Справа №: 398/3404/19
провадження №: 1-кс/398/166/20
УХВАЛА
Іменем України

"23" квітня 2020 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у м. Олександрії скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0001040,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, у якій просить поновити досудове слідство в системі ЄРДР Єдиний реєстр досудових проваджень за №0001040 від 07.09.2019 ст.182 ч.1 ККУ за заявою ОСОБА_4 . В обґрунтування він зазначив, що директор підприємства ОСОБА_5 звільнив його з порушенням статей 40, 42 КЗпП

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу із зазначених у ній підстав, зазначив, що не згоден із закриттям кримінального провадження, слідчий належним чином не дослідив обставини справи.

Слідчий у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду матеріали вказаного вище кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Прокурор у судове засідання не з`явився. 23 квітня 2020 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд скарги проводити без його участі та відмовити скаржнику у задоволенні скарги, оскільки кримінальне провадження №0001040 слідчим закрито 29.06.2019.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У матеріалах кримінального провадження №0001040 відсутні письмові підтвердження отримання ОСОБА_3 постанови про закриття кримінального провадження, тому суд вважає, що він не пропустив строк подачі скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

7 травня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Олександрійського відділу поліції із заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 192 КК України, який полягав у тому, що директор ТОВ Завод Олександрійська ливарна компанія ОСОБА_2 24 листопада 2017 року незаконно звільнив ОСОБА_3 з роботи за ч.1 ст.40 КЗпП та не виплатив йому компенсацію і страховку, не запропонував альтернативне місце праці, хоча у газеті Олександрійський тиждень від 23 листопада 2017 року опубліковано оголошення про наявність вакансій та прийом на роботу.

До заяви було додано копію трудової книжки ОСОБА_3 , сторінки оголошень з газети та дипломів ОСОБА_3 про освіту.

Постановою слідчого від 29 червня 2019 року кримінальне провадження №0001040 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Підставою для прийняття цього рішення зазначено те, що питання про поновлення на роботі та вирішення інших трудових спорів віднесено до компетенції суду.

Статтею 192 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства. Відповідно до цієї статті майнова шкода визнається значною, якщо вона у п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а у великих розмірах - така, що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Перевіривши матеріали кримінального провадження №0001040, слідчий суддя дійшов висновку про те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною і обгрунтованою, підстави для її скасування відсутні. Слідчий належним чином дослідив викладені у заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину та доданих до неї документах обставини. ОСОБА_3 зазначав, що відносно нього було вчинено злочин, передбачений ст.192 КК України. Водночас ні у заяві, ні у доданих до неї документах відсутні достатні дані, які б вказували на те, що подія злочину дійсно мала місце. Із викладених у заяві ОСОБА_3 обставин його звільнення з роботи неможливо дійти висновку про те, що ОСОБА_3 став жертвою обману або зловживання довірою відповідно до значення цих термінів у диспозиції ч.1 ст.192 КК України. Сама по собі незаконність звільнення не підтверджує наявність обману або зловживання довірою, а тому не охоплюється диспозицією ст.192 КК України. Натомість трудові права незаконно звільнених працівників підлягають захисту у порядку, передбаченому КЗпП і ЦПК України. Також у заяві ОСОБА_3 не зазначено розмір завданої йому майнової шкоди, адже для кваліфікації дій за ст.192 КК України розмір завданої майнової шкоди має бути значним, тобто таким, що у п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Також відсутні підстави для проведення розслідування за іншими статтями КК України, зокрема і статтями 172, 173, 364-1 КУпАП, адже викладені у заяві ОСОБА_3 факти є недостатніми для висновку про наявність самої події злочину. Натомість вирішення трудового спору з приводу звільнення, поновлення на роботі, виплати компенсації, вихідної допомоги тощо можливе у порядку позовного провадження відповідно до норм ЦПК і КЗпП.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 постанову слідчого від 29 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №0001040.

Матеріали кримінального провадження №0001040 від 08.05.2019 року повернути до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 24.04.2020 року о 12.45.

Слідчий суддя ОСОБА_1