Справа № 274/5795/18
Провадження №11-кп/801/134/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2019, якою продовжено запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2019 відмовлено в клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до двох місяців з дня постановлення ухвали.
Згідно з ухвалою суду першої інстанції під час судового засідання прокурором ОСОБА_9 було заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з огляду на обставини обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, існування яких встановлено відповідними судовими рішеннями при застосуванні даного запобіжного заходу. Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, останній може переховуватися від суду, можливий вплив на потерпілих та свідків, які ще судом не допитані, та можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а в сукупності наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2019 та звільнити його з під варти з зали суду.
При цьому обвинувачений зазначає, що у колегії суддів, яка розглядала справу відсутня спеціалізація щодо розгляду проваджень відносно неповнолітніх. Крім того винесення ухвали відбулось поза межами робочого часу суду, що є порушенням його прав. Апелянт звертає увагу, що клопотання прокурора про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою було заявлено незаконно, після того як його захисник подала клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого до видалення його з зали суду, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2019 щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на досудовому слідстві щодо ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід - тримання під вартою.
Після передачі обвинувального акту до суду обвинуваченому ОСОБА_7 продовжувався строк тримання під вартою.
Оскаржуваною ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирського області від 21.10.2019 відмовлено в клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до двох місяців з дня постановлення ухвали.
Питання щодо обрання, скасування або зміни запобіжного заходу в суді врегульовано статтею 331 КПК України, частиною першою якої передбачено, що суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а частина третя вказаної статті встановлює порядок розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, задовольнивши таке клопотання, та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, відмовивши у ньому, та ухвалив рішення про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що існують ризики, які є підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки з матеріалів провадження вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, за яке передбачено тяжке покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, обвинувачений може переховуватися від суду, а також можливий вплив на потерпілих та свідків, які ще судом не допитані, та не виключена можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
За таких обставин висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі суді, про наявність в сукупності наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені п.1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим.
Виходячи з наведеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирського області від 21.10.2019 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначив, що ризики зазначені в ухвалі суду про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились та продовжують існувати і стороною захисту не надано будь-яких переконливих доказів про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, який зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а встановлені судом ризики не відпали і продовжують існувати.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, приймаючи до уваги тяжкість та конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, дані про особу ОСОБА_7 , що суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності спеціалізації у колегії суддів щодо розгляду справ відносно неповнолітніх є необґрунтованими.
Відбір суддів уповноважених на розгляд кримінальних проваджень щодо неповнолітніх передбачений ст. 35 КПК України та Положенням про автоматизовану систему документообігу суду. Апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що було порушено порядок визначення складу суду для розгляду даного кримінального провадження. Доказів на підтвердження своїх доводів стороною захисту не надано.
Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його прав щодо ухвалення рішення поза межами робочого часу.
Згідно журналу судового засідання засідання розпочато о 9.30 год та закрито о 20.35 год. Оголошення рішення після закінчення робочого часу відбулось у зв`язку з розглядом численних клопотань обвинуваченого та його захисника, про що зазначено в ухвалі суду.
Враховуючи вищевикладене, ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2019 якою відмовлено в клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу та задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до двох місяців з дня постановлення ухвали винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2019, якою продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді