Справа № 366/847/20
Провадження №1-кс/366/159/20
УХВАЛА
іменем України
28 квітня 2020 року смт. Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , особи, яка вважає себе власником майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000181, за яким відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.4 ст. 358 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2020 року,
встановила:
Прокурор із посиланням на ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз, уточнюючи подане клопотання, просить накласти арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , оскільки вони є речовим доказом, а отже, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК.
Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000159 від 08.04.2020, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України встановлено, що: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , під час перевірки документів надав інспектору СРПП Іванківського ВП свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке має ознаки підробки. В ньому зазначено, що автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, номер шасі НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору, належить ОСОБА_7 , жительці м. Джанкой, АР Крим.
Водночас, з відповіді Держмитслужби Буковинської митниці від 14.04.2020 вбачається, що 23.06.2016 автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT, номер шасі НОМЕР_1 ввезений на територію України з номерним знаком НОМЕР_4 в зоні діяльності Чернівецької митниці ДФС 23.11.2016 громадянкою Республіки Молдова, а VOLKSWAGEN моделі PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_2 , 07.04.2016 ввезений на територію України, перетнувши державний кордон з АРК в зоні діяльності Херсонської митниці під керуванням ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ), автомобіль номер шасі НОМЕР_5 .
22.04.2020 за цим фактом в ЄРДР внесено відомості за №0000181 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України.
27.04.2020 зазначені вище два кримінальні провадження постановою прокурора об`єднані і присвоєно № 0000159.
Таким чином, було встановлено факт невідповідності номерів шасі та державного номерного знаку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_6 . Зазначений автомобіль може бути використаний як доказ фактів в обставин вчинення кримінального правопорушення. Постановою слідчого автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами у справі.
Слідчий просить накласти арешт на автомобіль шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, залишивши його на території Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
У судовому засіданні прокурори та слідчий клопотання підтримали, посилаючись на обставини, викладені вище.
ОСОБА_5 , який вважає себе власником майна, заперечував проти задоволення клопотання, оскільки питання накладення арешту на це майно вже було розглянуто слідчим суддею 10.04.2020 і у задоволенні клопотання відмовлено.
Слідчий суддя звертає увагу, що підстава для арешту майна, зазначена у клопотанні, яке розглядається, відмінна від тієї, що зазначалася під час розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у справі № 366/773/20.
Вислухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Предметом злочину, передбаченого ст. 290 КК України, є ідентифікаційні номера транспортних засобів, відтак, сам транспортний засіб є речовим доказом, який зберігає на собі сліди кримінального правопорушення.
Предметом злочину, передбаченого ст. 358 КК України, є офіційний документ: в даному випадку свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Наведені у клопотанні обставини, які підтверджені доданими до клопотання матеріалами, вказують на необхідність арешту майна: є достатні підстави вважати, що в офіційний документ внесено неправдиву інформацію чи то про реєстраційний номер транспортного засобу, чи про номер шасі, чи, можливо, в цілому свідоцтво про реєстрацію є підробленим.
Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що є достатні підстави підозрювати, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль VOLKSWAGEN моделі PASSAT номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору містить ознаки підроблення.
Ідентифікувати ОСОБА_6 , який керувала транспортним засобом, як особу, яка на передбаченій законом правовій підставі володіє цим майном, неможливо. Не має відповідних документів і ОСОБА_9 , який стверджує? що саме він на даний час є власником цього майна. Із зазначеного вище свідоцтва вбачається, що власник це ОСОБА_7 .
Як зазначено вище, свідоцтво про реєстрацію цього ТЗ має ознаки підробки в частині належності зазначеного у ньому номерного знака саме цьому автомобілю з номером шасі НОМЕР_1 , а пп.в) п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або з номерним знаком, який не належить цьому засобу.
Оскільки наявні достатні підстави вважати, що автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є, відповідають критеріям ст.98 КПК України, і можуть бути використані як доказ обставин кримінального правопорушення, клопотання підлягає задоволенню.
Слідчий суддя приймає до уваги, що наявність чи відсутність підробки офіційного документу, як і факт знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера шасі, буде вирішене під за результатами проведених судових експертиз та судом під час ухвалення судового рішення, яким буде закінчуватися кримінальне провадження, а частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді у разі задоволення клопотання про арешт майна застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відтак, арешт майно має бути накладено до проведення судових експертиз, які вже призначені постановами слідчого, а після їх проведення, зазначене майно може бути передане на відповідальне зберігання власнику, або іншій особі, яка доведене правомірність свого володіння зазначеним транспортним засобом.
Ч.1, 2 ст. 174 КПК України визначено, що «1. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано».
Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016р., Про судову практику в справах про зняття арешту з майна, у абзаці 3 п. 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.ст. 174,539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя
постановила:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 із забороною відчуження, розпорядження та користування ним до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку, залишивши його на відповідальне зберігання Іванківському ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області до проведення судових експертиз.
Після проведення судових експертиз, призначених у кримінальному провадженні передати автомобіль VOLKSWAGEN моделі PASSAT номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику, або іншій особі, яка доведене правомірність свого володіння зазначеним транспортним засобом.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1