Справа № 363/2213/16-к
Провадження по справі № 1-кп/367/141/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001459 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації Грозненського району с. Петропавлівське, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2015 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , з яким разом займалися рибним промислом, перебуваючи на території урочища «Пароплав», в с. Толокунь Вишгородського р-ну Київської обл., попливли на човні ставити сітки на воду. Перебуваючи на воді, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почули як невідома їм особа, якою був ОСОБА_9 кричить з берега. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підпливли до берега, де знаходився ОСОБА_9 для того, щоб поспілкуватися з останнім. В ході спілкування ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпити алкогольні напої в альтанці на території урочища «Пароплав», на що останні погодилися. В ході розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 неодноразово виникали словесні конфлікти. В ході сварки ОСОБА_9 дістав власний ніж, яким погрожував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Коли сварка закінчилася, ОСОБА_10 сховав ніж та вони продовжили вживати алкогольні напої. Приблизно о 20 год. 00 хв. того ж дня ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли на палубу риболовецького катеру, який був пришвартований біля берега на водоймі та належав ОСОБА_9 .. Перебуваючи на палубі риболовецького катеру, на території урочища «Пароплав», в с. Толокунь Вишгородського р-ну Київської обл., між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих неприязних відносин знову виникла сварка. В ході сварки, ОСОБА_9 дістав із-за поясу ніж та із словесними погрозами притулив його до грудей ОСОБА_8 в ділянці серця. Обурений діями ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вхопив останнього за руку намагаючись вихопити ніж та між ними розпочалася сутичка. В цей час, ОСОБА_8 побіг до свого човна, який почало відносити від берегу. Під час сутички, ОСОБА_7 правою рукою вихопив у ОСОБА_9 ніж та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншій людині та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи в правій руці ніж та знаходячись навпроти ОСОБА_9 наніс ножем 3 удари в ліву частину тулуба ОСОБА_9 , в області 5-го, 7-го, 8-го ребер, внаслідок чого спричинив 3 проникаючі колото-різані рани, 2 удари ножем в передню поверхню грудної клітини ОСОБА_9 , один удар в ліве плече та один удар в нижню частину правого стегна, внаслідок чого спричинив 4 не проникаючі колото-різані рани. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці події. В подальшому ОСОБА_7 , викинувши ніж за борт катеру, після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на своєму човні попливли до свого причалу.
Вищевказаними діями, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому обвинуваченням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на початку судового слідства винним себе не визнав у повному обсязі. Під час судового слідства обвинувачений змінив свої покази та зазначив, що не оспорює фактичні обставини викладені в обвинувальному акті щодо нанесення ним потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ножем, в тому числі й їх кількість та локалізацію, однак вважає, що його дії органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України не вірно, оскільки умислу на вбивство потерпілого він не мав, та в такій спосіб захищався від потерпілого, який погрожував йому. В судових дебатах обвинувачений підтримав свого захисника та просив перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 121 КК України. Разом із тим, цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_11 , обвинувачений визнавав в повному обсязі.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 суду пояснив, що 04.11.2015 року в день, близько о 16.00 годині, він разом із знайомим ОСОБА_12 , перебуваючи на території урочища Пароплав в с. Толокунь, Вишгородського району Київської області пливли на човні, щоб поставити сітки на воду. Підпливаючи до берега вони побачили незнайомого чоловіка, який щось їм кричав та жестами показував їм підплити до нього. Висадившись на берег вони почали спілкуватись із невідомим чоловіком, яким виявився ОСОБА_9 .. ОСОБА_9 запропонував їм поставити їх сітки разом, на що вони погодились та перебравши сітки разом з ОСОБА_8 , на човні поставили сітки для вилову риби. Після того, як вони висадились на берег ОСОБА_9 запропонував їм відсвяткувати цю подію та розпити спиртні напої, на що вони погодились. Неподалік від берега вони втрьох відпочивали та розпивали горілку, якою пригощав ОСОБА_9 в альтанці біля берега. Разом вони випили приблизно один літр горілки. Під час розпиття спиртних напоїв між ними виник словесний конфлікт, з якого приводу він не пам,ятає, під час якого ОСОБА_9 почав братися за ніж та погрожувати їм, через що вони з ОСОБА_8 вирішили поїхати звідти. Так, близько о 20.00 годині вони з ОСОБА_8 піднялись на катер, який був біля берегу, щоб пройти на свій човен, однак в ОСОБА_9 піднявшись за ними приставив до ОСОБА_8 ніж та дав їм команду Стояти, а потім сказав лягти на палубу. Побачивши такі дії обвинувачений схопив ОСОБА_9 за руку намагаючись вихопити у нього ніж та між ними відбулась сутичка. Під час сутички між ними, обвинувачений вихопив у ОСОБА_9 ніж, а останній в той же час схопив його руками за грудки, почав душити. Через такі протиправні дії потерпілого, він перебуваючи в стані сильного хвилювання наніс йому декілька ударів ножем в різні частини тіла, точну їх кількість, та куди саме, він не пригадує, але в судовому засіданні не заперечував, що ударів могло бути сім та в ті частини тіла, які вказані в обвинувальному акті. Під час нанесення ним ударів ножем ОСОБА_8 не був присутній, оскільки побіг за їх човном, який відвязався. Після нанесення ОСОБА_9 ударів, останній відпустив обвинуваченого та відійшов, і він з ОСОБА_8 сіли на свій човен та поплили до місця їх проживання. Ніж, яким він наносив удари, ОСОБА_13 викинув у воду. Наступного дня він поїхав до родини у с. Новосільське Одесської області. Про те, що ОСОБА_9 помер йому повідомив його работодавець ОСОБА_14 , який також розповів йому, що його шукає поліція. Однак до нього особисто ніхто не дзвонив, та не шукав його, до його затримання. Обвинувачений суду повідомив, що визнає себе винним у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , внаслідок яких він помер. Але таких наслідків він не хотів, а просто захищався. Просив перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 121 КК України та суворо не карати.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його провина у вчинені злочину підтверджується доказами, дослідженими судом в судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що вбитий ОСОБА_15 був його сином. 04 листопада 2015 року потерпілий сина не бачив. Близько 16 годин того дня, ОСОБА_16 зателефонував йому не зі свого номера, адже його мобільний телефон розрядився, та повідомив, що виходити в море на риболовлю вони будуть не сьогодні, а наступного дня. Від пропозиції допомогти виставити сітки він відмовився, вказавши на те, що у нього є помічники. Також повідомив, що зранку зніме сітки та з рибою приїде до домому. Саме тому, коли вранці наступного дня ОСОБА_16 не приїхав до 09:30, потерпілий поїхав до нього на рибоприймальний пункт. Приїхав до причалу до урочища Пароплав приблизно об 11.00 годині потерпілий помітив, що машина сина стоїть за територією, зрозумів що він там. Коли потерпілий ОСОБА_11 пройшов до території рибоприймального пункту, син не відкликався, він побачив, що на столі в альтанці все було перевернуто, був розкиданий посуд, але бутилок з-під горілки не було. Обійшовши територію, ОСОБА_11 побачив, що на сейнері (катері) догорає кубрик (каюта), все інше було чисте, окрім слідів крові на переході до сейнера, проте і цей слід було видно, що зачишчався. Зійшовши на сейнер, потерпілий ніде не міг знайти сина, аж доки не заглянув у моторний відсік, де побачив, вже мертвого сина, ОСОБА_16 . Пошкоджень на тілі сина потерпілий не бачив, крім сильної гематоми на потилиці та шиї. Чамата показав, що вбитий був одягнений в куртці, спортивних штанах та футболці. Після того як потерпілий побачив труп сина, він зателефонував колишній дружині сина та попросив викликати поліцію та приїхати на місце. Коли на місце події прибула оперативна група, яка витягнула труп, то він побачив на тілі сина ножові удари в серце, та інші удари нижче по тілу. В судовому засіданні потерпілий суду пояснив, що через цинічне, холоднокровне вбивство сина йому як батьку спричининено тяжкі моральні страждання, він втратив сенс життя та суттєво зменьшилась його соціальна активність, просив стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду у розмірі 250 000 гривень.

Вказані показання потерпілого, являються логічними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що вони ніколи не були особисто знайомі з обвинуваченим та не перебували з ним в будь-яких відносинах, за таких підстав суд не вбачає підстав для визнання даних показань недостовірними та неправдивими.
На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілого достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема місце вчинення злочину, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать показанням допитаних свідка та дослідженим письмовим доказам.
Крім показань потерпілого, вина обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується показами свідка ОСОБА_14 , який будучи безпосередньо допитаними, у судовому засіданні у відповідності до вимог положень § 3 Глави 28 КПК України, зокрема, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, підтвердив обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині дати, часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення та особи, що вчинила вказаний злочини.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14 суду показав, що обвинувачений ОСОБА_7 неофіційно працював на нього 1-1.5 місяці впродовж жовтня-листопада 2015 року на рибоприймальному пункті, що знаходився у с. Толокунь, Вишгородського р-н на березі Київського водосховища. Кодряну під час роботи виявив себе спокійним, виконавчим, роботу виконував сумлінно, в стані алкогольного сп`яніння не з`являвся. Кодряну проживав у вагончику на базі рибоприймального пункту один. Робота ОСОБА_7 полягала у перебиранні рибацьких сіток. З потерпілим ОСОБА_17 свідок знайомим не був. Також, свідок ОСОБА_14 повідомив, що на початку листопад 2015 року, точної дати він на пам`ятає, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який також працював у ОСОБА_14 , взяли сітки та човен і поїхали на сусідній рибоприймальний пункт, про що останнього не повідомляли, про події того дня свідку відомо зі слів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Наступного ранку, близько 7 год., ОСОБА_14 заїхав на рибоприймальний пункт, де ОСОБА_7 , який раніше повідомляв про свій від`їзд додому, попросив підвезти його до центрального автовокзалу м. Києва, на що ОСОБА_14 погодився. Він помітив, що ОСОБА_7 був знервований та без куртки. По дорозі на автовокзал, ОСОБА_14 запропонував ОСОБА_7 заїхати на Троєщинський ринок для того, щоб купити одяг, оскільки одяг ОСОБА_7 був незвично брудним та неопрятним, виднілися сліди крові на руці чи сорочці, точно свідок не пам`ятає. На ринку ОСОБА_7 переодягнувся у нову куртку, сорочку, джинси та перевзувся у нові черевики. Після чого, ОСОБА_14 відвіз ОСОБА_7 на вокзал, де вони попрощались. Через деякий час після від`їзду ОСОБА_7 , ОСОБА_14 викликали у відділок поліції, де він опізнав куртку ОСОБА_7 .. Також слідчий йому повідомив, що на рибоприймальний пункті вбили чоловіка, та поряд із ним, в той день, бачили його човен. Після того, як ОСОБА_7 поїхав, ОСОБА_14 декілька разів дзвонив йому, але його телефон був вимкнутий. Коли він всеж таки дозвонився то повідомив йому, що його шукає поліція. Тоді ОСОБА_7 розповів, що за день до від`їзду, коли вони з ОСОБА_8 розставляли рибацькі сітки на сусідньому рибоприймальному пункті, відбувся конфлікт із власником цього пункту, внаслідок якого ОСОБА_7 вдарив ножем цього чоловіка і залишили його на сейнері. Потім у вагончику на рибоприймальному пункті, де жив ОСОБА_7 , після його від`їзду ОСОБА_14 знайшов постільну білизну, на якій були сліди крові, яку під час обшуку не вилучили.

Так, аналізуючи зміст показів свідка, суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Проаналізувавши покази свідка у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку із показами потерпілого, обвинуваченого, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, суд дійшов висновку, що вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_7 злочину викладеного у вироку суду, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого та свідка, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується наступними письмовими доказами.
Відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0001459, 05.11.2015 року до ЄРДР за № 0001459 було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, заявником якого є ОСОБА_18 , підозрюваним ОСОБА_7 , та відповідно до фабули якого, у журналі ЄО Вишгородського РВ за № 9863 зареєстровано повідомлення ОСОБА_18 про те, що 05.11.2015 року близько 10 год. 00 хв., у рибацькому катері, що знаходився в урочищі «Пароплав» на території с. Толокунь Вишгородського р-ну Київської обл., виявлено труп ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Також, аналогічні відомості було зафіксовано в Рапорті оперативного чергового Вишгородського РВ на ім`я начальника Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області.
З протоколу огляду місця події проведеного слідчим СВ Вишгородського РВ від 05.11.2015 року, який проводився з 18 години 00 хвилин до 19 годин 30 хвилин та ілюстративної таблиці до нього, вбачається, що місцем події є територія урочища «Пароплав» в с. Толокунь Вишгородського р-ну Київської обл.. Територія даного урочища огороджена частково парканом з сіткою. На березі затоки Київського водосховища, що розташоване з протилежної сторони урочища, знаходиться пришвартований риболовецький сейнер, корпус сейнера металевий. На корпусі сейнера наявний номер « НОМЕР_1 ». В моторному відсіку даного сейнера було виявлено в повний зріст на правому боці труп гр. ОСОБА_9 , огляд якого проводився після підйому його на палубу. На трупі було одягнуто: куртка захисного кольору, кофта спортивна чорна, футболка сіра, брюки спортивні чорні, брюки сірого кольору, шкарпетки чорні та черевики чорні. Також було виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран.
Відповідно до протоколу огляду місця події проведеного слідчим СВ Вишгородського РВ від 05.11.2015 року, який проводився з 20 години 30 хвилин до 21 години 40 хвилин, місцем огляду був дерев`яний навіс, який знаходився на території урочища «Пароплав» с. Толокунь Вишгородського р-ну Київської обл., на відстані 30 м від дерев`яного будинку, під даним навісом знаходилось 2 дерев`яні столи та 5 дерев`яних лавок.
Відповідно до протоколу огляду місця події проведеного слідчим СВ Вишгородського РВ від 06.11.2015 року, який проводився з 10 годин 20 хвилин до 11 годин 00 хвилин, місцем огляду було приміщення Вишгородського бюро КОБСМЕ, який знаходиться за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова 1, безпосереднім об`єктом огляду був труп гр. ОСОБА_9 .. Під час даного огляду було виявлено і вилучено чоботи чорного кольору, шкарпетки чорного кольору, штани чорного кольору, підштаники чорного кольору.
Також, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2015 року, який проводився старшим слідчим Вишгородського РВ в період часу з 14 год. 40 хв. до 15 год. 00 хв. в присутності понятих. Дане пред`явлення робилось за участі свідка ОСОБА_19 , який серед 4 пред`явлених йому фотокарток він впізнав чоловіка на фото № 2, як людину з якою його познайомив ОСОБА_9 на території урочища «Пароплав» в с. Толокунь Вишгородського р-ну Київської області.
Відповідно до протоколу огляду місця події проведеного слідчим СВ Вишгородського РВ та ілюстративної таблиці до нього від 06.11.2015 року, який проводився з 15 годин 00 хвилин до 16 годин 00 хвилин, об`єктом огляду був металевий вагончик, який розташований в с. Толокунь Вишгородського р-ну Київської обл., на території «Рибстан». Під час даного огляду було виявлено та вилучено: штани сині з сірими смугами по бокам, куртка на замку з кишенями, правий рукав куртки відсутній, на лівому рукаві знизу міститься сліди речовини бурого кольору, на лівій кишені біля замку наявні сліди бурого кольору, на задній частині куртки знизу, також присутні сліди речовини бурого кольору.
Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 280 від 09.11.2015 року, причина смерті ОСОБА_9 колото-різані поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, крововтрата, напад з використанням гострого предмету.
Відповідно до висновку судово-гістологічної експертизи № 1338 від 08.12.2015 року, в м`яких тканинах з рани № 6 великий крововилив з одиничними лейкоцитами по периферії. В м`яких тканинах з рани № 3 великовогнищевий, а в м`яких тканинах з рани № 1 і в м`яких тканинах з області дефекту міжреберного проміжку вогнищеві крововиливи з одиничними лейкоцитами по периферії. Пошкодження серця і легені з початковими реактивними змінами. Ознаки спазму артерій, нерівномірна гіпертрофія, фрагментація, осередки гіпоксичної дистрофії в міокарді. Інтерстиціальний набряк, ділянки гострої альвеолярної емфіземи і дистелектазу в легені на фоні проліферативного бронхіту, осередкової інтерстиціальної пневмонії і гемосидерозу. Небагаточисленні білясосудісті крововиливи, периваскулярний і перицелюлярний набряк, гіперплазія глії, дистрофічні зміни нервових клітин в головному мозку. Клітини Краєвського в печінці. Паренхіматозна дистрофія печінки, нирки. Нерівномірне, переважно знижене кровонаповнення сосудів. Деякі з вище описаних змін у внутрішніх органах являються морфологічними проявами шокової реакції.

Відповідно до висновку експерта № 6-01/1004 від 29.01.2016 року, на наданому на дослідження змиві з поверхні шлангу в моторному відсіку (об`єкт № 2) виявлено кров і клітини та встановлено їх генетичні ознаки (ДНК -профіль). У контрольному змиві (об`єкт № 3) крові та клітин не виявлено. При цьому встановлено, що генетичні ознаки крові та клітин у змиві з поверхні шлангу в моторному відсіку (об`єкт № 2) збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові потерпілого ОСОБА_9 (об`єкт № 1).

Відповідно до висновку експерта № 6-01/1005 від 29.01.2016 року, на наданих на дослідження фрагментах нігтьових пластин з правої (об`єкт № 1) та лівої руки (об`єкт № 2) ОСОБА_9 виявлено кров і клітини та встановлено їх генетичні ознаки (ДНК-профіль). При цьому встановлено, що генетичні ознаки крові та клітин на фрагментах нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_9 збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 ..

Відповідно до висновку експерта-криміналіста № 200-мк від 11.02.2016 року, при даному дослідженні трьох клаптів шкіри з трупа гр. ОСОБА_9 встановлено: на клапті шкіри з раною № 1 з передньої поверхні грудної клітки справа виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,2 см та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя на рівні занурення в рані не перевищувала 3,2 см (без врахування направлення ліній Лангера та можливого скорочення розмірів клаптя шкіри під дією спиртово-оцтового розчину). На клапті шкіри з бокової поверхні грудної клітки зліва виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,2 см та лезо. Найбільша ширина слідоустворюючої частини клинка ранячого знаряддя на рівні занурення в рані не перевищувала 2,4 см (без урахування направлення ліній Лангера та можливого скорочення розмірів клаптя шкіри під дією спиртово-оцтового розчину). На клапті шкіри з задньою поверхні грудної клітки зліва виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке винкло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,2 см та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя на рівні занурення в рані не перевищувала 2,8 см (без урахування направлення ліній Лангера та можливого скорочення розмірів клаптя шкіри під дією спиртово-оцтового розчину). Індивідуальні ознаки травмуючого предмету при дослідженні ушкоджень на клаптях шкіри не виявлені. Можливість виникнення виявлених ушкоджень на клаптях шкіри від дії одного предмету не виключається. На стінках ушкоджень на клаптях шкіри виявлено поодинокі текстильні волокна чорного кольору. По краях на стінках ушкоджень виявлено металізацію сполуками заліза.

Згідно з висновком експерта № 280тр.-2015р. від 15.02.2016 року: при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_9 виявлено: а) проникаючі колото-різані рани (рана № 3 на передній поверхні грудної клітини на висоті 116 см від поверхні стопи і в 18,5 см вліво від передньої серединної лінії; рана № 5 по лівій задній підмишечній лінії на висоті 132 см від поверхні стопи і в 18,5 см вліво від задньою серединної лінії; рана № 6 на задній поверхні грудної клітини на висоті 121 см від поверхні стопи і в 12,5 см вліво від задньої серединної лінії). Від даних ран беруть початок ранові канали, які йдуть: від рани № 3 вперед назад зліва направо знизу вверх, довжиною по зонду близько 11 см, через м`які тканини 7-го міжребер`я, проникає в ліву плевральну порожнину; де сліпо закінчується; від рани № 5 ззаду вперед, зліва направо, знизу вверх, довжиною по зонду близько 15,5 см через ліву лопатку, тканини 5-го міжребер`я, проникає в ліву плевральну порожнину, де утворює наскрізне пошкодження нижньої долі лівої легені з надсеченням сосудів в області воріт легені, білясерцевої сумки, стінки лівого шлуночку серця, проникає в його порожнину, де сліпо й закінчується; від рани № 6 ззаду вперед, зверху вниз, з права ліворуч, довжиною по зонду близько 9,5 см через нижній кут лівої лопатки, тканини 7-го міжребер`я з надсеченням 8-го ребра, проникає в ліву плевральну порожнину, де утворює пошкодження нижньої долі лівої легені, де сліпо й закінчується. Дані тілесні пошкодження (кожне окремо і в своїй сукупності) утворились від дії гострого предмету, з колюче-різаними властивостями, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; б) не проникаючі колото-різані поранення (рана № 1 на передній поверхні грудної клітини на висоті 124 см від поверхні стопи і в 0,5 см вправо від передньої серединної лінії; від рани йде рановий канал, трохи з переду назад, знизу вверх, зліва на право, довжиною по зонду біля 10 см, який сліпо закінчується в м`яких тканинах; рана № 2 на передній поверхні грудної клітини на висоті 127 см від поверхні стопи і в 19 см зліва від передньої серединної лінії; від рани відходить рановий канал, який йде трохи з переду назад, зверху вниз, з права на ліво, довжиною по зонду близько 9 см, який сліпо закінчується в м`яких тканинах; рана № 4 по задньозовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині; від рани відходить рановий канал, який йде трохи з переду назад, трохи зліва на право, знизу вверх, довжиною по зонду близько 7,5 см, який сліпо завершується в м`яких тканинах плеча; рана № 7 на висоті 48 см від поверхні стопи по предвнутрішній поверхні правого стегна в нижній третині; від рани відходить рановий канал, який йде трохи з переду назад, зверху вниз, з права на ліво, довжиною по зонду близько 2 см, який сліпо завершується в м`яких тканинах стегна. Дані тілесні пошкодження (кожне окремо і в своїй сукупності) утворились від дії гострого предмету, з колото-різаними властивостями, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком більше 6-ти, але не більше 21-го дня, могли сприяти настанню смерті; в) ознаки крововтрати: блідість шкіряних покривів та сльозистих оболонок трупа; необільні в виді окремих островків трупні плями; знижене кровонаповнення дослідних внутрішніх органів;смугові блідо-рожевого кольору крововиливи під внутрішньою оболонкою лівого шлуночка серця в районі сосочкових м`язів; наявність в плевральній порожнині зліва близько 400 мл рідкої темно-червоної крові та 650 см3 її згортків. Смерть гр. ОСОБА_9 настала від проникаючих колото-різаних ран грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт 2,71 проміле, що при житті відповідало б сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аміловий, спирти та їх ізомери не виявлені.
Також, вищевказані висновки експертів узгоджуються із висновком експерта № 20/Д/№280тр.-2015р. від 15.02.2016 року, в якому містяться аналогічні висновки експертів, та інші, зокрема, що смерть потерпілого ОСОБА_9 настала близько 23-24 годин до моменту проведення огляду трупа на місці його виявлення/ трупне задубіння добре виражено у всіх зазвичай дослідних групах м`язів; трупні плями при трикратному дозованому натисканні на них блідніють й відновлюють свій окрас через 18 хв./ дослідження в 17 год. 45 хв. 05.11.2015р.; враховуючи ступінь виявленої лейкоцитарної реакції в м`яких тканинах з області пошкоджень, можливо припустити, що дані ушкодження утворились за короткий проміжок часу/ який вираховується хвилинами/ до моменту настання смерті; виявлені пошкодження володіють ознаками прижиттєвого утворення; малоймовірно, але не виключено можливість здійснення потерпілим після отримання виявлених у нього тілесних пошкоджень будь-яких самостійних дій на протязі короткого проміжку часу (який вираховується хвилинами); на руках трупу відсутні тілесні ушкодження, які могли б утворитися при захисті від нанесених ударів.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.03.2016 року, слідчий Вишгородського ВП 26.03.2016 року о 19:00 год. в приміщенні Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області затримав гр. ОСОБА_7 на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 03.02.2016 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 140 від 06.04.2016 року, ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у ОСОБА_7 не виявлено. ОСОБА_7 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та в будь-якому іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.

Крім того, під час досудового слідства було проведено слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_7 .. Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та ілюстративної таблиці до нього від 08.06.2016 року, який проводився з 09 год. 15 хв. до 10 год. 38 хв. слідчим Вишгородського ВП за участі обвинуваченого, захисника, спеціаліста та в присутності понятих, ОСОБА_7 показав свою версію подій, які відбулися 04.11.2015 року, зокрема, те, що він разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час нанесення тілесних ушкоджень знаходились усі разом на риболовному човні, який належить ОСОБА_9 .. Так, під час чергового конфлікту між ОСОБА_9 з ним та ОСОБА_8 в ході якого потерпілий погрожував останнім фізичною розправою, махаючи при цьому ножем, ОСОБА_7 вихопив з його рук ніж, після чого ОСОБА_9 почав душити ОСОБА_7 та в цей момент останній наніс приблизно 5-6 ударів по тулубу ОСОБА_9 .. Після чого ОСОБА_9 спустився в човен, а він разом із ОСОБА_8 покинув човен та попливли в напрямку свого причалу.

Разом із тим, вищевказані події, описані й показані обвинуваченим ОСОБА_7 під час слідчого експерименту були спростовані експертом. Так відповідно до висновку експерта № 6Дтр./20Дтр./280тр.-2015р від 08.06.2016 року виключається можливість утворення наявних у гр. ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень за обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 08.06.2016 року, зокрема щодо механізму нанесення ударів.

Зазначені докази у своїй сукупності свідчать про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину поза розумним сумнівом.
Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази суд оцінює в їх сукупності за критеріями належності та допустимості. За критерієм належності, закріпленим у ст. 85 КПК України, суд вважає всі досліджені докази належними, допустимими, стабільними, послідовними, логічними, узгодженими один з одним, отримані без порушень прав та свобод людини, у законний спосіб, їм надана правильна юридична оцінка та не має підстав їм не довіряти.
Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Так, вищевказані письмові докази є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не визнав свою провину у пред`явленому обвинуваченні, оскільки зазначив, що він наносив удари ножем потерпілому з метою свого захисту та не бажав настання смерті ОСОБА_9 , а тому визнав свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Втім, суд вважає вищевказані показання обвинуваченого надуманими, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та суперечать здобутим органами досудового слідства і дослідженим судом доказам та спростовуються показами свідка та потерпілого, які викладені вище, висновками проведених у справі судово-медичних експертиз. Вказані пояснення обвинуваченого, на думку суду, використовувалися з метою уникнути покарання за вчинене, в якості способу захисту від пред`явленого обвинувачення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.
Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.
Так судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно вихопив ніж з рук ОСОБА_9 та маючи можливість позбутися його, не вчинив цього, а навпаки цим же ножем умисно наніс потерпілому 3 удари в ліву частину тулуба ОСОБА_9 , 2 удари в передню поверхню грудної клітини ОСОБА_9 , один удар в ліве плече та один удар в нижню частину правого стегна, що загалом становить 7 ударів ножем, по різним частинам тіла потерпілого, 3 з яких проникаючі колото-різані рани в життєво важливі органи та 4 не проникаючі колото-різані рани. Така кількість нанесенних ударів та характер і локалізація поранень свідчить про наявність у обвинуваченого прямого умислу на заподіяння потерпілому смерті. Крім того, судом встановлено, що після нанесення обвинуваченим ударів ножем, потерпілий впав з палуби човна в приміщення моторного відсіку, де помер на місці, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, не викликав медичну допомогу та позбувся знаряддя злочину, шляхом викидання ножа у річку. Також обвинувачений позбувся одягу, який був одягнутий на ньому під час нанесення потерпілому ударів та поїхав наступного дня в іншу область та деякий час приховувався від органів досудового розслідування, будучі обізнаним про смерть потерпілого. Ці дії в їх сукупності свідчать про реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство потерпілого з метою його доведення, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 ..
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 7 лютого 2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи`для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні детально досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Аналізуючи встановлені судом вищевикладені обставини справи свідчать про умисел обвинуваченого ОСОБА_7 , який спрямований на умисне заподіяння смерті іншій людині, а саме: вбивство ОСОБА_9 ..
З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше, в силу ст. 89 КК України не судимий, вину в вчиненні злочину не визнав, не одружений, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкість скоєного, що вчинений ним злочин, відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Разом із тим, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто період з моменту фактичного затримання обвинуваченого з 26.03.2016 року по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Крім того, в даному кримінальному проваджені потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, який обвинувачений визнав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 127, ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Звертаючись до суду із позовом позивач просив суд стягнути з відповідача - обвинуваченого ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 250 000 гривень.
В добровільному порядку обвинувачений не відшкодовував завдану моральну шкоду потерпілому. Зважаючи на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд вважає доведеним і факт заподіяння потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди, а тому задовольняє позовні вимоги потерпілого у повному обсязі.
Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз, а саме: за дактилоскопічну експертизу № 3-02/1852 від 16.11.2015р. 460 грн. 80 коп.; за дактилоскопічну експертизу № 3-02/1853 від 23.11.2015р. 921 грн. 60 коп.; за дактилоскопічну експертизу № 3-02/1838 від 16.11.2015р. 460 грн. 80 коп.; за молекулярно-генетичну експертизу № 6-01/1004 від 29.01.2016р. 2215 грн. 92 коп.; за молекулярно-генетичну експертизу № 6-01/1005 від 29.01.2016р. 2215 грн. 92 коп.; за молекулярно-генетичну експертизу № 6-01/1006 від 04.02.2016р. 2215 грн. 92 коп., що разом у розмірі 8 490гривень 96 копійок.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 368, 374-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 26.03.2016 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертиз, у розмірі 8 490 (вісім тисяч чотириста дев`яносто) гривень 96 копійок.
Речові докази по кримінальному провадженню одяг обвинуваченого ОСОБА_9 а саме: чоботи чорного кольору, шкарпетки чорного кольору, штани чорного кольору та підштаники чорного кольору, які вилучені під час огляду 06.11.2015 року за адресою: м. Вишгород вул. Кургузова 1, спортивний костюм темно-синього кольору із полосами по боках сірого кольору, з плямами бурого кольору, які знаходяться в спец пакеті експертної служби № 1654027, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Вишгородського ВПГУНП в Київській області знищити.
Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2