У Х В А Л А Справа № 932/1371/20

Ім`ям України Провадження № 1-кс/932/764/20

04 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0000349 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2020 року слідчий СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , звернувся до суду із клопотанням, у якому прохає накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 , а саме: земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. В силу вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Розглянувши клопотання та вивчивши надані до нього додатки, прихожу до висновку про необхідність повернення його прокурору для усунення недоліків. Так, у клопотанні слідчий прохає накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме: на земельну ділянку АДРЕСА_1 . Згідно із викладеними слідчим обставинами, що встановлені в ході досудового розслідування, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, внаслідок припинення цивільної процесуальної дієздатності, не може брати участі у розгляді цього клопотання. Через це, слідчий має визначити фактичного володільця майна, вказавши його прізвище, ім`я та по-батькові, адресу реєстрації чи місця проживання, контактні дані. Окрім цього, прохаючи про арешт майна, слідчий скопійовано у клопотанні низку норм КПК України щодо порядку накладення арешту на майно, однак зроблено це ним знеособлено. Так, слідчим не зазначено правову підставу арешту майна, що визначена конкретним пунктом ч. 2 ст. 170 КПК України, не вказано мету арешту майна, оскільки визначена ним мета у вигляді «збереження майна у первісному правосуб`єктному стані та задля досягнення дієвості досудового розслідування» є загальною фразою, яку можна тлумачити у будь-який спосіб. Слідчим не зазначено у прохальній частині кадастровий номер земельної ділянки, що індивідуалізує нерухоме майно, не вказано, чи визнано цю земельну ділянку речовим доказом по кримінальному провадженні.

Через значні недоліки клопотання слідчого, повертаю його прокурору для усунення зазначених недоліків та встановлюю строк у сімдесят дві години для їх усунення шляхом надання до суду клопотання про накладення арешту на майно із зазначенням його фактичного володільця, його місцезнаходження чи місце проживання, його контактних даних; вказівки конкретної підстави та мети арешту майна; визначення кадастрового номеру земельної ділянки; зазначення про те, чи є земельна ділянка речовим доказом по кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , про накладення арешту повернути прокурору, встановити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1