Справа № 484/1453/20
Провадження: № 1-кп/484/325/20р
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000232, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Смолевичі, Республіки Білорусь, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора: - ОСОБА_4

обвинуваченого: - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 16.02.2018 року, ОСОБА_3 укладено з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу, строком на три роки.
Відповідно до наказів від 16.02.2018 року командира військової частини НОМЕР_1 №32-РС та № 44 ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги 1 протитанкового артилерійського взводу 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, таким чином з того часу останній вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.
В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2019 року № 55, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду старшого навідника 1 протитанкового артилерійського взводу 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, з 16.02.2018 року, тобто з дня зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби за контрактом.
Згідно положень ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року за №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 року за №1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 було достеменно відомо, і до часу не прибуття вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 37, 40, 49, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Так, 23.12.2019 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді старшого навідника 1 протитанкового артилерійського взводу 3 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищевказаним вимогам закону, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд до 27.02.2020 року, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, не вживаючи заходів для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
27.02.2020 року солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
Зізнаючись у вчиненому обвинувачений пояснив, що дійсно 23.12.2019 року о 12 год. 00 хв. він не з`явився вчасно до військової частини НОМЕР_1 , та перебував за місцем своєї реєстрації, де проводив час на власний розсуд.У вчиненому розкаявся.

Судом, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що 23.12.2019 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно, без поважних причин, до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та до 27.02.2020 року перебував поза межами зазначеної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової службу), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст.. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Обираючи покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 добровільно повернувся до військової частини, приступивши до виконання своїх службових обов`язків.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

Речові докази відсутні, експертизи не призначались, цивільний позов не заявлявся.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Миколаївський апеляційний суд протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1