ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/253/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

з участю підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючий АДРЕСА_1 , не працює, освіта середня, не одружений, раніше судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ч.2 ст.186 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном до 23 год. 59 хв. 27 січня 2020 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 визначено рахувати з 22 год. 00 хв. 30 листопада 2019 року.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, 30 листопада 2019 року близько 18 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, 30 листопада 2019 року близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв із ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривка, викрав із рук потерпілого ОСОБА_10 , мобільний телефон марки «Samsung» вартістю 3 000 грн.

Із викраденим майном ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину втік, чим завдав ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Також встановлено, що згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

30 листопада 2019 року близько 18 год. 30 хв., слідчий СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , оперуповноважений ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 , інспектор УПП в Тернопільській області ОСОБА_13 , інспектор УПП в Тернопільській області ОСОБА_14 , поліцейський УПП в Тернопільській області ОСОБА_15 , інспектор УПП в Тернопільській області ОСОБА_16 , прибули на повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, в приміщення будинку АДРЕСА_3 .

Під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_7 , на якого вказав потерпілий як на особу яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Samsung», ОСОБА_17 та її син ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що перед ними знаходяться працівники поліції, які перебували під час виконання службових обов`язків у форменому одязі, винник злочинний умисел, спрямований на висловлювання погроз вбивством працівникам правоохоронних органів у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 30 листопада 2019 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_17 та її син ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи значення своїх дій, та те, що перед ним знаходяться працівники правоохоронних органів які перебували у форменому одязі - слідчий СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , оперуповноважений ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 , інспектор УПП в Тернопільській області ОСОБА_13 , інспектор УПП в Тернопільській області ОСОБА_14 , поліцейський УПП в Тернопільській області ОСОБА_15 , інспектор УПП в Тернопільській області ОСОБА_16 , та які були при виконанні своїх службових обов`язків, ОСОБА_7 , діючи умисно, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, почали виражатись на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, а в подальшому перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , тримаючи у правій руці предмет схожий на ніж почав наближатися в сторону працівників поліції, демонструючи реальність висловлених погроз, декілька раз висловив погрози вбивством стосовно працівників поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а саме погрози порізати та вбити їх. Вказані умисні дії ОСОБА_7 , викликали у потерпілих відчуття страху за власне життя та реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози. У цей час ОСОБА_17 , перебуваючи поряд із ОСОБА_7 , діючи умисно та спільно із останнім вихопила предмет схожий на ніж із рук ОСОБА_7 , та тримаючи його у правій руці висловлюючи погрози здійснення насильства в напрямку вказаних працівників поліції почала наближатися в їх напрямку.

У свою чергу інспектор УПП в Тернопільській області ОСОБА_16 , усвідомлюючи що дії ОСОБА_17 , становлять реальну загрозу його життю та здоров`ю згідно ст. 45 ЗУ «Про національну поліцію» застосував до ОСОБА_17 , спецзасіб споряджений речовиною сльозогінної та дратівливої дії. В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії тримаючи в руках предмет схожий на ніж погрожуючи застосуванням насильства присутнім працівникам поліції почав кидати в їх напрямку предмет схожий на ніж.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_17 , порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , оперуповноваженого ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 , інспектора УПП в Тернопільській області ОСОБА_13 , інспектора УПП в Тернопільській області ОСОБА_14 , поліцейського УПП в Тернопільській області ОСОБА_15 , інспектора УПП в Тернопільській області ОСОБА_16 , під час виконання ним своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 1993 року із відповідними змінами.

30 листопада 2019 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01 грудня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 186 КК України.

Задовольняючи клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ч.2 ст.186 КК України, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

п.5 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ч.2 ст.186 КК України, санкція останнього з яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що в силу вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Також, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та злочину із погрозою вбивства, що при обставинах скоєних злочинів та його негативних наслідках для потерпілих, свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити інші кримінальне правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, у тому числі і визначення розміру застави.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи