У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/525/20
Номер провадження 1-кс/184/113/20

20 березня 2020 рокум. Покров

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 (в порядку ст.303 КПК України),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із скаргою про скасування постанови слідчого Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06.02.2020 року про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 вказує на безпідставність закриття слідчим кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000012 від 08.01.2020 року, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено не об`єктивно, упереджено, без встановлення усіх обставин у справі, а відтак винесена слідчим постанова є необґрунтованою та незаконною.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_5 не з`явились, надали заяву про розгляд скарги без їх участі, скаргу підтримують в повному обсязі та просять задовольнити з викладених у скарзі підстав.

Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, заперечує проти задоволення скарг та просить відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно ч.3 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За змістом п.8 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

У свою чергу закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Відповідно до ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей, документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як зазначає ОСОБА_3 у своїй скарзі, постановою слідчого Покровського ВП Нікопольського ВГ1 ГУНГ1 України в Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 06.02.2020 року закрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 08.01.2020 року за правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України. Він є потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Вказану постанову він отримав тільки 02 березня 2020 року, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки дане рішення було прийняте передчасно, без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником, законним представником.

Відповідно до змісту вказаної постанови про закриття кримінального провадження, воно було закрите слідчим з тієї підстави, що органу досудового слідства не представилося можливим встановити особу, яка вчинила дане кримінальне провадження а також, виходячи з того, що він не надав слідчому документи, які б підтверджували суму збитку. Але зазначені підстави не відповідають дійсності.

Він конкретно зазначив особу, яка неправомірно заволоділа його майном при зверненні до поліції з заявою про відкриття кримінального провадження. Вказаною особою є ОСОБА_6 , яка 29.12.2019 року приходила прибирати в його квартирі. Він з нею розрахувався за її роботу і вона пішла. Разом з нею зникло і його майно: мобільний телефон марки «Нокія»; чоловіче портмоне, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 800 грн., а також його пенсійне посвідчення та посвідчення інваліда 2 групи. Крім ОСОБА_6 , 29.12.2010 року в його квартирі більше нікого не було. 28.12.2019 року і 29.12.2019 року до приходу ОСОБА_6 вказані речі були в квартирі.

03.01.2020 року він звернувся до відділення «Приватбанку» в м. Покров по вул. Пушкіна для того, щоб зняти свою пенсію. Касир вказаного відділення банку повідомила його про те, що 30.12.2019 року о 01:00 годині з його банківської картки «Приватбанку» НОМЕР_1 з банкомату, розташованому за адресою - вул. Пушкіна, буд. 6 в м. Покров було знято 4000 грн.

Згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження під час проведення тимчасового доступу до речей та документів АТ КБ «Приватбанк», а саме фотознімків з банкомату, розташованого по вул. Пушкіна, буд. 6 в м. Покров було встановлено, що в банкомат дійсно вставлялась його картка. Але згідно постанови на фотознімках чомусь ніхто не зафіксований.

ОСОБА_6 була допитана під час слідства і вона не заперечувала, що в зазначений ним час вона дійсно знаходилася в його квартирі, прибирала в ній. Таким чином, вона мала доступ до його майна, у тому числі і до того, що зникло разом з нею. Але вона заперечувала свою провину, посилаючись на те, що до нього нібито ходять і інші жінки. Окрім племінниці, до нього не ходять ніякі інші жінки. І в той період часу, коли були викрадені його речі та грошові кошти, окрім ОСОБА_6 до нього ніхто більше в квартиру не приходив.

Із постанови вбачається, що невстановлена особа викрала його гроші, знявши їх з його кредитної картки з банкомату, що слідує з доказів, отриманих з банку.

Так, у своїй постанові про закриття кримінального провадження від 06.02.2020р. слідчий ОСОБА_4 зазначає про те, що під час досудового розслідування не представилось можливим встановити особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення. Тобто, слідчим не оспорюється сам факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і разом з цим в резолютивній частині постанови закриває кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст.38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, крім того до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини ... або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Cкаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06.02.2020р. про закриття кримінального провадження №0000012 від 08.01.2020 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Матеріали кримінального провадження №0000012 від 08.01.2020 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст.185 КК України направити до слідчого відділу Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області для відновлення досудового розслідування у даному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1