Провадження № 11-сс/824/2955/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у не розгляді його клопотання № 1-20/05/20 від 20 травня 2020 року, в порядок та строк визначений ст. 220 КПК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у нерозгляді його клопотання № 1-20/05/20 від 20.05.2020 року, в порядок та строк визначений ст. 220 КПК України. Скаргу мотивував тим, що він 18.05.2020 року направив заяву про кримінальне правопорушення до ДБР. За відсутності відповіді звернувся до відповідальних осіб ДБР з клопотанням відповідно до вимог ст. 55, 56, 220, 221 КПК України. Проте, будь-якої відповіді на вказане клопотання ОСОБА_6 не отримав.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2020 року у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у нерозгляді його клопотання № 1-20/05/20 від 20.05.2020 року, в порядок та строк визначений ст. 220 КПК України, відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що оскільки на даний час досудове розслідування, на підставі заяви ОСОБА_6 , в межах якого останній просить зобов`язати слідчого розглянути клопотання № 1-20/05/20 від 20.05.2020 року, не розпочиналось, тому слідчий суддя не може зобов`язати слідчого розглянути клопотання в порядку ст. 220 КПК України, оскільки таке рішення приймається лише в межах певного, розслідуваного кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та направити справу до суду першої інстанції, повідомити Генеральну Прокуратуру про вчинення відповідальними посадовими особами ДБР правопорушення за ч. 2 ст. 364, ст. 369-2 КК України в інтересах третіх осіб. Крім того, просить зобов`язати уповноважених осіб ДБР внести відомості до ЄРДР за його заявою про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ст. 369-2, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 384 КК України та здійснити досудове розслідування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною. Зазначає, що він 18.05.2020 року звернувся до ДБР з заявою про кримінальне правопорушення. За відсутності відповіді звернувся до відповідальних осіб ДБР з клопотанням відповідно до вимог ст. 55, 56, 220, 221 КПК України. Проте, будь-якої відповіді на вказане клопотання ОСОБА_6 не отримав. Вважає, що слідчим суддею безпідставно відмовлено у відкритті провадження за його скаргою, оскільки відповідно до вимог КПК України зазначена бездіяльність органів ДБР підлягає оскарженню.

Скаржник ОСОБА_6 подав до апеляційного суду заяву, в якій підтримав апеляційні вимоги і просив розгляд справи проводити без його участі.

Перевіривши матеріали за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді, на думку колегії суддів, є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 стало те, що оскільки на даний час досудове розслідування, на підставі заяви ОСОБА_6 , в межах якого останній просить зобов`язати слідчого розглянути клопотання № 1-20/05/20 від 20.05.2020 року, не розпочиналось, тому слідчий суддя не може зобов`язати слідчого розглянути клопотання в порядку ст. 220 КПК України.

Так, у статті 303 КПК України міститься вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; у неповерненні тимчасово вилученого майна; у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення про закриття кримінального провадження; рішення про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки ; рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення про зміну порядку досудового розслідування та продовження; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

За змістом ч. 4 ст. 304 КПК України єдиною підставою для відмови у відкритті провадження є подання скарги на рішення, дію чи бездіяльність, що не підлягає оскарженню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 в своїй скарзі просив зобов`язати уповноважених осіб ДБР розглянути його клопотання від 20.05.2020 року про зобов`язання уповноважених осіб ДБР внести відомості до ЄРДР за його заявою про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ст. 369-2, ч. 2 ст. 382, ч. 2 ст. 384 КК України.

З урахуванням наведеного, висновок слідчого судді про те, що слідчий суддя не може зобов`язати слідчого розглянути клопотання ОСОБА_6 в порядку ст. 220 КПК України, є безпідставним.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з поверненням матеріалів за скаргою ОСОБА_6 до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 306, 307 КПК України, при цьому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з врахуванням того, що слідчий суддя по суті рішення за скаргою не приймав.

Вимоги скарги щодо повідомлення Генеральної Прокуратури про вчинення відповідальними посадовими особами ДБР правопорушення за ч. 2 ст. 364, ст. 369-2 КК України в інтересах третіх осіб, апеляційний суд залишає без розгляду, оскільки зазначені вимоги не входять до компетенції суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у не розгляді його клопотання № 1-20/05/20 від 20 травня 2020 року, в порядок та строк визначений ст. 220 КПК України - скасувати, а матеріали за скаргою ОСОБА_6 повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 306, 307 КПК України.

Суддя: Суддя: Суддя: