Справа №403/120/20 провадження № 1-в/403/15/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2020 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Устинівський виправний центр № 37» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка клопотання засудженого
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, адреса зареєстрованого місця проживання до засудження:
АДРЕСА_1 ,
адреса фактичного місця проживання до
засудження:
АДРЕСА_2 , громадянина України, маючого
повну загальну середню освіту, одруженого, до
засудження не працюючого, раніше не судимого
засудженого:
15.06.2015 року Кіровським районним судом м.Кіровограда за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю два роки та покладенням відповідних обов`язків на підставі ст.ст.75, 76 КК України;
09.09.2015 року вироком Апеляційного суду Кіровоградської області вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда скасований в частині призначеного засудженому покарання та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.05.2018 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 02 роки 03 місяців 29 днів;
ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2018 року засудженому відповідно до п.«б» ч.1 ст.72 КК України зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до ДУ «Олександрівський виправний центр №104» з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі

про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, в якому зазначив про те, що він відбув більшу частину покарання, за час відбування покарання мав добру поведінку із адміністрацією та засудженими, визнає свою провину у скоєному злочині та будує позитивні плани на майбутнє.
В судовому засіданні по розгляду клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення прокурор вважала його таким, що не підлягає до задоволення, оскільки засуджений за період відбування покарання має більше стягнень, ніж заохочень; має не зняте стягнення від 16.11.2019 року; в матеріалах його особової справи відсутні докази постійного працевлаштування за весь період відбуття ним покарання, а надана ДУ «Устинівський виправний центр №37» характеристика на засудженого не може бути взята до уваги з огляду на те, що засуджений прибув до даної установи виконання покарань лише у березні 2020 року.
В судовому засіданні по розгляду подання представник ДУ «Устинівський виправний центр №37» пояснив, що засуджений ОСОБА_5 перебуває в установі з 13.03.2020 року і за цей проміжок часу охарактеризувати його в достатній мірі неможливо. Разом з тим, зазначив, що на даний час засуджений дотримується порядку відбування покарання, стягнень та заохочень не має. На дату розгляду судом клопотання засуджений другий день як працевлаштований охоронником на фермі. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний, виконує законні вимоги представників адміністрації установи, не перебуває на профілактичному обліку, а тому установа не заперечує проти його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 прохав суд задоволити подане ним клопотання та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді обмеження волі, оскільки він довів своє виправлення, мав добру поведінку, нормальні відносини з іншими засудженими, працював. Зазначив, що у нього було достатньо часу подумати та розкаятись. З приводу неодноразового порушення ним порядку відбування покарання зазначив, що дійсно стягнення мали місце, однак вони були, на його думку, не значними. Конфліктних ситуацій між ним та іншими засудженими не пам`ятає. З приводу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП, зазначив, що психотропну речовину він не зберігав, а свою вину у вчиненні даного правопорушення визнав лише тому, що так потрібно було зробити. Інших пояснень з приводу цих обставин суду не надав.
Заслухавши думку прокурора, пояснення представника установи виконання покарань, засудженого ОСОБА_5 , дослідивши додані до клопотання матеріали, а також матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) під час вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.12 Кримінального кодексу України (далі - КК України) один із вчинених засудженим ОСОБА_5 злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, класифікується, як злочин середньої тяжкості, а інший, передбачений ч.1 ст.263 КК України, як тяжкий.
Згідно п.6 ч.1 ст.152 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.
За змістом ч.ч.1, 2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі; якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови №2) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 15.06.2015 року за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю два роки та покладенням відповідних обов`язків на підставі ст.ст.75, 76 КК України.
Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.09.2015 року вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда скасований в частині призначеного засудженому покарання та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Зараховано у строк відбуття покарання період знаходження засудженого під вартою з 13.12.2014 року по 18.12.2014 року. В решті вирок суду І-ої інстанції залишено без змін.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.05.2018 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 02 роки 03 місяці 29 днів.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2018 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до ДУ «Олександрівський виправний центр №104» з 04.05.2018 року по 03.07.2018 року з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2020 року клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без розгляду.
Відповідно до довідки ДУ «Устинівський виправний центр №37» в строк призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання зараховано час його попереднього ув`язнення 05 днів та строк слідування під вартою до виправного центру 3 місяці 28 днів. Станом на 03.04.2020 року засуджений ОСОБА_5 має відбутий строк покарання 4 роки 6 місяців 24 дні. Невідбутий строк покарання складає 03 місяці 01 день. Початок строку відбуття покарання засудженому рахується з 09.09.2015 року, а покарання у виді обмеження волі - з 03.07.2018 року. Кінець строку після зарахування заліків визначено 04.07.2020 року.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_5 відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного йому за вироком суду.
За період перебування в Кіровоградській установі виконання покарань №14 (слідчий ізолятор), починаючи з 09.09.2015 року, засуджений ОСОБА_5 заохочень не мав, за допущені порушення режиму утримання до нього були застосовані два стягнення у виді поміщення до карцеру: 13.03.2016 року строком на 8 діб (вилучено рідину на спиртовій основі) та 20.03.2016 року строком на 10 діб (намагався самостійно відчинити двері камери), а також одне стягнення 18.04.2016 року у виді догани за відмову від етапування.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 , затвердженої 13.04.2016 року начальником Кіровоградської установи виконання покарань №14, засуджений за час перебування в установі характеризується негативно. Неодноразово допускав порушення вимог режиму утримання. Під час проведення бесід коррекційного характеру щодо недопущення порушень належних висновків не робить, намагається уникнути відповідальності. Під час бесіди з представниками адміністрації поводить себе не тактовно, агресивно.
За змістом довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 за період відбування ним покарання в ДУ «Черкаська виправна колонія №62», починаючи з 26.06.2016 року, останній за активну участь у фізкультурно-оздоровчих заходах установи, виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав три заходи заохочення у виді подяк: 14.07.2017 року, 10.10.2017 року та 03.02.2018 року.
Разом з тим, згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 , затвердженої начальником ДУ «Черкаська виправна колонія №62», станом на 11.05.2017 року засуджений характеризувався негативно як такий, що не допускає порушень вимог режиму, але потребує контролю за поведінкою з боку персоналу установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, але належні висновки робить не завжди. В період з липня по жовтень 2016 року засуджений був працевлаштований на швейному виробництві установи. В подальшому не працевлаштований через стійке небажання працювати. За характером хитрий, брехливий. Від робіт з благоустрою відділення та установи в цілому ухиляється, перекладаючи на інших засуджених. Веде пристосовницький спосіб життя. Участі в програмах диференційно-виховного впливу не приймає через особисте небажання. Провину в скоєному злочині не визнає. Засуджений не стає на шлях виправлення, тому не може бути переведений до дільниці соціальної реабілітації.
За період відбування покарання в ДУ «Олександрівський виправний центр №104», починаючи з 03.07.2018 року, до засудженого ОСОБА_5 були застосовані стягнення за порушення встановленого порядку відбування покарання, з яких: 1) чотири у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора: 27.12.2018 року - 10 діб (самовільне залишення території лікувального закладу), 08.01.2019 року - 10 діб (спроба доставки на територію установи заборонених предметів), 03.04.2019 року - 5 діб (самовільне залишення меж лікувального закладу), 17.08.2019 року - 7 діб (створення конфліктної ситуації) та 2) одне 19.08.2019 року у виді попередження (погроза фізичною розправою іншому засудженому), а за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку правами начальника установи 30.09.2019 року та 14.01.2020 року до нього були застосовані два заходи заохочення у виді зняття раніше накладеного стягнення.
14.08.2018 року по факту відмови засудженого ОСОБА_5 відпрацювати дві години по благоустрою установи за відсутності довідки лікаря з ним була проведена бесіда виховного характеру начальником ВСПС ДУ «Олександрівський ВЦ №104».
Згідно витягу з протоколу засідання комісії Олександрівського ВЦ №104 від 24.09.2018 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні місцевим судом на підставі ч.8 ст.154 КВК України.
Згідно характеристик засудженого ОСОБА_5 , затверджених начальником ДУ «Олександрівський виправний центр №104» станом на 24.09.2018 року та 27.12.2018 року, засуджений характеризувався посередньо, як такий, що дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання. Не працевлаштований. До виконання законних вимог представників адміністрації ставиться посередньо. На заходи виховного характеру реагує посередньо. До виконання робіт по благоустрою установи не залучався. Приймав участь у виховних заходах, які проводились в установі.
Згідно витягу із протоколу засідання профілактичної комісії ДУ «Олександрівський виправний центр №104» за №01/19 від 15.01.2019 року, засудженого ОСОБА_5 поставлено на облік установи як схильного до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин. Знятий з обліку 28.11.2019 року.
Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2019 року засудженого ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП, за фактом незаконного зберігання ним в шкарпетці психотропної речовини - метамфетаміну масою 0,041 грама без мети збуту, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. 00 коп..
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 , затвердженої начальником ДУ «Олександрівський виправний центр №104», станом на 03.04.2019 року, засуджений характеризується негативно, не завжди дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, допустив два порушення режиму утримання. Не працевлаштований, не завжди утримує в чистоті і порядку спальне місце, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання робіт по благоустрою установи не залучався.
Згідно протоколу засідання дисциплінарної комісії ДУ «Олександрівський виправний центр №104» від 01.08.2019 року вирішено провести із засудженим ОСОБА_5 бесіду виховного характеру за допущене ним порушення порядку відбування покарання, а саме: відсутність (не вихід) під час поіменної перевірки засуджених.
17.08.2019 року до засудженого ОСОБА_5 було застосоване стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора за створення конфліктної ситуації з іншим засудженим. Однак ОСОБА_5 після цього не лише не зробив для себе належних висновків, але продовжив, перебуваючи в камері №3 дисциплінарного ізолятора, погрожувати фізичною розправою засудженому ОСОБА_6 ..
Згідно протоколу засідання дисциплінарної комісії ДУ «Олександрівський виправний центр №104» від 19.08.2019 року за порушення порядку відбування покарання, а саме: за погрози фізичною розправою засудженому ОСОБА_6 , до засудженого ОСОБА_5 було застосоване стягнення у виді попередження.
Згідно протоколу засідання дисциплінарної комісії ДУ «Олександрівський виправний центр №104» від 19.09.2019 року вирішено провести із засудженим ОСОБА_5 бесіду виховного характеру за допущене ним порушення розпорядку дня установи, а саме: відмову виконати команду «Підйом».
Відповідно до ч.9 ст.69 КВК України стягнення до осіб, засуджених до обмеження волі, у виді поміщення в дисциплінарний ізолятор застосовується в порядку, визначеному ст.ст.134, 135 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.134 КВК України стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно висновку службового розслідування від 28.11.2019 року, затвердженого в.о.начальника ДУ «Олександрівський виправний центр №104» ОСОБА_7 , підтверджений факт висловлювання засудженого ОСОБА_5 нецензурною лайкою в бік представників адміністрації установи (черговій зміні відділу нагляду і безпеки), що стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості засудженого, та встановлений факт нетактовного поводження по відношенню до вказаного засудженого молодшого інспектора чергової зміни. Засуджений свою вину визнав. Під час службового розслідування попросив вибачення за свої дії. За вказаних обставин прийнято рішення вирішити питання щодо притягнення засудженого ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності на засіданні дисциплінарної комісії установи.
29.11.2019 року із засудженим проведено бесіду виховного змісту, додатково роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді обмеження волі, права та обов`язки засудженого до обмеження волі.
Відомостей про проведення засідання дисциплінарної комісії та накладення з дня закінчення вказаної вище службової перевірки на засудженого ОСОБА_8 стягнення, в тому числі і у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора, матеріали особової справи останнього не містять.
Натомість тимчасове поміщення засудженого ОСОБА_5 до дисциплінарного ізолятора строком на п`ять діб згідно постанови виконуючого обов`язки начальника ДУ «Олександрівський виправний центр №104» ОСОБА_7 від 17.11.2019 року мало місце на час проведення службового розслідування.
Відсутність застосованого до засудженого ОСОБА_5 16.11.2019 року стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора на п`ять діб за час його перебування в ДУ «Олександрівський виправний центр №104» підтверджується також і довідкою про його заохочення та стягнення від 26.02.2020 року.
З огляду на викладене, зазначене в довідці ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 26.03.2020 року, як стягнення, тимчасове поміщення засудженого ОСОБА_5 16.11.2019 року до дисциплінарного ізолятора на п`ять діб по факту погрози ним фізичною розправою черговій зміні, не підтверджене матеріалами особової справи засудженого, внаслідок чого дана обставина приймається судом до уваги при аналізі поведінки засудженого під час відбування ним покарання в ДУ «Олександрівський виправний центр №104», однак не оцінюється як окремий захід стягнення, що був до нього застосований.
Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої ДУ «Устинівський виправний центр №37», станом на 26.03.2020 року охарактеризувати засудженого неможливо з огляду на незначний проміжок часу, з якого він перебуває в установі (з 13.03.2020 року). Разом з тим, за вказаний період відбування покарання у виправному центрі засуджений стягнень та заохочень не має, не працевлаштований, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, виконує законні вимоги представників адміністрації установи. Має цивільний позов на користь держави за проведення експертиз в сумі 4622 грн. 49 коп., з яких відшкодовано 1490 грн.12 коп..
Відповідно до психологічної характеристики засудженого ОСОБА_5 , останній за час відбування покарання в Устинівському виправному центрі №37 зарекомендував себе як цілеспрямований, легко переживає невдачі та неприємності, добре адаптується до різних життєвих обставин, уміє терпеливо чекати, коли це потрібно. На зауваження та заходи психолого-педагогічного впливу реагує позитивно.
Згідно довідки оперативної групи ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_5 прибув до виправного центру 13.03.2020 року. Конфліктних та боргових відносин з іншими засудженими не має, намірів скоїти злочин не має, негативних проявів за час перебування в установі з його боку не було.
Згідно наданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» інформації, засуджений ОСОБА_5 з часу прибуття до установи 13.03.2020 року заробітну плату не отримував, оскільки не працював.
Згідно постанови №5 від 30.03.2020 року за результатами засідання районної спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області, остання постановила клопотати перед районним судом про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 ..
На підставі викладеного, вирішуючи клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, суд виходить з наступного.
За змістом ч.2 ст.81 КК України та роз`яснень п.п.1, 2 Постанови №2 умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ч.2 ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.
За змістом ч.4 ст.59 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, зобов`язані: сумлінно працювати у місці, визначеному адміністрацією виправного центру; виконувати в разі залучення роботу із самообслуговування та благоустрою виправного центру.
Відповідно до ч.1 ст.60 КВК України засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.
Тому поряд із сумлінною поведінкою засуджений має довести також своє виправлення і ставленням до праці, що включає постійну старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи та підвищення кваліфікації.
Як вбачається з досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , в тому числі і змісту ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04.05.2018 року, останній в період перебування в Кіровоградській установі виконання покарань №14 (слідчому ізоляторі) з 09.09.2015 року заохочень за сумлінне ставлення до праці не мав; під час відбування покарання у ДУ «Черкаська виправна колонія №62» з 26.06.2016 року був працевлаштований лише за періоди із липня по жовтень 2016 року (три місяці) та з травня по серпень 2017 року (чотири місяці). Підставою не залучення засудженого до праці з жовтня 2016 року зазначено стійке небажання останнього працювати.
За період відбування покарання в ДУ «Олександрівський виправний центр №104», починаючи з 03.07.2018 року засуджений ОСОБА_5 до виконання будь-яких робіт, в тому числі і по благоустрою установи, не залучався.
З пояснень представника ДУ «Устинівський виправний центр №37», наданих в судовому засіданні 03.04.2020 року, засуджений ОСОБА_5 лише другий день як працевлаштований охоронником на фермі підприємства установи. Письмових доказів на підтвердження даної обставини, в тому числі строкового трудового договору, суду надано не було.
Інших відомостей про виконання засудженим ОСОБА_5 будь-яких робіт протягом всього строку відбування ним покарання матеріали його особової справи не містять.
Таким чином, за період з 09.09.2015 року (початок строку покарання) по 20.03.2020 року (дата звернення засудженого до суду) ставлення засудженого ОСОБА_5 до праці не було постійно сумлінним, про що свідчить залучення його до суспільно-корисної праці за вказаний період лише на протязі семи місяців.
При цьому проходження засудженим ОСОБА_5 лікування в медичних закладах не приймається судом до уваги як поважна причина не виконання ним суспільно-корисних робіт з огляду на незначні періоди часу його проходження.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, в тому числі за обов`язкової постійної старанності у роботі, чесного ставлення до праці. Натомість засуджений ОСОБА_5 протягом всього періоду відбуття ним покарання (4 років 6 місяців) не виконував на постійній основі роботи, яка за своїм характером та змістом давала б суду підстави зробити висновок про те, що засуджений постійним сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Таким чином, виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, і при оцінці поведінки засудженого, судом приймається до уваги, що сумлінна поведінка, як передумова умовно-дострокового звільнення, - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо. Поведінка засудженого має бути взірцевою для інших засуджених.
Відповідно до ч.1 ст.9 КВК України засуджені зобов`язані: неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації установи виконання покарань; ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.
За змістом ч.4 ст.59 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, зобов`язані: виконувати законні вимоги адміністрації виправного центру, які стосуються порядку відбування призначеного покарання.
Засудженим до обмеження волі забороняється: придбавати, використовувати, зберігати при собі та на території, де вони проживають, а також доставляти на цю територію предмети, вироби і речовини, перелік яких визначений Міністерством юстиції України; вживати спиртні напої і пиво, наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги чи інші одурманюючі засоби (ч.5 ст.59 КВК України). З огляду на викладене, враховуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 протягом всього періоду відбування ним покарання, починаючи з 09.09.2015 року, та надані установами виконання покарань негативні характеристики засудженого станом на 17.05.2017 року (відмова в переведенні до дільниці соціальної реабілітації під час перебування у виправній колонії №62 м.Черкаси) та на 03.04.2019 року (період відбування покарання у виді обмеження волі в ДУ «Олександрійський виправний центр №104), суд зазначає, що сумлінне виконання засудженим лише протягом певних періодів часу своїх прямих обов`язків, в тому числі і передбачених ст.9 КВК України, не може слугувати підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення, з урахуванням: 1) допущених засудженим ОСОБА_5 , починаючи з 26.12.2018 року по 17.08.2019 року, грубих та систематичних порушень порядку відбування покарання, тобто більше ніж через три роки три місяці після початку відбування ним строку покарання та після заміни йому 04.05.2018 року Придніпровським районним судом м.Черкаси невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - обмеженням волі, а також того, що 2) будучи засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України - незаконне виготовлення і зберігання психотропних речовин без мети збуту, ОСОБА_5 , маючи відбутими вже 2/3 строку покарання, жодних належних висновків для себе не зробив та 08.01.2019 року, перебуваючи в установі виконання покарань, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44 КУпАП (незаконне зберігання психотропної речовини - метамфетаміну без мети збуту), за що на нього постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2019 року було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. При цьому суд звертає увагу, що в наданих по даному факту на ім`я в.о.начальника ДУ «Олександрівський виправний центр №104» письмових поясненнях, засуджений ОСОБА_5 безпосередньо вказує на те, що раніше вживав наркотичні засоби та мав намір спробувати знову, що свідчить про свідоме порушенням ним зазначених вище вимог ч.5 ст.59 КВК України. За вказаних обставин надана представником ДУ «Устинівський виправний центр №37» характеристика засудженого ОСОБА_5 , з урахуванням перебування останнього у виправному центрі лише з 13.03.2020 року, тобто протягом 22 календарних днів на дату розгляду судом клопотання, не може слугувати підтвердженням сумлінної поведінки засудженого та його виправлення з огляду на незначний період перебування засудженого в даній установі виконання покарань. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що протягом всього строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 його поведінка не була зразковою та сумлінною, а процес його виправлення та перевиховання не був стабільним та послідовним, про що свідчать як застосовані до нього заходи стягнення, так і заходи виховного характеру у вигляді неодноразово проведених з ним бесід щодо необхідності дотримання порядку відбування покарання, в зв`язку з чим суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_5 мав поведінку, взірцеву для інших засуджених, а мета покарання, передбачена ч.2 ст.50 КК України - виправлення засудженого, з урахуванням систематичного характеру та тяжкості допущених ним порушень порядку відбування покарання, була досягнута.
Також суд звертає увагу на те, що з часу допущення засудженим ОСОБА_5 висловлювань нецензурними словами на адресу чергової зміни 16.11.2019 року, і до дати його звернення до суду з відповідним клопотанням 20.03.2020 року, минуло лише чотири місяці чотири дні, що з урахуванням відсутності застосованих до нього в цей період стягнень та періодичності раніше допущених ним порушень порядку відбування покарання, за які до нього застосовувались стягнення (зокрема, 27.12.2018 року, 08.01.2019 року, 03.04.2019 року, 17.08.2019 року та 19.08.2019 року), або проводились виховні бесіди (01.08.2019 року, 19.09.2019 року), тобто з інтервалом від декількох днів до декількох місяців, а також отриманого 14.01.2020 року заходу заохочення, свідчить про наявність певного процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого, але які не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки без здійснення регламентованого контролю та можливості застосування стягнення, внаслідок чого суд приходить до висновку про передчасність звернення засудженого ОСОБА_5 до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Згідно п.2 Постанови №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Судом при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній відбуває покарання за вчинені ним два умисні середньої тяжкості та тяжкий злочини, передбачені відповідно ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України. При цьому засуджений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами під час дестабілізації ситуації в країні у зв`язку із проведенням на Сході України антитерористичної операції, що з урахуванням кількості вилучених у нього вогнепальної зброї та вибухових речовин, свідчить про підвищену суспільну небезпеку дій засудженого.
Таким чином, суд вважає, що періодичне працевлаштування засудженого ОСОБА_5 за час відбування ним покарання та виконання ним своїх прямих обов`язків, передбачених ст.9 КВК України, при наявній кримінологічній характеристиці засудженого, восьми допущених ним порушень порядку відбування покарання, їх характеру та тяжкості, навіть за наявності п`яти заходів заохочення у вигляді подяк та зняття раніше накладених стягнень, не можуть свідчити про трудове перевиховання та виправлення засудженого в тій мірі, в якій того вимагають положення ст.81 КК України, виходячи із неспіврозмірності його поведінки та ставлення до праці під час відбування покарання за вироком суду тяжкості вчинених ним злочинів та його особі.
З огляду на викладене, керуючись вимогами правових норм, що регулюють відбування покарання у виді обмеження волі; з урахуванням характеру вчинених засудженим ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України; змісту матеріалів особової справи засудженого; повно та всебічно проаналізувавши дані про особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання; виходячи з того, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, суд приходить до висновку про недоведеність засудженим ОСОБА_5 свого виправлення та відсутність підстав вважати, що цілі покарання були досягнуті і виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим його клопотання про умовно-дострокове звільнення не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.369, 372, 376, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В клопотанні засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1