Справа № 305/2266/18
Номер провадження 1-кп/305/195/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2018 за № 0000877 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , у ніч з 06 на 07 жовтня 2018 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 , умисно, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом відкриття незачиненої віконної шибки, незаконно проник до приміщення спальної кімнати житлового будинку, скориставшись тим що його ніхто не бачить, звідки, таємно викрав мобільний телефон марки «NOKIA 105» білого кольору вартістю 500 гривень, належний потерпілій ОСОБА_5 , чим заподіяв їй матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений показав, що, дійсно, здійснив крадіжку мобільного телефону потерпілої, яка являється його колишньою дружиною. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати, викрадений телефон повернув.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву, у якій просила кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 розглянути у її відсутності. Претензій до обвинуваченого не має. Цивільного позову у справі не заявляє. Міру покарання залишає на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у житло.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонувала саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина його у скоєнні інкримінованого злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим у п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого йому діяння (яке віднесені законодавцем до тяжких злочинів), його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває), дані, що характеризують особистість обвинуваченого, зокрема те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, дослідивши матеріали справи, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, оскільки у разі звільнення його від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України з випробуванням та встановленням обов`язків , передбачених ст.ст.76 КК України, буде досягнута мета покарання, зазначена у ст.ст.50, 65 КК України, тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк з подальшим звільненням від призначеного покарання з випробуванням. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «NOKIA 105» білого кольору, який знаходиться у потерпілої ОСОБА_5 відповідно до приписів ст.100 КПК України, слід залишити їй, як законному власнику.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені ст.76 КК України зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «NOKIA 105» білого кольору, який знаходиться у потерпілої ОСОБА_5 , по вступу вироку в законну силу - залишити ОСОБА_5 , як законному власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Головуюча: ОСОБА_1