МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" лютого 2020 р. Справа № 370/3222/18

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Макарів Київської області об`єднанні кримінальні провадження №0000746 від 28.10.2018 року та 0000755 від 31.10.2018 року, за яким
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Наливайківка, Макарівського району Київської області, українець, громадянин України, із неповною загальною середньою освітою, неодружений, тимчасово не працюючий, який не має державних нагород, зареєстрований по АДРЕСА_1 , з відсутнім місцем проживання, раніше судимий, останній раз вироком Бородянського районного суду Київської області від 17.06.2011 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, вирок Макарівського районного суду Київської області від 07.12.2018 року за ч.1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
17.06.2011 ОСОБА_4 , засуджений вироком Бородянського районного суду Київської області від 17.06.2011 за ч. З ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. 02.12.2012 року постановою Макарівського районного суду Київської області відмінено іспитовий строк по судимості ОСОБА_4 від 17.06.2011 року та останнього направити в місця позбавлення волі на строк 4 роки. 07.07.2014 ОСОБА_4 звільнився з Бориспільської виправної колонії Київської області №119 за рішенням Бориспільського міського суду Київської області від 27.06.2014 року на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014, вирок Макарівського районного суду Київської області від 07.12.2018 року за ч.1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.
Маючи непогашену та не зняту в передбаченому законом порядку судимість ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні іншого корисливого злочину.
Так, 27.10.2018, близько 19 год. 15 хв., ОСОБА_4 , йшов по вул. Шевченка, в смт. Кодра Макарівського району Київської області, та проходячи повз під`їзд будинку АДРЕСА_2 , цього ж села, побачив велосипед марки «Avanti». В цей час у нього виник злочинний умисел на крадіжку вказаного велосипеду, який належить ОСОБА_6 .
В подальшому, того ж дня, близько 19 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з прямим умислом, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Avanti», вартістю 3300 грн. 00 коп., який знаходився поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , та поїхав на ньому, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, та заподіяв матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , на загальну суму 3300 грн. 00 коп.
Крім того, 07 жовтня 2018 року, близько 20 години, ОСОБА_4 , прийшов до будинку, по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 з метою ночівлі.
Діючи з прямим умислом, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла, ОСОБА_4 , порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, а саме: не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, 07.10.2018 року близько 20 години 05 хвилин, через хвіртку пройшов на подвір`я потерпілого ОСОБА_7 , обійшов будинок з тилу та ліктем руки розбив віконне скло будинку, через яке проник в його середину, чим порушив недоторканність житла ОСОБА_8 .
Крім того, 09.10.2018, близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебував на території домоволодіння по АДРЕСА_3 за добровільною згодою власника ОСОБА_9 . З метою отримання грошових коштів ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_9 який у проханні йому відмовив вказавши на те, що ОСОБА_4 нічого не зробив по господарству. В цей час у нього виник злочинний умисел на крадіжку алюмінієвого бідону з господарського приміщення, достовірно знаючи що він знаходиться там та належить ОСОБА_9 .
В подальшому, того ж дня 09.10.2018, близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись, що власник домоволодіння на подвір`ї відсутній, діючи з прямим умислом, повторно, таємно, шляхом вільного доступу відчинив двері у господарське приміщення та забрав звідти алюмінієвий бідон вартістю 450 грн. 00 коп., та заховав його за приміщення погребу цього ж домоволодіння.
10.10.2018 року ОСОБА_4 взяв захований ним алюмінієвий бідон та продав жителю смт. Макарів Київської області, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, та заподіяв матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , на загальну суму 450 грн. 00 коп.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 , вину у інкримінованому йому діяннях визнав у повному обсязі, розкаявся у скоєному і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають обставинам, встановленим досудовим розслідуванням.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, визнання ним кваліфікації дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження зібраних доказів, за згодою учасників процесу, було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, та дослідженням письмових доказів, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому діянь, доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України як незаконне проникнення до житла та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Обставиною, що пом`якшують покар ання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 , слід призначити основне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інші менш суворі покарання, передбачені санкцією вказаної частини статті не забезпечать, на думку суду, виправлення і перевиховання обвинуваченого та не зможуть запобігти вчиненню ним нових злочинів. З цих же мотивів суд вважає за необхідне призначити покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі.

Покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 , слід призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим.

Остаточне покарання ОСОБА_4 , слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання призначених покарань, оскільки після постановлення вироку 07.12.2018 року встановлено, що засуджений винен ще і в інших злочинах, вчинених ним до постановлення цього попереднього вироку.

Строк покарання обчислювати з 04.01.2019 року.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт не накладався. Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та визначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

Остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити за ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 07.12.2018 року, та остаточно визначити для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк покарання обчислювати з моменту його затримання а саме 04.01.2019 року.

Речовий доказ у справі велосипед марки Avanti білого кольору, що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не був оскаржений. В інакшому випадку після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1