30.01.2020 Справа № 756/7438/19
Унікальний № 756/7438/19
Провадження № 1-кп/756/579/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Київ, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої.,
яка обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

16.06.2014 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у денний час доби, у приміщенні Оболонського районного центру зайнятості (з 22.11.2017 Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості), що розташоване за адресою: 04201, м. Київ, вул. Петра Панча, б. 7- Б, , подала на реєстрацію документи, а саме заяву про надання статусу безробітної з метою в подальшому отримання виплати матеріального забезпечення, зокрема допомоги по безробіттю.

Під час прийому заяв 16.06.2014 року в денний час доби, у приміщенні Оболонського районного центру зайнятості в місті Києві (з 22.11.2017 року Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Панча, б. 7-Б, ОСОБА_4 провідним фахівцем з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості було роз`яснено вимоги ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зокрема п. 4 ч. 2 та ч. З, а саме: зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.

Також, в цей же день та час ОСОБА_4 роз`яснено вимоги ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 за N 1533-ІІІ, зокрема частин 2 та 3, а саме: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 за № 198, на підставі Заяви про надання (поновлення) статус безробітного від 16.06.2014 року, ОСОБА_4 було надано статус безробітної з 17.06.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» та ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», на підставі Заяви про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 16.06.2014 року, ОСОБА_4 призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 24.06.2014 року (з 8 дня після реєстрації).

В подальшому, 19.09.2014 року між громадянкою ОСОБА_4 та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» укладено договір доручення № про надання страхових агентських послуг зі страхування життя, згідно якого громадянка ОСОБА_4 отримала комісійну винагороду в розмірі 37 грн. 50 коп. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману з метою незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету.

16.01.2015 року ОСОБА_4 подала заяву про направлення на навчання за навчальною програмою «Економіст бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності» до Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «КРОК». 16.01.2015 року підписаний договір № 00005 про професійне навчання безробітного строком дії з 20.01.2015 року по 17.04.2015 року. Наказом Оболонського районного центру зайнятості від 20.01.2015 року ОСОБА_4 було направлено на навчання та призначено виплати матеріального забезпечення на період професійної підготовки у Вищому навчальному закладі «Університет економіки та права «КРОК». При цьому вартість навчання ОСОБА_4 у Вищому навчальному закладі «Університет економіки та права «КРОК»» за навчальною програмою «Економіст з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності» склала 2707 грн. 69 коп.

Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману з метою незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету, ОСОБА_4 у період часу з 19.09.2014 року по 20.04.2015 року не повідомила Оболонський районний центр зайнятості про факт укладання між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» договору доручення № від 19.09.2014 року про надання страхових агентських послуг зі страхування життя та ОСОБА_4 , чим порушила вимоги п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» та ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

В подальшому, ОСОБА_4 згідно договору доручення № від 19.09.2014 року про надання страхових агентських послуг зі страхування життя отримала комісійну винагороду в розмірі 37 грн. 50 коп., достовірно знаючи, що вона знаходиться на обліку в Оболонському районному центрі зайнятості в статусі безробітної, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, який виразився в умисному неповідомленні (не інформуванні) протягом трьох робочих днів провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Оболонського центру зайнятості про зміну обставин зазначених у заяві про надання (поновлення) статусу безробітного та ведення обліку осіб, які шукають роботу, та подальшого отримання виплат матеріального забезпечення, в результаті чого, безпідставно одержала виплати допомоги по безробіттю в розмірі 10031 грн. 38 коп., а також матеріальної допомоги на період професійної підготовки в розмірі 2707 грн. 69 коп.

У вересні 2015 року провідним інспектором з розслідування страхових випадків Святошинського районного центру зайнятості ОСОБА_5 було проведено звірку достовірності даних про отримані доходи стосовно громадянки ОСОБА_4 на підставі запиту Оболонського районного центру зайнятості від 31.08.2015 року № 25-4376. За результатами отриманої інформації виявлені порушення умов перебування ОСОБА_4 на обліку в Оболонському районному центрі зайнятості, а саме: отримання комісійної винагороди в розмірі 37 грн. 50 коп. відповідно до договору доручення № від 19.09.2014 року про надання страхових агентських послуг зі страхування життя, що був укладений між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС»» та ОСОБА_4 .

30.09.2015 року Святошинським районним центром зайнятості у місті Києві складено Акт за № 403 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до висновків якого зафіксований факт укладання договору доручення № про надання страхових агентських послуг зі страхування життя між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС»» та ОСОБА_4 від 19.09.2014 року.

На підставі вказаної інформації Наказом заступника директора Оболонського районного центру зайнятості ОСОБА_6 № 324 від 30.10.2015 року виплати допомоги по безробіттю в розмірі 10031 грн. 38 коп., а також матеріальної допомоги на період професійної підготовки в розмірі 2707 грн. 69 коп., загальна сума виплат матеріального забезпечення склала 12739 грн. 07 коп., громадянці ОСОБА_4 визнані безпідставними та такими, що підлягають поверненню.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно умисно з корисливих мотивів, шляхом обману, отримала виплати матеріального забезпечення в загальному розмірі 12739 грн. 07 коп., тим самим заволоділа коштами Державного Бюджету України, чим завдала збиток державі на вказану суму, тим самим вчинивши злочин, який сторона обвинувачення кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом обману.

Обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності і закриття відносно неї кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор не заперечував проти задоволення даного клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.190 КК України найбільш суворе покарання передбачено у вигляді обмеження волі, тому відповідно до ст.12 КК України цей злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ч.1 ст.190 КК України мало місце 16 червня 2014 року, тобто з моменту його вчинення минуло більше трьох років.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно неї закрити.
Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.286, 288 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0001095, відкрите відносно неї 13.02.2019 року за ч.1 ст. 190 КК України - закрити.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання ухвалою законної сили, не обирати.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1