Справа № 639/1879/19
Провадження № 1-кп/639/121/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу в порядку ст.537 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 збитків, пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.

В обґрунтування свого клопотання зазначив, що в ході судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 100000 (сто тисяч гривень, а також стягнення з обвинуваченого витрат пов`язаних із наданням йому правової допомоги у розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Крім того, додатком №1 від 11.06.2019 року до договору про надання правової допомоги передбачено, що сплаті підлягає гонорар у розмірі 1600 грн. за участь представника в одному судовому засіданні. Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 приймав участь в судових засіданнях: 11.06.2019, 24.07.2019, 20.09.2019, 08.10.2019, 28.10.2019, 25.11.2019, 23.12.2019, 19.03.2020, 14.05.2020, 20.05.2020 року, отже сплаті підлягає гонорар у сумі 16000 грн. за участь представника в судових засіданнях.

Разом з цим, ухвалюючи вирок судом не було вирішено питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу, враховуючи, що ці вимоги були заявлені разом з цивільним позовом, а також проголошено представником потерпілого в судових дебатах про необхідність стягнення цих витрат на правову допомогу, це питання повинно бути вирішено в порядку ст. 537, 539 КПК України.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просила вирішити вказане питання на розсуд суду. Зауважила, що клопотання представника потерпілого повинно бути розглянуто в порядку ст. 379 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , оскільки вирок суду не набрав законної сили, а отже вказане питання не підлягає розгляду в порядку ст. 537 КПК України. Крім того, договір, який укладений між адвокатом ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 не відповідає вимогам ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», представник потерпілого не додав до клопотання жодних доказів на підтвердження вказаних витрат на правову допомогу адвоката.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріли справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Статтею 537 КПК України визначений перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Так, у пункті 14 частини першої ст. 537 КПК України зазначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Окремі роз`яснення щодо питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема щодо тлумачення сумнівів і протиріч, які виникають при виконанні вироку, містить Постанова Пленуму ВСУ від 21.12.1990 року № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироку».

Як зазначив Верховний Суд України в п. 4 постанові Пленуму від 12 грудня 1990 року № 11 (з наступними змінами) «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироків, зокрема, про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань; про оплату праці захисника.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 місяців арешту. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 спричинену моральну шкоду у розмірі 30000 грн.; вирішено питання про речові докази.

Під час судового розгляду кримінального провадження №0002365 від 28.12.2018 року потерпілим ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди завданої злочином у розмірі 100000 (сто тисяч) грн., а також стягнення з обвинуваченого витрат пов`язані із наданням потерпілому правової допомоги у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн.

Крім того, додатком №1 від 11 червня 2019 року до договору про надання правової допомоги передбачено, що сплаті підлягає гонорар у розмірі 1600 грн. за участь представника в одному судовому засіданні.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 приймав участь в судових засіданнях: 11.06.2019, 24.07.2019, 20.09.2019, 08.10.2019, 28.10.2019, 25.11.2019, 23.12.2019, 19.03.2020, 14.05.2020, 20.05.2020 року, отже сплаті підлягає гонорар у сумі 16000 грн. за участь представника в 10 судових засіданнях.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення щодо процесуальних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.

Разом з тим, ухвалюючи вирок судом не було вирішено питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу, враховуючи, що ці вимоги були заявлені разом з цивільним позовом, а також проголошено представником потерпілого в судових дебатах про необхідність стягнення цих витрат на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики,схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті міністрів України від 01.10.1999р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума,погодинна оплата,доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги(договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку( квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інших банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи,які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником(а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненої правової допомоги,необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги,наданої у справі,який має бути передбачений договором про надання правової допомоги,та може міститися у акті приймання передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь в судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням;ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

На підтвердження понесених потерпілим ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу представник потерпілого ОСОБА_5 надав: квитанції про прийняття від ОСОБА_4 гонорару №13871 від 11.06.2019р. на суму 14000 грн. та квитанцію №255953 від 26.05.2020р. на суму 16000 грн., договір про надання юридичних послуг від 11.06.2019 року, додаток до договору про надання правової допомоги від 11.06.2019 року та попередній акт робіт від 11.06.2019 року.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 збитки, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 30000 гривень, оскільки вказане питання не було вирішено судом при постановленні вироку суду, у зв`язку із чим клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту про те, що договір про надання правової допомоги суперечить ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З положень ст. 13 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_5 перебуває в адвокатському бюро, однак положення ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дозволяють адвокату укладати договори, як самозайнятій особі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 379 КПК України, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи, які мають технічний характер. Оскільки у вироку не було взагалі вирішено питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого процесуальних витрат на правову допомогу, тому розгляд вказаного питання в порядку ст. 379 КПК України є неможливим.

Керуючись ст.ст.124, 126, 537, 539 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 збитки, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1