Справа № 761/5858/18
Провадження № 1-кп/761/673/2020
У Х В А Л А
Іменем України
/підготовчого судового засідання/
06 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому, підготовчому судовому засіданні матеріли кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відомості по якому внесено до ЄРДР за № 0001135 від 18.11.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:
У провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів по вищевказаному кримінальному провадженню.

На обговорення учасників судового розгляду було поставлено питання щодо проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілих та у зв`язку із неможливістю здійснення їх виклику у встановленому законом порядку.
Прокурор вважав за можливе проведення підготовчого судового засідання за відсутністю потерпілих та просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_11 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з численими порушеннями при його складанні та у зв`язку із відсутністю контактних даних потерпілих, а відтак неможливості здійсненння їх виклику у суові засідання.
Захисник ОСОБА_14 заперечив протии призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просили вирішити питання на розсуд суду.
Обвинувачені підтримали думку своїх захисників.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
В підготовчі судові засідання, у зв`язку із відсутністю повних анкетних даних потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , не вдається за можливе здійснити виклик останніх.
Як вбачається з обвинувального акту, місцем проживання потерпілого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є м. Лубни, Полтавської області, без зазначення вулиці, номеру будинку та квартири, що унеможливлює направлення судової повістки такій особі. Також на телефонні дзвінки, на вказаний в обвинувальному акті номер телефону ОСОБА_17 не відповідає.
Крім того адресою проживання потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вказано АДРЕСА_1 , однак без зазначення номеру будинку та кварти, у разі її наявності, що так само унеможливлює направлення судової повістки такій особі. Також на телефонні дзвінки, на вказаний в обвинувальному акті номер телефону ОСОБА_15 не відповідає
Відсутність даних, стосовно місця проживання потерпілих унеможливлює здійснення судового виклику, а відтак і подальше проведення судових засідань.
Разом з тим, потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_15 допитувались слідчим на стадії досудового розслідування.
Тобто слідчий, знаючи місцепроживання потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , не вказав таку інформацію, не встановив повні анкетні дані потерпілих щодо їх намірів про місце проживання на час розслідування і розгляду кримінального провадження в суді.
Відповідно до ст. 17 КПК України, сторона обвинувачення має довести вину особи в пред`явленому обвинуваченні, що в свою чергу передбачає і забезпечення суду стороною обвинувачення інформацією щодо контактних даних усіх учасників судового провадження, чого в даному випадку здійснено не було.
Крім того повідомити потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , не видається за можливе, оскільки на телефонні дзвінки останні не відповідають, а повістки направлені на зазначену в обвинувальному акті адресу проживання, повертаються за закінченням встанволено терміну зберігання, що ставиться під сумнів достовірність вказаної у обвинувальному акті інформації стосовно анкетних даних останніх.

Також у відповідності до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні зокрема підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, під обвинуваченням, кримінальне процесуальне законодавство розуміє твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. В свою чергу, згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, згідно вимог п. з ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Для формулювання обвинувачення, саме сторона обвинувачення, має встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі, тому як саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, має здійснюватися судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України, та практикою Європейського суду з прав людини, яка згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, має враховуватись при застосуванні кримінального процесуального законодавства України.

Так, у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду, (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52, рішення від 25.07.2000 р. у справі «Маточчіа проти Італії» п. 58 та рішення від 20.07.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» п. 34). У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34). Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Відповідно до змісту обвинувального акту, в частині формулювання обвинувачення (т.1 а.с. 65), зазначено, що виходячи з фактичних обставин, які стороною обвинувачення були встановлені під час досудового розслідування, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , інкримінується привласнення чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, організованою групою, однак, викладене в обвинувальному акті обвинувачення не сформульоване та не розкрито належним чином, зокрема:

1)відомості щодо обставин (час, місце), при яких у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів, у вигляді премій, які призначались для преміювання працівників полку ПОП№ 2 ГУНП у м. Києві.
В обвинувальному акті, сторона обвинувачення, стосовно даних відомостей, обмежується лише зазначенням приблизної дати виникнення такого умислу, «приблизно в кінці 2015 року».

2)Не конкретизовані відомості щодо часу, місця, обставин та співвідношення розподілення між учасниками організованої групи грошових коштів, якими за твердженням сторони обвинувачення, вони заволоділи.

В обвинувальному акті лише констатується розподіл привласнених коштів для кожного з членів організованої групи у певних долях, відповідно до попередньої домовленості та ієрархії організованої групи, при цьому, по кожному з інкримінованих епізодів, місце та час розподілення та заволодіння грошовими коштами, слідством не встановлено, також обвинувальний акт містить неодноразові посилання на дії обвинувачених осіб у невстановленому місці, у невстановлений час та за невстановлених обставин, що підтверджує неконкретність обвинувачення.

3)В обвинувальному акті не конкретизовано та не розкрито об`єктивну сторону кримінального правопорушення у вигляді привласнення, що інкримінується обвинуваченим.

У відповідності до кримінального законодавства, під поняття привласнення, розуміється незаконне безоплатне утримання майна, ввіреного винному, або майна, яке перебуває в його віданні на законній підставі. Утримання в свою чергу, як спосіб привласнення, полягає у невиконанні вимог повернути майно у певний строк і встановленні володіння ним як власним. Невиконання вимоги про повернення майна в зазначений час (за наявності мети привласнення) свідчить про закінчений злочин.

Натомість, в обвинувальному акті не зазначається щодо наявності правових підстав, часу, місця, обставин, за яких безпосередньо обвинуваченим, були ввірені або передані на законних підставах у відання, грошові кошти, у вигляді премій, призначених для преміювання працівників полку ПОП № 2 ГУНП у м. Києві. Не сформульовано також та не розкрито сам факт утримання вказаних грошових коштів обвинуваченими, час, місце, обставини такого утримання, а також наявність та невиконання обвинуваченими вимоги з боку потерпілих про повернення таких грошових коштів.

4)Неналежне складання реєстру матеріалів досудового розслідування.

У відповідності до положеннями п. 1 ч. 4 cт. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та, відповідно до вимог ст. 109 КПК України, має відповідати вимогам щодо змісту та форми визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В порушення вимог cт. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування, зокрема, в ньому відсутні відомості про складання обвинувального акту, що на підставі ч. 4 ст. 110 КПК України також є процесуальним рішенням, а тому відомості про складання обвинувального акту мають бути зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

За таких обставин, обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314-316, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001135 від 18.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Судді:
________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2