Справа 755/3860/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3273/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
21 січня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Сабіробада, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньок: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 250 000 гривень 00 копійок, у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_11 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_11 , 01.01.2019 року, приблизно о 19 годині 07 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Superb» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю щонайменше 75,59 км/год., яка значно перевищувала максимально допустиму на даній ділянці дороги 50 км/год., за вулицею Раїси Окіпної, зі сторони Русанівської набережної, у напрямку вулиці Євгена Сверстюка, в м. Києві, у другій смузі руху, з двох наявних попутного напрямку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України.
У цей час, вказаним нерегульованим пішохідним переходом, з права наліво, відносно руху вищевказаного автомобіля, рухались пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , на руках якої перебував малолітній ОСОБА_13 , 2018 року народження.
У порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункту «б», 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , відволікся від керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, будучи заздалегідь проінформованим інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід», про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра», не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, не зменшив швидкість свого автомобіля, не зупинився перед ним, внаслідок чого, загрожуючи життю та здоров`ю громадян, навпроти будинку АДРЕСА_2 , виїхав на пішохідний перехід де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , на руках якої перебував малолітній ОСОБА_14 , 2018 року народження.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де ІНФОРМАЦІЯ_5 померла.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 022-11-24-2019 від 18.02.2019 року, потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми; забійної рани в лівій тім`яно-скроневій ділянці; просочуючий крововилив скронево-тім`яної ділянки зліва (з просоченням скроневого м`язу), лінійний перелом луски лівої скроневої кістки, який переходить на основу черепу в середню черепну ямку зліва; фрагментарний перелом лівої виличної дуги; гостра субдуральна гематома об`ємом приблизно 100 см.куб над правою скронево-тім`яною ділянкою (виявлена та видалена при операції від 02.01.2019 року: «РДТЧ, видалення гострої субдуральної гематоми над правою скронево-тім`яною ділянкою»); двобічний обмежено-дифузний субарахноїдальний крововилив; забої кори головного мозку на опуклій поверхні правої скроневої та на базальній поверхні правої лобової частки; закритий перелом шийки лівої плечової кістки; вертикальний перелом крила лівої здухвинної кістки; вколочений перелом в лівому кульшовому суглобі (фрагментарний перелом лівої вертлюгової западини з зануренням головки стегнової кістки в порожнину малого тазу); парасимфізарні переломи верхньої та нижньої гілок лівої лобкової кістки; роздроблення головки лівої малогомілкової кістки; частковий розрив зв`язок лівого колінного суглобу, крововилив у порожнину лівого колінного суглобу; просочуючі крововиливи в м`які тканини в місцях переломів кісток; великий просочуючий крововилив у клітковину малого тазу; підкапсулярний крововилив в ділянці воріт селезінки; крововилив в корінь брижі тонкої кишки; просочуючий крововилив в жирову капсулу лівої нирки; синці та просочуючі крововиливи в м`які тканини відповідно їх розташуванню на нижніх кінцівках; садно на тлі синця на задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу.
Також при судово-медичному експертному дослідженні трупа було виявлено: смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; порушенням реологічних властивостей крові; фокуси некронефрозу.
Виявлені ушкодження причинені тупими предметами, прижиттєві, утворилися незадовго до надходження в стаціонар. Характер і особливості тілесних, ушкоджень їх локалізація і взаємне розташування, наявність ознак різкого струсу тіла, вказують на можливість спричинення всього комплексу ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди наїзді транспортного засобу на пішохода (зіткнення транспортного засобу з пішоходом). При цьому в момент первинного контакту з автомобілем, що рухався потерпіла знаходилась в вертикальному, чи близькому до нього положенні та була повернена лівою бічною поверхнею тіла до транспортного засобу.
Виявлені на трупі ОСОБА_12 тілесні ушкодження об`єднані механізмом травмування, в своїй сукупності обумовили розвиток небезпечних для життя явищ крововтрати та шоку, які привели до настання смерті, в зв`язку з чим мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_12 настала від тупої травми голови, тулуба та кінцівок з множинними переломами кісток скелета і ушкодженням внутрішніх органів, яка супроводжувалась рясною тканинною кровотечею з розвитком крововтрати та шоку.
Порушення водієм ОСОБА_15 Правил дорожнього руху України та настання наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_12 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.
При аналізі даних медичної документації ОСОБА_9 було виявлено таке тілесне ушкодження: закрита травма лівого колінного суглоба у вигляді перелому медіального горбика міжвиросткового підвищення великогомілкової кістки, помірного синовіїту, гематоми середньої третини лівої гомілки.
Морфологічні властивості виявленого перелому дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаної кістки, так і відновлення функції лівого колінного суглоба буде спостерігатися у строк понад 21 добу та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказана закрита травма лівого колінного суглоба за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
У даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту п.п. 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України, які є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.
Порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпунктів «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_15 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Не погоджуючись з вироком суду потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі. Цивільний позов задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 2 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування своїх вимог потерпіла зазначила, що вважає призначене ОСОБА_16 покарання надто м`яким. Зазначає, що висновок суду про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України належним чином не мотивовано. Зазначає, що судом не надано належної оцінки тому, що обвинувачений грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для її учасників, та настання наслідків, що призвели до смерті людини. Вважає висновок суду про те, що на утриманні обвинуваченого перебувають троє малолітніх дітей надуманим, оскільки останній не працює. Крім того вважає, що судом поверхнево оцінено розмір душевних страждань потерпілої та занижено розмір суми відшкодування моральної шкоди.
Заслухавши доповідь судді, думки потерпілої ОСОБА_9 та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили вирок залишити без зміни, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відповідності до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи те, що ОСОБА_11 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, погодився на розгляд провадження в порядку ст. 349 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційної скарги потерпілої виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за обставин зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Частиною 1 статті 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Засади призначення покарання, визначені у ч. 1 ст. 65 КК України, а в частині 2 цієї статті зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку; це ж стосується, відповідно до абз. 2 п. 9 вищевказаної постанови, застосування ст. 75 КК України.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_16 покарання, вказаних вимог закону в повному обсязі не дотримався і необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України, що на думку колегії суддів, є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_16 суд врахував обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих обставин щирого каяття; ставлення обвинуваченого до скоєного, те, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково відшкодував завдані збитки, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Згідно ст.75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Проте, враховуючи те, що ОСОБА_11 грубо порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху та те, що протиправні дії обвинуваченого призвели до тяжких наслідків у вигляді смерті людини, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише за умов відбування покарання в місцях позбавлення волі.
Посилання потерпілої в апеляційній скарзі на необґрунтованість стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 250 000 грн., апеляційний суд вважає слушними, виходячи з наступного.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи питання в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілій, судом першої інстанції не в повній мірі враховано вимоги кримінального процесуального законодавства, обставини справи, та визначено розмір моральної шкоди, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
У зв`язку із викладеними, доводи потерпілої про необґрунтоване застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.75 КК України є слушними, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а вирок суду - скасуванню в частині призначеного ОСОБА_16 покарання та визначення розміру відшкодування моральної шкоди з постановленням свого вироку.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та визначення розміру моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В решті вирок щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Строк відбування покарання ОСОБА_16 рахувати з моменту його затримання.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя Суддя Суддя