Справа № 947/5393/20
Провадження № 1-кс/947/6333/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0005691 від 19.10.2019 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 358КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0005691 від 19.10.2019 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 358КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Разом з тим, за результатним аналізу зібраних доказів у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні вказаних корисливих кримінальних правопорушень, після чого слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси, відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ОСІ №21.

Під час проведення слідчих дій, підозрюваний ОСОБА_5 для підтвердження своєї особи надав органу досудового розслідування паспорт громадянина України на його ім`я за № НОМЕР_1 , який виданий 19.06.2019 органом 5116, який у відповідності до інформації, яка розміщена на інтернет сайті «dmsu.gov.ua»є Суворівським районним відділом у м. Одеса Головного управління ДМС України в Одеській області, приміщення якого для видачі паспорту громадянина України розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, в ході проведення перевірки по АДІС «Дакто 2000» на предмет збігу папілярних візерунків пальців та долонь рук підозрюваного ОСОБА_5 з іншими особами встановлено, що папілярні візерунки пальців та долонь рук підозрюваного ОСОБА_5 ідентичні папілярним візерункам пальців та долонь рук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця республіки Дагестан, Російської федерації, громадянин Росії, документованого паспортом Російської Федерації за № НОМЕР_2 виданого 15.09.2011 ТП №106 відділу УФМС Росії по СанктПетербургу та Ленінградської області, раніше судимого, обвинуваченого на території Російської Федерації за вчинення кримінальних правопорушень передбачених п. «б» ч. 4 ст. 162 КК РФ (кваліфікований розбій), п. «б» ч. 3 ст. 163 КК РФ (кваліфіковане вимагання), який перебуває у міжнародному розшуку від 16.05.2018 на підставі постанови слідчого в ОВС третього слідчого відділу першого управління з розслідувань ОВС ГСУ СК РФ капітана юстиції ОСОБА_7 .

Таким чином, в ході проведення слідчих (розшукових) дій у органу досудового розслідування виникли сумніви з приводу дійсності анкетних даних підозрюваного ОСОБА_5 та справжності наданого останнім органу досудового розслідування паспорту на його ім`я за № НОМЕР_1 , який виданий 19.06.2019 органом 5116.

09.04.2020 за даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

З метою перевірки дійсності паспорту громадянина України за № НОМЕР_1 , який виданий 19.06.2019 органом 5116 та заповнений анкетними даними підозрюваного ОСОБА_5 та перевірки справжності оригіналів документів, які були надані для отамання вказаного паспорту, до Суворівського районного відділу у м. Одеса Головного управління ДМС України в Одеській області, приміщення якого, для видачі паспорту громадянина України, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , скерований запит про витребування вказаної документації, яка стала причиною видачі вищевказаного паспорту громадянина України, про те до теперішнього часу Суворівський РВ у м. Одеса ГУ ДМС України в Одеській області відповіді на вказаний запит органу досудового розслідування не надав, що вказує на ігнорування та невиконання законних вимог органу досудового розслідування, на порушення основних принципів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що може спричинити порушення строків досудового розслідування.

Згідно відповіді на запит, наданого до ГУ ДМС в Одеській області щодо отримання ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) документів громадянина України, встановлено осіб, якими здійснювалось завідомо неправдиве встановлення особи ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), а саме:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ;
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресами: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 ;
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_7 ;
- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 ;
- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_8 .
Крім того, згідно отриманих матеріалів з ГУ ДМС в Одеській області встановлено, що ініціатором у документуванні ОСОБА_6 паспортами громадянина України виступив Одеський обласний Ромський конгрес в особі голови правління ОСОБА_13 , що підтверджується копією листа від 31.05.2019 №14, направлений від ООРК до Суворовського РВ ГУ ДМС в Одеській області. Згідно наявної інформації Одеський обласний Ромський конгрес знаходиться за адресою: м. Одеса вулиця Академіка Заболотного будинок №2, квартира №16.

На підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, з метою відшукання та вилучення документів, в тому числі електронних документів розміщених на цифрових носіях, на комп`ютерній техніці та на мобільних терміналах стільникового зв`язку, чорнових записів, флеш носіїв, комп`ютерної техніки, документів які стали підставою видачі підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 паспорту громадянина України за №№ НОМЕР_1 та які визначені ст. 35 постанови Кабінету Міністрів України за №302 від 25.03.2015 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, слідчим суддею Київського районного суду м. Одеса, було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_7 , за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
14.05.2020, на підставі слідчого судді Київського районного суду, проведено обшук за місцем проживання осіб, якими здійснювалось завідомо неправдиве встановлення особи ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), під час якого було виявлено та вилучено наступне:

- паспорт № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_14 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 ;

- блокнот зеленого кольору з чорновими записами.

Постановою слідчого від 14.05.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій, допитами свідків, оглядами предметів, перевірки та встановлення набуття власності вилученого майна, яке могли бути отримано злочинним шляхом.
Беручи до уваги вищевикладене, а також ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою недопущення пошкодження, знищення, псування, перетворення, відчуження вищевказаного вилученого майна, яке є об`єктом кримінального правопорушення, та яке визнано в порядку діючого кримінально процесуального законодавства речовими доказами, задля виконання завдання кримінального провадження, дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових експертиз, з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження, а також те, що є достатні підстави вважати що вище зазначені вилучені речі та документи набуті кримінально протиправним шляхом, в результаті чого зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.

В зв`язку з викладеним, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, між тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання за її відсутності.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт до суду не з`явилася, обов`язок повідомлення такої особи про дату та час судового засідання слідчим суддею покладався на сторону обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з КонституцієюУкраїни та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальнадекларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з поданого клопотання про арешт майна, в обґрунтування віднесення вилученого майна категорії речових доказів, сторона обвинувачення посилається на те, що вилучене майно є об`єктом протиправних дій та зберегло на собі сліди вчинення кримінально-протиправних дій.

Слідчий суддя враховує, що вилучення зазначеного у клопотанні майна здійснювалося в результаті проведення на підставі ухвали слідчого судді санкціонованого обшуку. Між тим, в ухвалі слідчого судді було чітко визначено, для виявлення яких конкретно речей та документів надається дозвіл на проведення обшуку.

Водночас, стороною обвинувачення за результатами проведення обшуку було вилучено майно, яке будь-якого відношення до даного кримінального провадження не має, на що повинен звертати увагу слідчий суддя, що, зокрема, узгоджується з п. 63 рішення ЄСПЛ у справі «Багієв проти України» від 28.04.2016 року, згідно якого Судом було встановлено порушення ст. 13 Конвенції через те, що ні слідчий, ні суди, які переглядали постанову від 16.06.2005 року (про дозвіл на обшук), не розглянули питання про те, чи відповідав обсяг проведеного обшуку меті, зазначеній в постанові про дозвіл на обшук.

Зокрема, з огляду на специфіку кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 358КК України, слідчий суддя не може погодитися з доводами сторони обвинувачення в частині того, що вилучені речі можуть містити на собі будь-яку слідову інформацію, або ж бути об`єктом кримінально-протиправних дій.

Будь-яке інше обґрунтування, яке могло б свідчити про відповідність вилученого майна категорії доказів в рамках даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено не було.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що судові засідання з розгляду даного клопотання двічі відкладалися, між тим жодного разу ні слідчий, ні прокурор до суду не з`явилися, будь-які важливі нові для кримінального провадження відомості не повідомили, маючи при цьому вдосталь часу для проведення додаткових дій з дослідження вилученого майна.

Відтак, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено необхідності арешту майна, оскільки з поданого клопотання не вбачається будь-яке відношення вилученого майна до даного кримінального провадження, в зв`язку з чим, в задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Таким чином, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0005691 від 19.10.2019 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 358КК України відмовити.
Майно, яке вилучено 14.05.2020 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_7 , а саме:
- паспорт № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_14 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 ;

- блокнот зеленого кольору з чорновими записами повернути особі, у якої воно було вилучено.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1