при проведенні огляду місцевості ОСОБА_5 вказала на місце, де знаходиться планшет та пояснила,» що 11 серпня 2019 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , викрала цей планшет у дівчини на ім`я ОСОБА_24 знаходячись поруч з будинком АДРЕСА_2 , а потім поклала його поруч з будівлею АДРЕСА_2 … ОСОБА_5 пояснила, що даний рюкзак сюди також принесла ОСОБА_8 », тобто 11 серпня 2019 року при огляді місця події ОСОБА_5 фактично вказала на ОСОБА_23 , як на особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення.

Однак, суд не приймає до уваги Протокол огляду від 11 серпня 2019 року, проведений з участю ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6 , наданий органом обвинувачення на підтвердження доведеності вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, як беззаперечний доказ вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, оскільки вказаний Протокол огляду від 11 серпня 2019 року прямо та непрямо не підтверджує існування обставин вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

На підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2019 року ( том 2 а.п. 33-36) Територіальним Управлінням Державного бюро розслідувань, що розташоване у місті Краматорську було проведено перевірку заяви законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 стосовно застосування до ОСОБА_5 незаконних методів співробітниками Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, Прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 . Згідно Постанови про закриття кримінального провадження від 13 лютого 2020 року ( том 2 а.п. 64-69) за результатами аналізу зібраних доказів не встановлено достатніх даних, які б давали підстави вважати, що працівники Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області та Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області вчинили кримінальне правопорушення. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001929 від 12 грудня 2019 року, закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діях працівників Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області та Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення за ст. 186 ч. 2 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченої повністю доведено, а вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При визначенні міри покарання обвинуваченій у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченою, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь її суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілої, дані про особу обвинуваченої.

У відповідності до п.10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18 липня 2013 року « Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх»

«Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень Глави 29 КПК та розділу Х1 КК. Судам необхідно зважати, що при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи вони повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення.

Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин (статті 2,18, 50 КК) Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - вчинення злочину неповнолітньою.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України - вчинення злочину щодо малолітньої та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше була судимою, на шлях виправлення не стала та в період відбуття призначеного їй покарання з іспитовим строком вчинила умисний корисливий злочин проти власності, що свідчить про її суспільну небезпечність. Також суд враховує ту обставину, що ОСОБА_5 перебуває на обліку у кримінально виконавчий інспекції, а з 24 липня 2018 року знаходиться на профілактичному обліку в Слов`янському ВП ГУНП в Донецькій області.

Суд також приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудною, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності та, будучи звільненою від відбування покарання з випробуванням, у період іспитового строку вчинила новий більш тяжкий злочин, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання, особу винної, як на момент вчинення кримінального правопорушення так і на теперішній час ОСОБА_5 є неповнолітньою, а також те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченої, вкрадене майно повністю повернуто потерпілій, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, однак в мінімальних межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Наявність попередніх судимостей, за якими особу було звільнено від відбування покарання з випробуванням є перепоною для застосування щодо такої особи положень ст. 75 КК України ( ВС/ККС №755/6254/17 від 19 липня 2018 року).

Підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.

У відповідності до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Як вказано у ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно абз.3 п.25 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.

ОСОБА_5 засуджена 28 грудня 2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік.

Отже, при визначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного у даному кримінальному провадженні, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_25 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити їй покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

За сукупністю вироків, у відповідності до частини 1 статті 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_26 призначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком не відбутої частини покарання, призначеного на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2018 року позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців з ізоляцією засудженої та поміщення її до Кримінально виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженій ОСОБА_26 відраховувати з моменту її затримання і поміщення до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_13 і етапування її для відбування нею покарання у виді позбавлення волі до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Речові докази по справі: планшет «Samsung Tab 3» у корпусі чорного кольору в робочому стані та тканинний жіночий рюкзак сріблястого кольору, які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0001676 від 21 серпня 2019 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 21 серпня 2019 року, що зберігається у потерпілої ОСОБА_14 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілої ОСОБА_14 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .