ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/254/20 Справа № 178/95/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000055,
за участю секретаря ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_4
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту в кримінальному провадженні №0000055 від 27 січня 2020 року.
Слідчим суддею було встановлено, що сокиру з дерев`яним руків`ям та металеву пилу по дереву з слідами корозії, які вилучено з місця огляду події, передано до кімнати зберігання речових доказів Криничанського ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області та у відповідності до постанови визнано речовими доказами. Таким чином, речовий доказ знаходиться в органах досудового розслідування, а тому можливість щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна відсутня.
В апеляції:
- прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, а саме: сокиру з дерев`яним руків`ям та металеву пилу по дереву, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
В обґрунтування зазначає, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна. Таким чином, слідчий має повернути речові докази, які є знаряддям вчинення злочину. Вилучене майно, що знаходиться на зберіганні у органі досудового розслідування жодним чином не є перешкодою для накладення на нього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, цих вимог слідчим суддею дотримано не було, внаслідок чого він прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотання слідчим майно.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000055 від 27 січня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, 28 січня 2020 року було проведено огляд місця події, де біля присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 добровільно видав для огляду та вилучення сокиру з дерев`яним руків`ям та металеву пилу по дереву зі слідами корозії, за допомогою яких, як він пояснив, вчинив крадіжку кабелю на вул. Сонячна в с. Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області.
28 січня 2020 року, постановою слідчого, зазначені вище вилучені речі були визнані як речові докази у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується зі слідчим про необхідність накладення арешту на зазначене майно, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, в даному випадку у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Таким чином, матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що зазначене у клопотанні слідчого майно є знаряддям кримінально-протиправних дій, відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, що і вказує на необхідність накладення арешту з метою його збереження як речового доказу.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000055, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 29 січня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000055.
Накласти арешт на майно, вилучене згідно протоколу огляду місця події від 28 січня 2020 року, у кримінальному провадженні № 0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме на: сокиру з дерев`яним руків`ям та металеву пилу по дереву зі слідами корозії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3