Провадження № 1-кп/686/1256/20
12 червня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянувши на підготовчому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, ромської національності, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених частиною 2 статті 186, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України (далі КК України),-
28 травня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості якою встановлено, що 17.04.2020р., близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , та невстановленою під час досудового розслідування особою, перебуваючи неподалік зупинки громадського транспорту «Залізничний вокзал», що по вул. Шевченка, 89, у м. Хмельницький, помітили незнайомого їм ОСОБА_8 та прийняли спільне рішення про його пограбування без застосування насильства.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до незнайомого йому ОСОБА_8 , та в ході спілкування із останнім запропонував провести його до місця проживання. На вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився та спільно з ОСОБА_7 попрямував по пішохідній частині вул. Шевченка у м. Хмельницький в напрямку вулиці Старокостянтинівське шосе, а ОСОБА_4 та невстановлена особа, перебуваючи на відстані, попрямували за ними.
Проходячи повз прибудинкову територію будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , переконавшись, що за їх дійми ніхто не спостерігає та на прилеглій території відсутнє освітлення, запропонував ОСОБА_8 , зайти в двір будинку з метою справити природні потреби, нащо останній погодився та вони разом зайшли у вказаний двір.
Тоді ж близько 21 год. 25 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, невстановлена під час досудового розслідування особа швидко раптово наблизилась до ОСОБА_8 та з метою подолання можливого опору останнього нанесла один удар кулаком правої руки в область носа, від чого останній впав на коліна, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном останнього, нанесла один удар правою ногою в ділянку обличчя, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням та набряку м`яких тканин в його проекції, осадження шкіри над верхньою губою, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.
Після цього ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , та невстановленою під час досудового розслідування особою умисно, відкрито, з корисливих мотивів викрали з лівої кишені штанів ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-N915F» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 4078 гривень 61 копійка, з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 25 гривень, на рахунку якої перебували кошти в сумі 56 гривень, гаманець чорного кольору, вартістю 150 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 921 гривня, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 та п`ять банківських карток, а саме: АТ «Ощадбанк», № НОМЕР_3 , ПАТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_4 , АТ «А-Банк», № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , ПАТ «Monobank», № НОМЕР_7 на рахунку яких грошових коштів не було, та які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.
В подальшому, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та невстановленою під час досудового розслідування особою покинули місце вчинення злочину та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою заподіяли потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 5430 гривень 61 копійка.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Також 17.04.2020р. близько 21 год. 27 хв., ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи навпроти Хмельницької міської лікарні по вул. Проскурівській, під час огляду вмісту гаманця, яким відкрито заволоділи у ОСОБА_8 , помітили всередині нього офіційні документи, а саме: банківську картку АТ «Ощадбанк» з номером № НОМЕР_3 , банківську картку ПАТ «Monobank» з номером № НОМЕР_7 , банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» з номером № НОМЕР_4 , дві банківські картки АТ «А-Банк» з номерами № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , та в цей час у них виник умисел на викрадення вказаних офіційних документів з корисливих мотивів.
Тоді ж, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу викрали з гаманця ОСОБА_8 офіційні документи, а саме: банківську картку АТ «Ощадбанк» з номером № НОМЕР_3 , банківську картку ПАТ «Monobank» з номером № НОМЕР_7 , банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» з номером № НОМЕР_4 , дві банківські картки АТ «А-Банк» з номерами № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , та які в подальшому поклав до лівої кишені шкіряної куртки в яку був одягнений та зберігав при собі для подальшого використання.
Так, згідно примітки до ст. 358 КК України, під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі само зайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
З огляду на викладене, платіжна банківська картка є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі та користування яким передбачений Законом України № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року та Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів.
Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин: щире каяття, активне сприяння підозрюваного у розкритті злочину та правову кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною 2 статті 186, ч. 1 ст. 357 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушеннь. Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. За ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.
При цьому сторонами угоди враховано, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, я також те що ОСОБА_4 визнав вину у вчинені кримінальних правопорушення, сприяв у встановлені дійсних обставин вчинення злочину.
З урахуванням даних обставин, сторони угоди дійшли згоди про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, на підставі положень статей 75, 76 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, сторонами угоди визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б обтяжували відповідальність, сторонами угоди не встановлено.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку, визначеному пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про винуватість суд виходить з наступного.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до положень частини 2 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186, ч. 1 ст. 357 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, обвинувачений цілком розуміє права обвинуваченого, визначені статтею 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб ч. 2 ст. 186 КК України та викрав офіційний документу, з корисливих мотивів ч. 1 ст. 357 КК України. дані дії кваліфіковані вірно, за які належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди визнання винуватості міру покарання, із застосуванням положень статей 75, 76 КК України.
Судом не вирішується доля речових доказів, оскільки дані речові докази і матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження відносно іншої особи.
Судові витрати, які згідно угоди становлять 980 гривень 70 копійок підлягають стягненню із ОСОБА_4 .
Оскільки судом ОСОБА_4 засуджується із застосуванням статей 75 та 76 КК України, тому обраний запобіжний захід відповідно ухвали слідчого судді від 20.04.2020 року підлягає скасуванню, а строк попереднього ув`язнення з 17.04.2020 року по 12 червня 2020 року підлягає зарахуванню у строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 травня 2020 року, укладену між процесуальним прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбаченого частиною 2 статті 186 та частиною 1 статті. 357 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробовуванням, встановивши іспитового строк на 3 (три) роки.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_4 судові витрати в сумі 980 гривень.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 скасувати, звільнивши останнього з зали суду негайно.
Строк попереднього ув`язнення з 17.04.2020 року по 12 червня 2020 року зарахувати у строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1