Провадження № 1-кп/127/877/19

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 23 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001871 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше двічі судимого, останній раз:
30.11.2017 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільнений 04.07.2018 року по відбуттю покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 близько 19 год. 30 хвилин 22.08.2019 року, перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , помітив, що вхідні двері до вказаного житлового будинку не зачинені. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 через незачинені двері проник до житлового будинку АДРЕСА_2 . Переконавшись, що у будинку відсутні особи, які можуть виявити його злочинні дії, ОСОБА_4 , пройшовши коридором будинку, зайшов до однієї з кімнат, звідки вчинив крадіжку телевізора торгової марки «LG» моделі «32LB552U», який належить ОСОБА_6 .
Згідно висновку експерта № 6012/19-21 від 25.09.2019 року, ринкова вартість телевізора торгової марки «LG» моделі «32LB552U» на момент вчинення кримінального правопорушення складала 4400,00 грн.
Разом з викраденим майном ОСОБА_4 непоміченим вийшов з будинку, таким чином залишив місце скоєння злочину та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 4400,00 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненні злочину не визнав та суду повідомив, що він перебував з ОСОБА_8 у дружніх відносинах. Зазначив, що він позичив ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 400,00 грн. та мобільний телефон. 22.08.2019 року він зідзвонився з ОСОБА_8 , з яким в нього були дружні відносини, та повідомив, що приїде до нього додому за боргом. Приїхавши за вказаною адресою по АДРЕСА_2 , він зайшовши до будинку. Двері будинку були не зачинені на замок, в будинку нікого не було. Побачивши, що в будинку нікого немає, він взяв телевізор, знаючи, що він належить ОСОБА_9 та залишив записку, у якій повідомив ОСОБА_8 , що поверне телевізор коли останній віддасть борг. З вказаним телевізором він автомобілем таксі доїхав до дому. Телевізор він наступного дня видав працівникам поліції.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що станом на 22.08.2019 року вона проживала в будинку за адресою АДРЕСА_2 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 . Вони проживали однією сім`єю з ОСОБА_9 в одній з кімнат будинку. В інших двох кімнатах будинку проживав брат ОСОБА_9 ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною та двома дітьми. Обвинуваченого ОСОБА_4 вона бачила два рази у житті, у дружніх відносинах вони не перебували. У 2015 році вони з ОСОБА_9 придбали телевізор, який знаходився в кімнаті, якій вони проживали. 22.08.2019 року вона біля 21.00 години повернулась з роботи до дому і побачила, що у кімнаті відсутній телевізор. Після побаченого, вона зателефонувала дружині ОСОБА_8 та повідомила про крадіжку, на що остання повідомила, що поспішала та не змогла зачинити двері. Потім викликала поліцію. Ні вона, ні її співмешканець ОСОБА_9 не давали дозвіл заходити до кімнати та брати телевізор. В їх відсутність у їх кімнаті не мав права знаходитись ніхто зі сторонніх.
Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що потерпіла ОСОБА_6 є його співмешканкою. 22.08.2019 року вони разом проживали в приватному будинку за адресою АДРЕСА_2 в одній із кімнат, в інших проживав брат з дружиною та дітьми. Кімнати не зачинялися на замок. Телевізор стояв в кімнаті на столі, де вони проживали з ОСОБА_6 . 22.08.2019 року ОСОБА_6 повернулась з подружкою ОСОБА_10 до дому та побачила, що телевізор на столі відсутній. З ОСОБА_4 він знайомий з 2012 року, він є товаришем його брата, ОСОБА_6 його взагалі не знала. Дозволу брати телевізор він нікому не надавав.
Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 є його сусідкою. 22.08.2019 року в період часу з 17:00 год. він знаходився в дома за місцем проживання, однак ніяких підозрілих осіб він не бачив. На його будинку наявні камери відеоспостереження, однак вони не фіксують ту частину вулиці, де знаходиться будинок ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 спільно з братом, жінкою та дітьми. Обвинувачений ОСОБА_4 є його знайомим, з яким вони спілкувались рідко. 22.08.2019 року його дружині терміново потрібно було вийти з будинку, однак вона не змогла зачинити двері, тому залишила їх відкритими. Він дізнався про крадіжку від ОСОБА_6 коли повернувся додому з роботи. Після цього приїхала поліція, та один з сусідів повідомив, що виїжджала служба таксі 069, а таксист повідомив що він віз людину з телевізором з АДРЕСА_4 . Тоді він зрозумів хто викрав телевізор, тому що за вказаною адресою проживає ОСОБА_4 . В той день ОСОБА_4 у гості ніхто не запрошував та дозвіл забирати телевізор не давав.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 22.08.2019 року о 20 год. 10 хв працював в службі таксі форсаж (069), отримав замовлення на Старе місто, по вул Комітетська, 6 м. Вінниця. Приїхавши на місце виклику, він побачив обвинуваченого, який ніс телевізор у руках. На запитання чи він викликав таксі на АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 повідомив що так, сів у таксі та назвав адресу, куди треба їхати, а саме на 50-річчя, 3, (Замостянська, 3) у м. Вінниці. Згодом, передзвонив директор таксі і запитав чи возив він чоловіка з телевізором, так як сталась крадіжка.
З досліджених у судовому засіданні в заявленому сторонами обсязі доказів, вбачається, що 22.08.2019 року о 21:24 годині з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулася ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви вона просила прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 19:00 до 20:30 год. 22.08.2019 року, перебуваючи по АДРЕСА_2 , звідки вчинила крадіжку телевізора марки «LG» моделі «32LB552U», 32 дюйми у корпусі чорного кольору, що був придбаний у 2015 році за 5000,00 грн.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 23.08.2019 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
З протоколу огляду місця події з долученими ілюстративними таблицями від 22.08.2019 року, здійсненого на підставі письмового дозволу ОСОБА_6 від 22.08.2019 року вбачається, що в ході зазначеної слідчої дії в присутності понятих та потерпілої ОСОБА_6 оглянуто місце вчинення злочину одноповерховий житловий будинок, а саме кімнату АДРЕСА_5 , в якій проживає ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_2 . Оглядом зафіксовано місце вчинення злочину: одноповерховий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 . Вхід у будинок здійснюється через дерев`яні двері темно-бордового кольору. З лівого боку розташований вхід до кімнати № 1, який здійснюється через дерев`яні двері білого кольору. В даній кімнаті з лівого боку знаходився стіл, який був призначений, як підставка до телевізора, на якому знаходився USBкабель чорного кольору. Зі слів потерпілої до даного кабелю був приєднаний телевізор чорного кольору марки «LG». В ході огляду вилучено: слід змиву ДНК. Вилучений слід запаковано у встановленому порядку.
Постановою про визнання речових доказів від 23.08.2019 року, змив ДНК із USBкабеля, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Сторона захисту заявила клопотання про визнання вказаного доказу, а саме протоколу огляду, недопустимим доказом у справі з підстав того, що дозвіл на огляд надано не власником будинку ОСОБА_8 , а іншою особою потерпілою у спрпаві ОСОБА_6 .
Оцінюючи вказане суд приймає до уваги наступне.
Згідно із заявою ОСОБА_6 від 22.08.2019 року, вона проживає за адресою АДРЕСА_2 та нею надано дозвіл на огляд домоволодіння де вона проживає.
Згідно із положеннями ст. 233, 234, 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий може проводити огляд приміщення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
Частиною 2 ст. 233 КПК України визначено, що під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Суд звертає увагу, що показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджено факт того, що ОСОБА_6 на час проведення зазначеної слідчої дії проживала у вказаному будинку як співмешканка ОСОБА_9 , вела з ним спільний побут. Вказане підтверджено і тим, що ОСОБА_6 звернулась до правоохоронних органів із заявою про викрадення її майна, тобто майно потерпілої перебувало у зазначеному будинку.
Вказане в сукупності з тим, що кримінальним процесуальним законом визначено поняття житла як будь-якого приміщення, яке може знаходитись як у постійному, так і тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, а також тим, що огляд житла може проводитись за добровільною згодою особи, яка ними володіє, що включає в не лише власність, а й правомірне користування, переконує суд у тому, що ОСОБА_6 як особа, яка проживала у вказаному житлі мала право надати вказаний дозвіл.
За таких підстав суд приймає зазначений протокол огляду як допустимий доказ у справі та відхиляє доводи захисту щодо його недопустимості.
З протоколу огляду від 23.08.2019 року ділянки, що знаходиться поблизу під`їзду №7, що знаходиться в будинку АДРЕСА_6 з долученими ілюстраційними таблицями, судом встановлено, що в ході досудового слідства оглянуто ділянку, що знаходиться поблизу під`їзду №7, будинку АДРЕСА_6 , де був виявлений ОСОБА_4 , який в руках тримав телевізор чорного кольору марки «LG» моделі «32LB552U», 32 дюйми.
Заявою ОСОБА_4 від 23.08.2019 року підтверджено обставину добровільної видачі телевізора чорного кольору марки «LG».
Постановою про визнання речових доказів від 23.08.2019 року, телевізор марки «LG» моделі «32 LB 55», діагоналлю 32 дюйми, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2019 року на вказаний телевізор накладено арешт.
Згідно висновку експерта № 6012/19-21 від 25.09.2019 року, ринкова вартість наданого на дослідження бувшого у користуванні телевізора торгової марки «LG» моделі «32LB552U», станом на момент вчинення злочину 22.08.2019 року складала 4400,00 грн., при умові робочого стану.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам за участю свідка ОСОБА_12 від 23.08.2019 року, свідок ОСОБА_12 впізнав на фотознімку під № 1 особу, яку 22.08.2019 року підвозив та яка мала з собою телевізор. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2019 року, в пред`явленій групі фотознімків, на фотознімку №1 зображено ОСОБА_4 .
Згідно висновку експерта № 168 від 01.10.2019 року, ОСОБА_4 , виявляє ознаки опійної наркоманії II ступеню. Потребує лікування. Примусове лікування не протипоказане.
Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, безпосередньо дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
Фактично в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював обставин, що викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця події, підтвердивши, що він дійсно 22.08.2019 року у домоволодінні АДРЕСА_2 заволодів телевізором торгової марки «LG» моделі «32LB552U», що належав ОСОБА_6 . Не заперечував факт того, що зазначений телевізор перебував у вказаному домоволодінні, кімнаті №1 на столі, підтвердив і факт того, що досудовим слідством правильно встановлено марку та модель зазначеного телевізору. ОСОБА_4 підтвердив і спосіб вчинення вказаного злочину, відображений в обвинувальному акті, повідомивши те, що він, зайшовши до кімнати ОСОБА_6 коли нікого не було вдома, побачивши телевізор, що стояв на столі, розумів, що вказаний телевізор є чужим, а саме належить ОСОБА_6 та взяв його та з ним вийшов з домоволодіння, викликав таксі та поїхав до себе додому.
Таким чином, вказані обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ОСОБА_4 діяння, фактично не оспорені обвинуваченим та додатково підтверджені і показаннями потерпілої, яка суду вказала на те, що заволодіння її телевізором відбулось саме 22.08.2019 року близько 19 год. 30 хв. в житловому будинку АДРЕСА_7 .
На підставі вказаних доказів суд вважає доведеним час, місце та спосіб вчинення злочину.
Єдине, що оспорюється обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні є наявність умислу на вчинення крадіжки чужого майна, оскільки обвинувачений суду повідомив, що умислу на крадіжку не мав, оскільки вказаний телевізор він взяв не з метою крадіжки, а з метою примусити свідка ОСОБА_13 повернути йому борг.
Оцінюючи вказані показання обвинуваченого суд приймає до уваги сукупність доказів у справі, а саме показання потерпілої та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Так, в судовому засіданні ОСОБА_15 суду повідомив, що в той день він жодних розмов з обвинуваченим не мав, про повернення жодного боргу не домовлявся. Свідок ОСОБА_16 та потерпіла наявність між ними та обвинуваченим жодних стосунків заперечили.
Сукупність вказаного свідчить, що показання обвинуваченого є не підтвердженими. При цьому суд звертає увагу на наступне.
Сам обвинувачений в ході судового розгляду вказав на обставини, які спростовують його версію розвитку подій, оскільки він одночасно повідомив суду про те, що ОСОБА_15 мав перед ним борг, при цьому зазначив, що знав, що це телевізор не ОСОБА_13 , а його брата, повідомивши, що знав яким чином був придбаний зазначений телевізор.
З показань свідка у справі ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_6 судом встановлено, що жодних відносин між їх сім`єю та обвинуваченим не існувало, що виключає можливість наявності між ними домовленостей щодо передачі їх майна третій особі.
При цьому сам ОСОБА_4 суду повідомив, що він усвідомлював, що без дозволу, перебуваючи один у чужому житлі, бере чуже майно, що характеризує зазначене як наявність суб`єктивної сторони таємного викрадення майна у виді умислу на таємне заволодіння чужим майном.
Таким чином, суд оцінює критично показання обвинуваченого у справі щодо відсутності умислу на вчинення крадіжки.
При оцінці доводів сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки злочину проникнення в житло суд приймає до уваги наступне.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки, суди повинні з`ясовувати з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме у неї виник умисел на заволодіння майном.
Згідно власних показань обвинуваченого він прибув до житла з метою отримати гроші або відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_17 взяти в рахунок боргу якесь майно. Вказаним обвинувачений повідомив мету свого приходу до будинку, яка свідчить про направленість його умислу вже у вказаний момент.
З показань свідка у справі ОСОБА_13 судом встановлено, що жодних домовленостей про зустріч з обвинуваченим він в той день він не мав. Дозволу перебувати в його житлі він обвинуваченому не надавав. Згідно показань потерпілої та свідків у справі, потерпіла та ОСОБА_16 взагалі мали окрему кімнату для проживання, в яку у їх відсутність ніхто заходити права не мав.
Вказане переконує суд у тому, що обвинувачений опинився у житлі де було вчинено крадіжку неправомірно з метою вчинення крадіжки, всупереч волі власників, у їх відсутність і там вчинив викрадення майна, що є ознакою проникнення до житла.
Таким чином, аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, потерпілої та свідків, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину є доведеною, а вказані докази в сукупності є достатнім для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у житло.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики ТОВ «ЖЕО» № 638 від 09.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_1 . Скарг від сусідів та мешканців будинку на ОСОБА_4 не надходило.
Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» № 4923 від 09.09.2019 року ОСОБА_4 зареєстрований разом з батьками та сестрою за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 10.09.2019 року обвинувачений ОСОБА_4 на обліку не перебуває.
Відповідно до довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 09.09.2019 року, ОСОБА_4 перебуває на диспансерному наркологічному обліку з 20.01.2014 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів.
Вимогою про судимість від 23.08.2019 року відносно ОСОБА_4 та копією вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 30.11.2017 року підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, відбував покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі та звільнився 04.07.2018 року по відбуттю покарання.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив умисний тяжкий корисливий злочин в період непогашеної судимості, не працює.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, думки потерпілої ОСОБА_6 щодо необхідності призначення обвинуваченому суворої міри покарання, конкретних обставин справи, а саме вчинення тяжкого корисливого злочину, особи обвинуваченого, який вину не визнав, є судимим, вчинив злочин в період непогашеної судимості, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначенні інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із актом про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта становлять 314,00 гривень та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.
Зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177, 194 КПК України, а саме можливості обвинуваченого переховуватися від суду в зв`язку з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, а також приймаючи до уваги данні, що свідчать про те, що обвинувачений раніше судимий, вчинив тяжкий корисливий злочин в період непогашеної судимості, тобто може продовжити злочинну діяльність, суд приймає рішення про продовження відносно ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді утримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 65-67, 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати, починаючи з часу його затримання, тобто з 23 серпня 2019 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін утримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 314,00 гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2019 року на телевізор марки «LG» скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме телевізор марки «LG» моделі «32 LB 55», діагоналлю 32 дюйми - повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: змив ДНК із USBкабеля, який зберігається в камері зберігання речових доказів Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області знищити.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: