Дата документу 27.02.2020 Справа № 314/3106/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/409/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/3106/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.82 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою (з доповненням) прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Згідно з ухвалою суду, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_7 .
Задовольняючи клопотання суд мотивував своє рішення тим, що на час його розгляду засуджений став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на порушення судом вимог матеріального закону просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання. Зі змісту доводів апеляційної скарги випливає, що висновки суду про те що засуджений став на шлях виправлення суперечать матеріалам його особової справи. В доповненні до апеляційної скарги надав відомості про те, що ОСОБА_7 після винесення ухвали суду допустив ще одне порушення режиму за що отримав стягнення.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; засудженого, який вважав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора, такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком; заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_7 , його поведінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Колегія суддів звертає увагу, що у тексті апеляційної скарги прокурор посилався на відсутність обов`язкової ознаки для застосування ст.81 КК України (умовно дострокове звільнення), тоді як судом розглядалося питання про можливість застосування положень ст.82 КК України (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням). Аналогічне посилання міститься у і доповненні до апеляційної скарги. Отже доводи апелянта здебільшого ґрунтуються вимогах, які не передбачені ст.82 КК України - доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з наданою характеристикою, ОСОБА_7 вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має чотири стягнення, які зняті та погашені в установленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення. На виробництві установи не працевлаштований. До праці ставиться задовільно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, ніколи їм не суперечить. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Бере участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» з 20.02.2018. На профілактичному обліку установи не перебуває.

Обставини, на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, з урахуванням відомостей, що характеризують особу засудженого в цілому, не свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_7 , заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України.

На правильність висновків суду вказує те, що до 26.10.2018 ОСОБА_7 мав погашені стягнення, а після того не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, отримав одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Отже, зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, до нього може бути застосовано положення ст.82 КК України і замінено невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Той факт, що після винесення ухвали на ОСОБА_7 було накладено нове стягнення, на переконання колегії не свідчить про хибність висновків суду, адже порушення режиму відбулося після прийнятого судом рішення.

Крім того, засуджений під час апеляційного розгляду пояснив, що стягнення на нього здебільшого накладалися через вилучення мобільного телефону, використання якого обумовлено тим, що він є батьком малолітньої дитини, що фактично змушує його частіше ніж дозволено спілкуватися з рідними. Колегія погоджується з тим, що такого роду порушення можна вважати не грубими порушенням режиму.

Також ОСОБА_7 надав пояснення, що працював на виробництві, однак коли йому відмовляли у виплаті зарплатні, тому за таких умов він або ж змінював місце роботи або ж відмовлявся працювати. Вказані пояснення в цілому узгоджуються (принаймні не спростовуються) з матеріалами особової справи.

Відтак колегія суддів вважає, що доводи апелянта висновків суду на предмет того, що засуджений став на шлях виправлення, не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу (з доповненням) прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4