Провадження №11-кп/801/254/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 27.08.2019,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

-визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та приз начено йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири гривні 12 копійок на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме психотропну речовину амфетамін в спец пакеті № 3660463, яка зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУ НП у Вінницькій області, - знищено.

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 09.04.2019 року в денну пору доби ОСОБА_7 , всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав, а саме знайшов на пішохідній доріжці біля АЗС «WOG» по вулиці Келецькій, 47а в м. Вінниці, поліетиленовий пакет з фольговими згортками з порошкоподібною речовиною бежевого кольору у середині. Побачивши вміст згортку, ОСОБА_7 зрозумів, що дана порошкоподібна речовина є психотропним засобом амфетаміном. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 приніс вказаний згорток у квартиру за місцем проживання свого товариша - ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігав при собі без мети збуту.

Того ж дня, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду від 11.03.2019 року, за місцем проживання ОСОБА_8 проведено обшук. В ході даного обшуку в ОСОБА_7 , який гостював у ОСОБА_8 та перебував в стані наркотичного сп`яніння, виявлено та вилучено поліетиленовий пакет, у середині якого знаходились три фольгові згортки з порошкоподібною речовиною бежевого кольору.

Відповідно до висновку експерта № 732 від 02.08.2019 року, вищевказана речовина містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,488.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 щодо нього змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у вигляді штрафу.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що призначене йому судом покарання є явно несправедливим через надмірну суворість, оскільки суд не надав належну оцінку особі обвинуваченого, що він одружений і на його утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, працює приватним підприємцем, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Також судом не враховано відсутність будь-якої шкоди спричиненої злочином. Таким чином судом не розглянуто можливість призначення йому іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, а саме у вигляді штрафу, про що обвинувачений просив суд.
Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою апеляційну скаргу повністю підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, посилаючись на відсутність достатніх обґрунтованих підстав для її задоволення.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу від інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.
Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшлависновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Відповідно вимог до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, а тому перевірці не підлягають.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що, на його думку, призначене покарання за своїм видом є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину і його особі.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК України особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочині, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 65-67 КК України та взяв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Колегія суддів переконана, що при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого, а також наявність обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема, судом встановлено що обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є повне визнання вини та щире каяття.

Разом з тим, судом встановлено також і обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , а саме вчинення злочину особою, що перебуває в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Окрім того, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий та не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

Відповідно до висновку амбулаторного судово-наркологічного огляду № 151 від 16.09.2019 року, ОСОБА_7 не виявляє ознак алкоголізму та наркоманії. Виявляє ознаки зловживання амфетаміном. Примусового лікування не потребує.

Таким чином колегія суддів дійшла переконання, що з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи та даних про особу обвинуваченогоОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов цілком правильного та обґрунтованого висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків передбачених п.п 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке у даному випадку є необхідне та достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження нових злочинів.
Зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі доводи не є достатніми обґрунтованими підставами для зміни оскаржуваного судового рішення, оскільки одні із зазначених обставин були враховані судом під час ухвалення вироку, а інші, на які посилається обвинувачений, є неналежними, оскільки доказів про їх наявність в суді першої інстанції обвинуваченим не надавалося, а тому за таких підстав суд об`єктивно не міг взяти їх до уваги. За таких обставин колегія суддів переконана, що призначення обвинуваченому іншого покарання у виді штрафу не буде сприяти меті покарання, його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів.
Інших об`єктивних обставин, які б давали підстави для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки, апеляційна скарга не містить.
Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини.
Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
На думку колегії суддів, у даному випадку саме такий вид та розмір покарання щодо ОСОБА_7 буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни вироку не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх підстав для його зміни, як того просить у своїй скарзі обвинувачений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2019 відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4