ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/598/20 Справа № 206/1570/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження №0000038, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 15 квітня 2020 року повністю відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє рішення слідчий суддя обгрунтував тим, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу прокурор не довів обставини з якими кримінальне процесуальне законодавство дозволяє застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено обґрунтовану підозру стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, оскільки докази додані до клопотання отриманні з порушенням норм КПК України, так як під час проведення огляду місця події 26 липня 2019 року було також оглянуто автомобіль ГАЗ 3307 д.н.з. НОМЕР_1 , але добровільної згоди від власника майна ОСОБА_8 не отримано та з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді слідчий за погодженням з прокурором чи прокурор не звертався, тому слідчий суддя зазначив, що слідча дія була проведена з порушенням ч.2 ст. 237, ч.2 ст. 233 КПК України. При цьому слідчий суддя вказав, що оскільки даний доказ отриманий з порушенням норм КПК України, то й інші докази отриманні з його допомогою є неналежними, тому не взяв до уваги висновок експерта судово-товарознавчої експертизи. Крім цього слідчий суддя не взяв до уваги протоколи допиту свідків, так як деякі з них проводилися оперуповноваженим, однак до клопотання не було додано повноважень на проведення слідчих дій, а також в протоколах допиту свідків не містяться відомості про паспорт або інший документ, який засвідчує особу, та два протоки свідків є допит працівників поліції, які не можуть бути належними доказами, оскільки вони є зацікавленими особами. Окрім цього слідчий суддя зазначив, що проведенні слідчі дії з порушенням, оскільки не надано постанови про призначення групи слідчих.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотання слідчого слідчий суддя вказав про їх не доведення, так як не було додано доказів про їх існування, на підставі чого слідчий суддя зазначив про недоведення прокурором й пункту 3 ч.1 ст. 194 КПК України, щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого і застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що рішення слідчого судді незаконне, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, що було підтверджено доданими до клопотання слідчого доказами, які були зібрані під час досудового розслідування. Крім цього прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюється у вчиненні злочину за яке передбачено покарання у виді п`яти років позбавлення волі; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити новий злочин, оскільки раніше засуджувався за вчинення аналогічних злочинів. Тому прокурор вважає, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 під час досудового розслідування.
В апеляційному суді прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданні до нього матеріали, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Висновки слідчого судді про відмову у застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.
Так, з клопотання слідчого та наданих до нього матеріалами видно, що Відділенням поліції на станції №2 Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000038 від 26 липня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України. 14 квітня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру. (а.с.7, 78-82)
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ч.ч. 1-2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого дотримався вказаних вимог закону.
При перевірці клопотання слідчого слідчим суддею зроблено вірний висновок, що підозра стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України є необґрунтованою, оскільки матеріали додані до клопотання отриманні з порушенням норм КПК України, так як під час проведення огляду місця події 26 липня 2019 року(а.с.17-18) було також оглянуто автомобіль ГАЗ 3307 д.н.з. НОМЕР_1 , в той же час добровільної згоди від власника майна ОСОБА_8 не отримано та з клопотанням про проведення огляду до слідчого судді слідчий за погодженням з прокурором чи прокурор не звертався, тому слідча дія була проведена з порушенням ч.2 ст. 237, ч.2 ст. 233 КПК України. Крім цього, слідчий суддя вірно вказав, що висновок експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 3932-19 по кримінальному провадженні № 0000038 від 10.09.2019 року(а.с.51-52) також є неналежним доказом, оскільки проведений по об`єктам, які були вилученні під час огляду місця події від 26 липня 2019 року, що відповідає практиці ЄСПЛ, де в рішенні Гейфен проти Німеччини сформовану доктрину плодів отруєного дерева, відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежними, то всі докази, отриманні з його допомогою, будуть такими ж. Разом з цим, слідчий суддя зазначив про неналежність протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ,(а.с.43-44, 46-47, 53-70) оскільки ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 допитував оперуповноважений, але в порушення ч.2 ст. 41 КПК України, ЗУ Про оперативно-розшукову діяльність до протоколів допиту свідків не додано відповідного письмового доручення, у всіх протоколах допитів свідків відсутні відомості про паспорт або інші документи, що засвідчує особу, а також свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 є працівниками поліції та їх покази мають суб`єктивний характер в силу їх професії. Також, під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею було виявлено відсутність в доданих матеріалах постанови про призначення групи слідчих, що є порушенням вимог п.2 ч.1 ст. 39, ч.1 ст. 110 КПК України,. Оцінивши зазначені обставини слідчий суддя вказав про недоведення обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, з чим погоджується апеляційний суд.
Окрім цього, слідчий суддя зазначив про недоведення клопотанням слідчого, доданими до нього матеріалами та прокурором під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; вчинити тиски на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не надано доказів їх наявності, останній за час досудового розслідування з`являвся до слідчого, самостійно до слідчого суддя для розгляду клопотання слідчого, яке було вручено за день до судового засідання, не встановлено фактів впливу на свідків і вчинені жодних протиправних дій з моменту проведення досудового розслідування, а саме з 26 липня 2019 року. Під час апеляційного розгляду прокурором також не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначенні в клопотання слідчого.
Оскільки, під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею не встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому й зазначено про недоведення п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Таким чином, доводи прокурора стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду і виконав вимоги ст. 194 КПК України.
З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_20 та належним чином мотивував своє рішення.
За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2020 року, якою повністю відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3