ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 648/1349/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/710/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.391 КК України
У Х В А Л А
іменем України

16 червня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000406 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 30.07.2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі; початок строку: 05.02.2016 року; кінець строку: 05.05.2020 року;
засуджено: за ст.391 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст.71, 73 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, часткового приєднано не відбуте покарання за вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 30.07.2015 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 1 день.
Початок строку відбування покарання з 21.04.2020 року.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою до 20.06.2020 року.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він, будучи раніше засудженим вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 30.07.2015 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, під час відбування кримінального покарання в Державній установі «Дар`ївська виправна колонія № 10», розташованої за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Дар`ївка, вул. Соборна 193, на шлях виправлення не став, і знову скоїв умисний злочин.
Так, він протягом 2019 року допустив 6 порушень (загалом за час відбування покарання має 38 не погашених стягнень) режиму відбування покарань, за кожне з яких притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 06.03.2019 року був переведений до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 1 місяць.
Та, будучи внесеним до затвердженого в.о. начальника Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_9 «Графіку чергувань відділення СПС № 6 згідно ч.5 ст. 118 КВК України на квітень місяць 2019 року», вчинив кримінальне правопорушення в сфері злочинів проти правосуддя.
Так, 09.04.2019 року об 11:10 годині начальником відділення СПС № 6 відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 у відповідності до затвердженого «Графіку чергування відділення СПС № 6 згідно ч.5 ст.118 КВК України на квітень місяць 2019 року» від 31.03.2019 року при забезпеченні необхідним інвентарем, придатним для виконання завдання та відповідною формою одягу, засудженому ОСОБА_8 було запропоновано виконати роботи по благоустрою приміщення соціально-психологічної служби (далі СПС) № 6, а саме прибирання в коридорі відділення, але ОСОБА_8 в категоричній формі відмовився виконувати вказаний обсяг роботи. У вказаний день медичним працівником Державної установи «Дар`ївська виправна колонія № 10», було проведено медичне обстеження засудженого ОСОБА_8 , в результаті якого було встановлено, що він є працездатним і може виконувати дану роботу.
Крім того, 10.04.2019 року о 09:30 начальником відділення СПС № 6 відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 у відповідності до затвердженого «Графіку чергування відділення СПС № 6 згідно ч.5 ст.118 КВК України на квітень місяць 2019 року» від 31.03.2019 року при забезпеченні необхідним інвентарем, придатним для виконання завдання та відповідною формою одягу, засудженому ОСОБА_8 було запропоновано виконати роботи по благоустрою приміщення соціально-психологічної служби (далі СПС) № 6, а саме прибирання в коридорі відділення, але ОСОБА_8 в категоричній формі відмовився виконувати вказаний обсяг роботи. У вказаний день медичним працівником Державної установи «Дар`ївська виправна колонія № 10», було проведено медичне обстеження засудженого ОСОБА_8 , в результаті якого було встановлено, що він є працездатним і може виконувати дану роботу.
10.04.2019 року засудженому ОСОБА_8 винесено офіційне застереження про недопущення порушень встановленого режиму відбування покарання та злісної непокори законним вимогам адміністрації установи, а саме що його дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 391 КК України. За вказані порушення на засудженого накладено стягнення 10.04.2019 року у виді суворої догани.
Однак, 11.04.2019 року о 09:40 начальником відділення СПС № 6 відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 у відповідності до затвердженого «Графіку чергування відділення СПС № 6 згідно ч.5 ст.118 КВК України на квітень місяць 2019 року» від 31.03.2019 року при забезпеченні необхідним інвентарем, придатним для виконання завдання та відповідною формою одягу, засудженому ОСОБА_8 було запропоновано виконати роботи по благоустрою приміщення соціально-психологічної служби (далі СПС) № 6, а саме прибирання в коридорі відділення, але ОСОБА_8 в категоричній формі відмовився виконувати вказаний обсяг роботи. У вказаний день медичним працівником Державної установи «Дар`ївська виправна колонія № 10», було проведено медичне обстеження засудженого ОСОБА_8 , в результаті якого було встановлено, що він є працездатним і може виконувати дану роботу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів указує, що наявні три медичні висновки про те, що за станом здоров`я ОСОБА_8 міг виконувати роботи по благоустрою території установи та на момент огляду скарг не мав, працездатний, затверджені фельдшерами, дві копії таких висновків завірені в.о. начальника ВК ВСР Ємельяновою, не можуть бути допустимими доказами доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, оскільки відсутні докази на підтвердження повноважень в.о. начальника ВК ВСР на затвердження медичних висновків. Зазначає, що відповідно до наказу Міністерства юстиції та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року затверджено порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, лише лікар надає медичний висновок про тимчасове звільнення чи про можливість здійснювати певний вид робіт. Вся інформація про стан здоров`я засуджених міститься у медичній картці форми №025/о, що є конфіденційною інформацією. Відповідно до вимог ст.162 КПК України до охоронюваної законом таємниці належать відомості, що можуть становити лікарську таємницю, а отже доступ до такої документації мав бути наданий на підставі ухвали слідчого судді і відомості про це в матеріалах провадження відсутні. Матеріалами провадження не підтверджено, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які спростували факт наявності скарг з боку засудженого ОСОБА_8 на стан здоров`я, є працівниками медичної частини установи виконання покарань. Всупереч вимог закону судом першої інстанції не була надана оцінка кожному доказу з точки зору належності та допустимості. Просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 за пред`явленим йому обвинуваченням.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні вимоги, наведені в його апеляційній скарзі, просив їх задовольнити та виправдати обвинуваченого ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Твердження засудженого ОСОБА_8 , а також аналогічні доводи захисника в апеляційній скарзі про недоведеність винуватості ОСОБА_8 за відсутності належних та допустимим доказів, є непереконливими.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , не визнаючи себе винним, не заперечував факт того, що він дійсно, будучи ознайомленим начальником відділення ОСОБА_13 з графіком робіт по благоустрою відділення, приблизно з 09 по 11 квітня 2019 року, відмовлявся виконувати дані роботи, а саме підмітати територію, оскільки він мав скарги на стан здоров`я (у нього болів зуб). Підтвердив факт того, що він дійсно піддавався чисельним дисциплінарним стягненням, йому дійсно було надано інвентар, ознайомлено з графіком робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України, але він незгоден, що його поведінка має бути кваліфікована як кримінальне правопорушення, оскільки за весь час відбування покарання йому жодного разу, окрім даного випадку, не пропонували проводити такого роду роботи. Про наявність стягнень йому відомо. Жодного стягнення, зокрема й поміщення в ПКТ, він не оскаржував.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення були предметом перевірки в судовому засіданні та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Свідок ОСОБА_10 показав, що працює в ДУ «Дар`ївська ВК №10» начальником відділення СПС № 6. В період 09,10 та 11 квітня 2019 року засуджений ОСОБА_8 мав виконувати роботи по благоустрою території, згідно затвердженого графіку чергування. Для цього засудженому ОСОБА_8 у приміщенні відділення, в присутності свідків він повідомив про необхідність дотримуватись правил відбування покарань та було запропоновано виконати роботи по благоустрою приміщення соціально-психологічної служби (далі СПС) №6, а саме прибирання в коридорі відділення, але ОСОБА_8 в категоричній формі відмовився виконувати вказаний обсяг роботи. При цьому засуджений був забезпечений необхідним інвентарем (віник, совок, відро та рукавички). Скарг на здоров`я у засудженого не було. Причину відмови пояснив особистим небажанням виконувати цю роботу. При цьому свідок підтвердив факт того, що він особисто неодноразово попереджав ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України та пояснював про обов`язковість виконання цих робіт особою, що відбуває покарання.
Також ці ж обставини підтвердили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..
Крім того, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є працівниками медичної частини установи (фельдшери), спростували факт наявності скарг з боку засудженого ОСОБА_8 та вказали на те, що жодних скарг на стан здоров`я з боку засудженого не було. Оглянувши засудженого ОСОБА_8 , та, не отримавши жодних скарг і прохань від нього, вони надавали 09,10 та 11 квітня 2019 року медичні довідки про те, що за станом здоров`я засуджений може виконувати роботи по благоустрою.

Зазначені показання свідків суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

Із рапорту чергового Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 11.04.2019 року вбачається, що 11.04.2019 року о 11.50 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено про злісну непокору адміністрації з боку засудженого ОСОБА_8 ..

Згідно постанов в.о. начальника ДУ «Дар`ївська ВК № 10» про накладення стягнення, доданих до них рапортів, актів, висновків та витягів з протоколів від 10.04.2019 року та від 11.04.2019 року до засудженого ОСОБА_8 в ці дати було застосовано дисциплінарні стягнення у виді суворих доган за відмову від виконання вимог ч.5 ст.118 КВК України.

З довідки з особової справи про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_8 за час відбування покарання, окрім зазначеного вище, засуджений мав 38 діючих стягнень у виді доган, суворих доган, поміщень до ПКТ та ДІЗО, заохочень не мав. Всі стягнення накладені начальником установи.

Згідно ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року, витягу з протоколу №20, рапортів і висновків, засуджений ОСОБА_8 06.03.2019 року (тобто протягом року) був підданий стягненню у виді поміщення до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.

З медичного висновку від 11.04.2019 року та медичних висновків від 09.04.2019 року та від 10.04.2019 року вбачається, що у вказані дати засуджений ОСОБА_8 за станом здоров`я виконувати роботи по благоустрою території установи (відділення) на протязі двох годин може. На момент огляду скарг не має. Працездатний.

Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, оскільки всі стягнення, що накладалися на засудженого є законними, винесені повноважною особою та в рамках вимог кримінально-виконавчого законодавства.
Крім того, мала місце відкрита (при свідках) відмова засудженого від виконання конкретних законних вимог представника адміністрації виправно-трудової установи, який в силу свого посадового становища мав право пред`явити таку вимогу.

Доводи захисника про те, що медичні висновки, видані медичними працівниками (фельдшерами) та надані копії медичних документів посвідчені підписом в.о. начальника спецвідділу, є неналежними та недопустимими доказами, були перевірені судом та його висновки не спростовують, оскільки медичні документи складені уповноваженими особами та процедура посвідчення копій медичних документів відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.5 ст.118 КВК України засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Згідно графіку чергувань відділення СПС № 6 відповідно до ч.5 ст.118 КВК України на квітень 2019 року, затвердженого в.о. начальника ДУ «Дар`ївська ВК № 10», засуджений ОСОБА_8 09,10 та 11 квітня 2019 року чергував.
За наказом ДУ «Дар`ївська ВК № 10» «№ 46/АГ від 29.01.2019 року за лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_10 , начальником відділення соціально-психологічної служби (СПС № 6) відділу соціально-виховної та психологічної роботи, закріплено відділення СПС № 6.
Згідно п.2.3, 2.4, 2.15, 3.3, 3.4 Посадової інструкції начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 , завданням та обов`язками даної посадової особи є (окрім іншого) організація робіт засуджених з підтримання належних побутових умов у відділенні, дотримання засудженими чистоти і порядку у приміщеннях та на прилеглій території, забезпечування виконання засудженими встановленого у установі розпорядку дня, режиму утримання, роз`яснення засудженим їх прав та обов`язків, сприяння трудовій занятості засуджених, доповідання свої пропозицій щодо доцільності прийняття тих чи інших рішень відносно засуджених, користуватися дисциплінарними повноваженнями, визначеними кримінально-виконавчим законодавством України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 березня 1993 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини, пов`язані з порушенням режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі», під злісною непокорою вимогам адміністрації виправно-трудової установи, передбаченою ст.183-3 КК України (в редакції 1960 року) відповідає редакції ст.391 КК України 2001 року), слід розуміти відкриту відмову засудженого від виконання конкретних законних вимог представника адміністрації виправно-трудової установи, який в силу свого посадового становища мав право пред`явити таку вимогу, а засуджений був зобов`язаний і міг її виконати, але умисно не виконав (наприклад, відмова від роботи без поважних причин, невиконання вимог про припинення порушення режиму відбування покарання, неодноразовість безпричинної відмови засудженого від виконання законних вимог адміністрації, демонстративність, зухвалість такої відмови).
Відповідно до Національного класифікатору України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 (далі Класифікатор професій), призначеного для застосування всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників до професійної назви професій медичних працівників застосовуються коди, а саме: фельдшер (із розширенням словом «акушер») 3221.

Згідно із п.п.3 п.4 Розділу II Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 до початку амбулаторного прийому фельдшер підбирає медичні карти амбулаторних хворих засуджених, які записані в Журналі попереднього запису, опитує пацієнтів для з`ясування їх скарг, вимірює у них температуру тіла, здійснює огляд на педикульоз і з урахуванням стану їх здоров`я визначає черговість направлення на прийом.

Враховуючи те, що фельдшер є медичним працівником та визначає стан здоров`я засуджених за попереднім медичним оглядом, показання фельдшерів медичної установи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що скарги про стан здоров`я від засудженого ОСОБА_8 не надходили, обґрунтовано прийняті судом до уваги, оскільки були відсутні підстави для здійснення амбулаторного лікування лікарем медичної частини установи виконання покарань і доводи апелянта про те, що саме лікарем установи повинен бути наданий медичний висновок про можливість здійснення засудженим певних видів робіт не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.п.10 п.4 вказаного розділу Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі лікар робить висновок про потребу звільнення засуджених від роботи, необхідність стаціонарного лікування та ставить свій підпис в медичному висновку лише в разі прийому засуджених за наявності підстав незадовільного стану здоров`я, які при попередньому огляді виявляються фельдшерами.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що фельдшерами обґрунтовано було видано медичні довідки про те, що засудженийОСОБА_8 може виконувати роботи по благоустрою, оскільки були відсутні підстави для надання засудженому амбулаторного або стаціонарного лікування, яке проводиться лікарем і видання лікарем медичного висновку про можливість виконання засудженим певного виду робіт.
Не приймають до уваги доводи апелянта про те, що результати первинного медичного огляду не були зафіксовані у медичній картці форми №025/о, оскільки відповідно до Інструкції до заповнення форми первинної облікової документації № 025/о Медична карта амбулаторного хворого» Форма № 025/о є основним первинним медичним документом хворого, який лікується амбулаторно або вдома, і заповнюється на усіх хворих при зверненні у заклад охорони здоров`я, який надає амбулаторно- поліклінічну допомогу.
Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_8 не був хворим, не проходив лікування, відсутні підстави для фіксування будь-яких результатів його огляду в медичні картці вказаної форми.
Посвідчення копій документів - медичних висновків, які були долучені до матеріалів провадження в.о. начальника ВК ВСР відповідає вимогам Наказу ДПС України «Про затвердження Типової інструкції з діловодства в органах, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і навчальних закладах, що належать до сфери управління Державної пенітенціарної служби України» від 29.02.2012 № 109 та не свідчить про недопустимість вказаних доказів, як про це необґрунтовано вказує апелянт.
Жодна конфіденційна медична інформація в кримінальному провадженні не досліджувалась, а тому доводи апелянта про те, що ухвалою слідчого судді не було надано дозвіл на тимчасовий доступ до медичної картки форми №025/о, є безпідставними та не свідчать про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Клопотання про дослідження матеріалів на підтвердження того, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є працівниками медичної частини установи виконання покарань, стороною захисту не заявлялось. Під час допиту вказаних свідків, відповідно до вимог ст.352 КПК України судом першої інстанції з`ясовано відомості про кожного свідка, приведено їх до присяги, а тому жодних сумнів в тому, що вказані особи є працівниками медичної частини установи виконання покарань та надавали правдиві показання, не має.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності, допустимості, достовірності, достатності доказів та обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку.
Аналіз наведених вище доказів переконливо свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 з 09 по 11 квітня 2019 року відмовлявся виконувати роботи по благоустрою за графіком робіт, піддавався численним дисциплінарним стягненням за невиконання законних вимог працівників установи виконання покарань.
Отже, усі обставини кримінального провадження судом досліджені всебічно, повно, об`єктивно, зібраним доказам у їх сукупності дана належна оцінка, на підставі яких, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, за який він засуджений, та правильно кваліфікував його дії за ст.391 КК України.

Тому доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невинуватість ОСОБА_8 є такими, що суперечать встановленим обставинам провадження та наведеним доказам.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону при збиранні та досліджені доказів, розгляді клопотань, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не виявлено.

У зв`язку з чим, підстав для скасування вироку та ухвалення нового виправдувального вироку, як про це ставить питання захисник, колегія суддів не знаходить.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносить до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, який характеризується негативно, його ставлення до вчиненого злочину, зокрема невизнання вини засудженим, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність рецидиву злочину, як обтяжуючої покарання обставини, і обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.391 КК України за правилами ст.71 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено, тому апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4