Справа № 128/3044/19
Провадження №11-кп/801/367/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2019,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.08.2015.
Прийняте судом рішення мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_7 не довів достатність підстав для застосування до нього умовно-дострокового стягнення.
Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій висловлює свою незгоду з рішенням суду першої інстанції та просить застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України. Вказує, що застосовані до нього стягнення погашені, шість разів він заохочувався правами начальника установи за виконання разових доручень по благоустрою. Після проведення адміністрацією установи виховної роботи, він змінив своє ставлення до відбування покарання на краще.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Тобто головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
З наявних матеріалів слідує, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 5 років позбавлення волі за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.08.2015 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України. До дисциплінарної відповідальності притягувався 7 разів, має 6 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
В установі засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. У взаємовідносинах з персоналом установи поводить себе тактовно, виконує їх законні вимоги. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.
Суд приймаючи рішення врахував наведене та взяв до уваги, що засуджений ОСОБА_7 не працевлаштований за власним бажанням, на профілактичному обліку установи не перебуває, дотримується ввічливих та правомірних відносин з персоналом установи, соціально-корисні зв`язки втрачено.
Дані, які характеризують засудженого ОСОБА_7 , не свідчать, що останній довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що поведінка засудженого наразі не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Клопотання засудженого розглянуто судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, досліджено необхідні матеріали провадження та особової справи. Висновок суду про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково, є обґрунтований.
Істотних порушень кримінального-процесуального закону апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 537-539 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2019, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді