Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року затверджена угода про примирення, укладена 20 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 00001223 між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_3 засуджений:
- за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;
- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.;
- за ч. 1 ст. 366 КК України, із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;
- за ч. 1 ст. 366 КК України, із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 225 (двохсот двадцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3825 (три тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;
- за ч. 1 ст. 366 КК України, із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 235 (двохсот тридцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3995 (три тисячі дев`ятсот дев`яноста п`ять) грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;
- за ч. 1 ст. 366 КК України, із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні як і речові докази відсутні.

Не погоджуючись з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року, прокурор ОСОБА_2 , який брав участь в суді першої інстанції, безпосередньо до суду першої інстанції 17 квітня 2020 року подав апеляційну скаргу з додатками.

Перевіривши зазначену апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, слід прийти до висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_2 , який брав участь в суді першої інстанції, підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КПК України, закон вимагає додержання процесуальних строків.
Зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України, є підставою для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження вироку суду складає 30 днів з дня його проголошення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вирок Дніпровського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_3 був постановлений 17 березня 2020 року.

Разом з тим, апеляційну скаргу на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року прокурор ОСОБА_2 , який брав участь в суді першої інстанції, подав 17 квітня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження. При цьому, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження цього вироку з наведенням причин неможливості своєчасного його оскарження, прокурором ОСОБА_2 - не порушується.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 399 КПК України, копія ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 , який брав участь в суді першої інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 00001223 від 17 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_3 - повернути особі, яка подала скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1