Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 25 травня 2020 року у кримінальному провадженні №0000313 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 21 травня 2020 року) за ознаками кримінального правопоршуення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт, шляхом заборони відчудження, розпорядження та користування: на дві колоди дерева породи «Дуб» розмірами 37 см * 110 см, три колоди дерева породи «Ясен» розмірами 14 см * 110 см, 15 см * 33 см та 12 см * 66 см; на автомобіль марки «Volkswagen Polo», типу «легковий В хетчбек», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на деревину породи «Дуб», «Ясен», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном. В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль відмовлено.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи накладення арешту на деревину породи «Дуб», «Ясен», вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль є необгрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що накладення арешту на автомобіль, шляхом заборони відчудження, розпорядження та користування, є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків. Також зазначає про необхідність накладення арешту на автомобіль, у зв`язку з тим, що він виступає знаряддям вчинення кримніального правопорушення, а тому є необхідність для його збереження, як речового доказу.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підставою для накладення арешту на деревину, відповідно до ч.2 ст.170, п.1 ч.2 ст.167 КПК України, є збереження речових доказів. Однак, на думку слідчого судді арешт автомобіля буде обмежувати права власника на володіння, розпорядження та користування своїм майном.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка повністю підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді, з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На думку колегії суддів, вказані вимоги кримінального процесуального закону, у ході перевірки ухвали слідчого судді, яка була постановлена за результатами розгляду клопотанням слідчого, слідчим суддею в повному обсязі не були дотримані.

Як підтверджується матеріалами судового провадження, СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у рамках кримінального провадження №0000313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

21 травня 2020 року слідчий СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області визнав автомобіль марки «Volkswagen Polo», типу «легковий В хетчбек», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходиться дві колоди дерева породи «Дуб» розмірами 37 см * 110 см кожна, три колоди дерева породи «Ясен» розмірами 14 см * 110 см, 15 см * 33 см та 12 см * 66 см, речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 25 травня 2020 року клопотання слідчого про арешт майна було задоволено частково та накладено арешт на деревину, а в частині задоволення накладення арешту на автомобіль відмовлено.

В ході апеляційного розгляду матеріалів провадження, колегією суддів не встановлено жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення, в частині накладення арешту на деревину, оскільки, покладені в основу ухвали мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого в цій частині, слід визнати обґрунтованими.

Зокрема, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94, 132, 173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.2, ч.3, ч.4 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя суду першої інстанції, дослідивши в межах своєї компетенції матеріали клопотання слідчого, належним чином встановив той факт, що накладення арешту, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на деревину, в даному випадку є необхідним для проведення об`єктивного, повного та всебічного досудового розслідування, а також для збереження речових доказів.

Що стосується не накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Polo», типу «легковий В хетчбек», д.н.з. НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи у задоволенні накладення арешту на автомобіль, в основу прийнятого рішення в цій частині, слідчий суддя поклала те, що арешт автомобіля буде обмежувати права власника на володіння, розпорядження та користування своїм майном, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, доводів представника власника майна.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно доданих до клопотання слідчого матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 є законним власником транспортного засобу марки «Volkswagen Polo», типу «легковий В хетчбек», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва вказаний транспортний засіб належить їй на праві власності, однак, на переконання апеляційного суду, накладення арешту на автомобіль, на даному етапі досудового розслідування, необхідне для забезпечення потреб досудового розслідування, і дані потреби виправдовують такий спосіб втручання в права та свободи особи.

Разом з тим, такий спосіб арешту майна, як користування вказаним транспортним засобом для ОСОБА_7 призведе до надмірного обмеження інтересів користувача вказаним автомобілем до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Обгрунтованих підстав, у відповідності до вимог ч.2 ст.171 КПК України, для заборони користування ОСОБА_7 транспортним засобом, слідчий у клопотанні про його арешт та прокурор у своїй апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, не навели.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого.

Таке рішення у даному випадку, буде відповідати вимогам ст.370 КПК України та загальним завданням кримінального провадження щодо забезпечення всебічного, повного і неупередженого встановлення всіх обставин у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді не може залишатись чинною та підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 25 травня 2020 року якою частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого від 22 травня 2020 року про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, на дві колоди дерева породи «Дуб» розмірами по 37 см * 110 см кожна, три колоди дерева породи «Ясен» розмірами 14 см * 110 см, 15 см * 33 см та 12 см * 66 см, до його скасування у встановленому законодавством порядку.

Накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Polo», типу «легковий В хетчбек», д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жительці АДРЕСА_1 , із встановленням заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі відчужувати вказане майно до його скасування у встановленому законодавством порядку та передати його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_7 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення цим судом, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3