У Х В А Л А
Іменем України

01 лютого 2020 року м. Слов`янськ
Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 2 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування № 0001423 від 01.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду 01.02.2020 року звернувся слідчий СВ Слов?янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майор поліції ОСОБА_6 з клопотанням, узгодженим з прокурором Слов`янської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

Згідно із клопотанням, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Досудовим розслідуванням за вказаним кримінальним провадженням встановлено, що на початку квітня 2014 року на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Так, на початку травня 2014 року більш точної дати досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

При цьому, ОСОБА_4 вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування, ОСОБА_4 , увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням невстановленої в ході досудового розслідування особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 дав свою добровільну згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Так, на протязі травня та до початку липня 2014 року, більш точну дату в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 здійснював свої умисні противоправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва, здійснюючи дії, спрямовані на здійснення перепускного режиму та перевірку документів у осіб, які перетинали блокпост, який розташовувався при залізничному переїзді по АДРЕСА_2 .

Діючи у складі незаконного збройного формування ОСОБА_4 виконував наступні обов`язки:

- організація та ведення контрольно - пропускного режиму на блокпості, підконтрольного НЗФ «ДНР», який розташовувався при залізничному переїзді по АДРЕСА_2 .

Таким чином, дії ОСОБА_4 виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законом збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.

31.01.2020 місцезнаходження ОСОБА_4 було встановлено та затримано його в порядку ст. 208 КПК України на підставі ухвали слідчого судді, а також повідомлено про підозру за ч.2 ст.260 КК України.

Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення, відсутність у нього міцних соціальних зв?язків, та наявність ризиків, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого, зазначив, що такий запобіжний захід може запобігти ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Зазначив, що з урахуванням поведінки підозрюваного та його особи він не має заперечень щодо застосування заборони не залишати місце постійного проживання в нічні години.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, обґрунтовуючи свою позицію тим, що підозрюваний визнає себе винним та сприяє досудовому розслідуванню. Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що він має на утриманні трьох дітей та онкохвору матір, тому бажає працевлаштуватися, просив надати йому можливість працювати.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку сторони обвинувачення, існує ризик переховування ОСОБА_4 від органу розслідування та суду через тяжкість покарання, яке йому загрожує, та відсутність стійких соціальних зв?язків, ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов?язання, особиста порука, застава, домашній арешт та тримання під вартою.

Як вбачається з положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

31.01.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України слідчим суддею встановлено, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що навесні 2014 р., коли на території м.Слов`янська перебували представники так званої ДНР, вони бачили на блок-посту, розташованому біля залізничного переїзду по АДРЕСА_2 , свого знайомого ОСОБА_4 , який здійснював контрольно-перепускний режим, перевіряв документ у громадян та здійснював огляд автомобілів; протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під час якого останні впізнали ОСОБА_4 , як особу, яка здійснювала пропускний режим на блок-посту, розташованому при залізничному переїзді по АДРЕСА_2 , а також протоколами проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , під час якого останні показали місце здійснення ОСОБА_4 пропускного режиму на блок-посту, розташованому при залізничному переїзді по АДРЕСА_2 .

Наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання слідчого судді в даному кримінальному провадженні існують ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що підозрюваний тривалий проміжок часу перебував у розшуку та знаходився на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території.

Слідчим суддею не вбачається наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки хоча і є знайомими підозрюваного, однак останній визнає себе винним під час допиту, надав слідчому детальні показання щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також слідчим суддею не вбачається наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки він раніше не судимий, відомостей про вчинення ним інших правопорушень слідчому судді не надано.

Слідчим суддею встановлено, що на теперішній час у кримінальному провадженні хоча і існує зазначений стороною обвинувачення ризик неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, однак, враховуючи сприяння підозрюваного досудовому розслідуванню, що виразилося у наданні ним свідчень щодо обставин кримінального правопорушення, запобігти зазначеному ризику можливо застосувавши до підозрюваного домашній арешт у період часу з 20:00 год. до 06:00 год. Таким чином, запобіжний захід у виді домашнього арешту здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання можливим ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування № 0001423 від 01.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 лютого 2020 року по 31 березня 2020 року включно, заборонивши йому в період з 20 (двадцятої) години вечора по 06 (шосту) годину ранку залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не залишати місце постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 20 (двадцятої) години вечора по 06 (шосту) годину ранку; прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду; не виїжджати за межі м. Слов`янськ без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Звільнити підозрюваного з-під варти негайно в залі суду.

У разі невиконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього вищевказаних обов`язків до нього буде застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на співробітників Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, а контроль за його виконанням - на прокурора, який підтримує державне (публічне) обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 03.02.2020 року.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1