УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р.

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 28.05.2019р. та від 23.10.2019р. ОСОБА_3 подав до Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві заяви про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р., оскільки внаслідок вилучення працівниками Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві належного йому мотоцикла марки «HONDA CBR», RP 193 X, на думку ОСОБА_3 , йому була завдана шкода, тому він має статус потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, на адресу ОСОБА_3 надійшов лист № Є-6581/128/55-19 від 23.10.2019р. за підписом старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_3 було повідомлено, що у кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р., відповідно до діючого законодавства вручення ОСОБА_3 пам`ятки потерпілої особи та визнання його потерпілою стороною по ст. 290 КК України неможливо.

На думку ОСОБА_3 , вказаним листом було фактично відмовлено у визнанні його потерпілим, однак, старшим слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 55 та 110 КПК України не було винесено вмотивованої постанови про відмову у визнанні його потерпілим.
У зв`язку з чим, ОСОБА_3 просив визнати рішення старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим, оформлене листом від 31.10.2019р. № Є-6581/125/55-19 неправомірним та зобов`язати старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р., згідно ч. 3 ст. 55 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив задовольнити її.

Слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності слідчого.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в своїх узагальненнях щодо практики розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, зазначав, що слідчим суддя варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання (заяви), зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Як встановлено в ході судового розгляду скарги, 28.05.2019р. та від 23.10.2019р. ОСОБА_3 подав до Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві заяви про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р., оскільки внаслідок вилучення працівниками Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві належного йому мотоцикла марки «HONDA CBR», НОМЕР_1 , на думку ОСОБА_3 , йому була завдана шкода, тому він має статус потерпілого в даному кримінальному провадженні.

23.10.2019р. листом № Є-6581/128/55-19 від 23.10.2019р. за підписом старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р., оскільки відповідно до діючого законодавства вручення ОСОБА_3 пам`ятки потерпілої особи та визнання його потерпілою стороною по ст. 290 КК України є неможливим.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Рішення слідчого, прокурора, відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це необхідним.

Аналізуючи вказані вимоги законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що норми ст. 55 КПК України містять прямий обов`язок слідчого або прокурора, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, приймати рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України, саме у формі постанови.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що старшим слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 , були порушені вимоги ст. 55 та ст. 110 КПК України, оскільки у відповідь на заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, ним було надіслано лист, а не постанову про відмову у визнанні його потерпілим.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р., розглянути заяви від 28.05.2019р. та від 23.10.2019р., подані ОСОБА_3 до Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві, відповідно до вимог ст.ст. 55, 110, 220 КПК України.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги ОСОБА_3 щодо зобов`язання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р., оскільки відповідно до ст. 40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності та користується дискреційними повноваженнями під час прийняття відповідного рішення, тому слідчий суддя немає повноважень втручатися в його діяльність та зобов`язувати вчиняти вказані дії.

За таких обставин, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 55, 110, 220, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р. задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0005304 від 14.05.2018р., розглянути заяви від 28.05.2019р. та від 23.10.2019р., подані ОСОБА_3 до Солом`янського УП ГУ НП України в м. Києві, відповідно до вимог ст.ст. 55, 110, 220 КПК України.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1