Провадження №11-кп/801/630/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002112 від 24.06.2017 року,
за апеляційною скаргою цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2020 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, із вищою освітою, не одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,
- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов заявлений ОСОБА_10 задоволено повністю.
Стягнуто з АТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_12 матеріальної шкоди у сумі 99 000 грн.
Речові докази, а саме: відеозапис дорожньої транспортної пригоди на автодорозі Т-02-04 «Південний Буг м. Вінниці, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишено у матеріалах кримінального провадження; CD-R диск з камери зовнішнього спостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишено в матеріалах кримінального провадження; автомобіль «Renault megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на спец майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси» вирішено повернути власнику ОСОБА_7 ; автомобіль «Volkswagen Touareg», державний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_13 вирішено залишити ОСОБА_13 ; автомобіль «LEXUS RX 350», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається на спец майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси» вирішено повернути власнику ОСОБА_10 .
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведені експертизи на користь держави у сумі 36 028, 18 грн.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2017 - скасовано.
Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , 24.06.2017 о 12:17 год. керуючи технічно-справним автомобілем «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком виїзду з прилеглої території на проїзну частину автодороги Т-02-04 Південний обхід м. Вінниці, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на дану дорогу, виконуючи маневр лівого розвороту, не надавши при цьому переваги у русі автомобілю «Lexus RX 350», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався головною дорогою у напрямку вулиці Гніванське шосе. З метою запобігання зіткненню з автомобілем «Renault Megane» відбувся виїзд автомобіля «Lexus RX 350» на праве ґрунтове узбіччя, внаслідок чого стався занос транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де відбулось його зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку, по належній смузі руху.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1264 від 10.11.2017: «у ОСОБА_9 під час перебування на лікуванні у МКЛ ШМД м. Вінниці з 24.06.2017 по 26.06.2017 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: «Відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня з формуванням внутрішньо-мозкових крововиливів, епідуральні та субдуральні гематоми у вигляді нашарувань, множинні переломи кісток склепіння, основи та лицевого черепа, забійно-скальпована рана правої лобно-скроневої області, забійно-рвана рана правої скроневої області, субкон`юнктивальний крововилив правого ока, пара орбітальні гематоми; перелом дужки 5-го шийного хребця зліва; закрита травма грудної клітки забій обох легень важкого ступеню, травматичний пульмоніт, правосторонній пневмоторакс; закрита травма живота з внутрішньочеревним розривом сечового міхура. Вказані ушкодження у ОСОБА_9 за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлись небезпечними для життя в момент спричинення, та супроводжувались загрозливими для життя явищами».
Відповідно до висновку комплексної судової фототехнічної, автотехнічної, та транспортно-трасологічної експертизи № 19/12-1/112-СЕ/17 від 09.11.2017: «У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху України та знаходилися у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди».
Відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-звукозапису № 572/5141/5142/5143/5470 від 24.09.2019: «В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля «Renault Megane», ОСОБА_7 визначалася шляхом виконання вимог п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди».
Водій ОСОБА_7 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 1.5 ч. 1, 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, де зазначено: п. 1.5 ч. 1 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 10.1 «Перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 10.2 «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній».
Порушення ОСОБА_7 вимог п. п. 1.5 ч. 1, 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі цивільний відповідач ПАТ «Страхова Група «ТАС» просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі 99 000,00 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» (приватне).

В доводах апеляційної скарги ПАТ «Страхова Група «ТАС» посилається на те, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2020 року в цій частині є незаконним та необґрунтованим, який грубо порушує норми чинного законодавства України, оскільки на підставі п.37.1.4. ст.37 ЗУ «Про Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не має права на отримання страхового відшкодування, у зв`язку з пропуском річного терміну на звернення страховика із заявою про страхове відшкодування, на що також було звернуто увагу Верховним Судом в постанові від 05.06.2018 року у справі 910/7449/17.
Також зазначає, що згідно висновку експерта 3188 від 13.09.2017 р. ринкова вартість автомобіля «LEXUS RX 350», державний номерний знак НОМЕР_3 становить 600260,00 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 1237337,82 грн., тобто вартість ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, отже автомобіль є фізично знищеним. Згідно вказаного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
У разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.4 Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4562903 від 21.01.2017 р. страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн.
Також, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка компенсується страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Де, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4556645 від 13.01.2015 року франшиза становить 1000,00 грн.

Позиції учасників судового провадження

Представник цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС», який подав апеляційну скаргу на судове рішення, до суду апеляційної інстанції не з`явилися з невідомих суду причин, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України кримінальне провадження апеляційним судом розглянуто у його відсутність.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник цивільного позивача ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 заперечила проти задоволення апеляційної скарги цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» та просила залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції в частині його оскарження без змін, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги ПАТ «Страхова Група «ТАС» та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 також просили залишити апеляційну скаргу цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, вважають його законним та обґрунтованим.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу від учасників кримінального провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників кримінального провадження, що з`явилися до суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» до задоволення не підлягає виходячи з наступних підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведення винуватості обвинуваченого у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_7 за ч. 2 ст.286 КК України та призначене покарання, відповідно до вимог ст.404 КК України колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині, не оскаржувались.

Відповідно до п.26 ч.1 ст.3 КПК України учасниками судового провадження є сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, представник персоналу органу пробації, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а також інші особи, за клопотанням або за скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом здійснюється судове провадження.

Положеннями частини 2 статті 127 КПК передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст.61 КПК України визначено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Стаття 62 КПК передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 9 ч.1 ст.393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову.

В апеляційній скарзі ПАТ ««Страхова Група «ТАС» вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до незаконності судового рішення у частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , 24.06.2017 о 12:17 год. керуючи технічно-справним автомобілем «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком виїзду з прилеглої території на проїзну частину автодороги Т-02-04 Південний обхід м. Вінниці, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на дану дорогу, виконуючи маневр лівого розвороту, не надавши при цьому переваги у русі автомобілю «Lexus RX 350», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався головною дорогою у напрямку вулиці Гніванське шосе. З метою запобігання зіткненню з автомобілем «Renault Megane» відбувся виїзд автомобіля «Lexus RX 350» на праве ґрунтове узбіччя, внаслідок чого стався занос транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де відбулось його зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку, по належній смузі руху.
До початку судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_10 , яка є власником автомобіля марки «Lexus RX 350», державний номерний знак НОМЕР_3 , яким за її дорученням керував потерпілий у справі ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов з урахуванням уточнення позовних вимог про стягнення з АТ «Страхова Група «ТАС» на її користь матеріальної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , в розмірі 99 000 грн. (а.с.26, 103).
Згідно з вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2020 року цивільний позов заявлений ОСОБА_10 задоволено повністю, стягнуто з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на її користь матеріальну шкоду у сумі 99 000 грн. Автомобіль «LEXUS RX 350», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається на спец майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси» вирішено повернути власнику ОСОБА_10 .
Зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 , винного у ДТП була застрахована у ПАТ «Страхова Група «ТАС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних серії № АК/4562903 від 21.01.2017 строком до 21.01.2018, згідно якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., франшиза 1 000 грн.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи за №188 від13.09.2017 року ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічного справного автомобіля марки «Lexus RX 350», 2008 року випуску, станом на момент пригоди з ПДВ могла становити 600260 грн. 00 коп.
Розмір матеріального збитку, в зв`язку з пошкодженням автомобіля «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_3 , з ПДВ може становити 600260 грн. 00 коп.
Вартість відновлювально ремонтних робіт автомобіля «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_3 , з ПДВ складає 1 237 337 грн. 82 коп. (а.с.33).
Положеннями статей 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У тому числі відшкодуванню підлягає шкода пов`язана із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У свою чергу страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів, відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування».
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування), ч. 1 ст. 999 ЦК України.
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до них п.9 ч.1 ст.7 вказаного Закону відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Встановлено, що вказані вимоги закону в частині стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_10 99 000 грн. матеріальної шкоди, завданої її майну місцевим судом дотримано повністю.
Колегія суддів критично оцінює наведені доводи в апеляційній скарзі цивільним відповідачем ПАТ «СГ «ТАС» щодо відсутності права у цивільного позивача ОСОБА_10 на отримання страхового відшкодування у зв`язку з пропуском нею річного терміну на звернення до страховика із заявою про страхове відшкодування та посилання апелянта на практику Верховного Суду (постанова від 05.06.2018 р. у справ №910/7449/17) з наступних підстав.
Так, статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.
Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування, є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.
Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого чи іншої особи.
Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди, вказане також узгоджується зі ст.15, ст.16 ЦК України.
Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування. Перша з них передбачена ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.
Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого чи іншої особи на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК України.
Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Зазначене також узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого чи іншої особи до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» не є обов`язковим, оскільки саме за особою права якої були порушені залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав із заявою до страхової компанії чи з позовом до суду.
Також не спростовують висновків суду першої інстанції твердження страхової щодо необґрунтованого з них стягнення на користь цивільного позивача матеріальної шкоди в розмірі 99 000, 00 грн.
Так, відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Відповідно до положень п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.
Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно п.12.1. ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно пункту 4 наявного в матеріалах провадження Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4562903 від 21.01.2017 року страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., розмір франшизи становить 1000 гривень.
Згідно з висновком експертного дослідження за результатами автотоварознавчого дослідження від 13.09.2017 року за №188, ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічного справного автомобіля марки «Lexus RX 350», 2008 року випуску, станом на момент пригоди з ПДВ могла становити 600260 грн. 00 коп.
Розмір матеріального збитку, в зв`язку з пошкодженням автомобіля «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_3 , з ПДВ може становити 600260 грн. 00 коп.
Вартість відновлювально ремонтних робіт автомобіля «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_3 , з ПДВ складає 1 237 337 грн. 82 коп..
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2020 року автомобіль «LEXUS RX 350», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається на спец майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси» повернуто власнику ОСОБА_10 ..
В ході судового розгляду встановлено, що власник транспортного засобу ОСОБА_10 не погодилася із визнанням автомобіля марки «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_3 фізично знищеним, та має намір провести його відновлювальні роботи.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_10 розмір матеріального збитку, в зв`язку з пошкодженням автомобіля «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_4 в межах ліміту відповідальності (100 000 грн.), за виключенням франшизи (1000 грн.) в розмірі 99 000 грн. 00 коп..
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову є законним та обґрунтованим, а тому не вбачає достатніх підстав для його скасування, як того просить у своїй апеляційній скарзі цивільний відповідач ПАТ «Страхова Група «ТАС», оскільки доводи, викладені в зазначеній скарзі, правильності висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4