Справа № 509/834/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року. смт Овідіополь

Слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: заявника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про встановлення процесуального строку проведення досудового розслідування кримінального провадження №0002007 від 26.08.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2020 року заявниця звернулась до слідчого судді з зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначила, що у провадженні слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.08.2016 року №0002007 за кваліфікацією ст.356 КК України (самоправство) та в подальшому перекваліфіковано 10.12.2019 року на ч.4 ст.358 та ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року по справі № 509/6605/19, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.01.2020 року, клопотання прокурора ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження №0002007 від 26 серпня 2016 року було задоволено та заборонено будь-яким особам, організаціям, підприємствам, нотаріусам, державним реєстраторам регіональних бюро державних реєстраторів України вчиняти будь-які дії пов`язані із реєстрацією, перереєстрацією, відчуженням 58 об`єктів нерухомого майна та двох земельних ділянок, які розташовані за адресою: вул.Іллічівська, №3 та АДРЕСА_1 .

Серед об`єктів нерухомості на які ухвалою слідчого судді був накладений арешт, знаходяться також приміщення та квартири, які належать на праві власності ОСОБА_6 .

Вона є представником ОСОБА_6 на підставі укладеного з ним Договору про надання правової допомоги.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Не витримують критики відсутність дій слідчого в перші часи кримінального провадження, у 2016-2017 здійснені деякі заходи за кримінальним провадженням, проте вони не містили системного підходу та дій, що направлені на завершення кримінального провадження, вбачаються безвідповідальні дії слідчих та контролю за кримінальним провадженням на протязі всього строку кримінального провадження. На сьогодні кримінальне провадження триває майже 4 (чотири) роки, підозра та обвинувальний акт винним особам не пред`явлено.

Відсутній контроль за кримінальним провадженням з боку посадових осіб Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та прокурорів Іллічівської місцевої прокуратури, підтверджується ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.01.2020 року по справі № 509/6605/19, якою повідомлено прокурора Одеської області про неналежне проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002007 від 26.08.2016 р. для вжиття заходів реагування.

Серед іншого апеляційним судом було зазначено:

«Апеляційний суд звертає увагу на те, що досудове розслідування кримінального провадження №0002007здійснюється з 26.08.2016 р. по теперішній час, та на даний момент не було встановлено винних у вчиненні вказаних злочинів, жодній особі не було оголошено про підозру у вчиненні розслідуваних кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.ч.1 та 2 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

При цьому, одним із критерій для визначення розумності строків кримінального провадження є, відповідно до п.3 ч.3 ст.28 КПК України, спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відтак, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин проведення досудового розслідування, апеляційний суд констатує, що такий підхід органу досудового розслідування щодо ініціювання питання про накладення арешту на майно, незважаючи на реальну необхідність термінового встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема можливого заволодіння нерухомим майном шахрайським шляхом, не відповідає положенням Конституції України та вимогам кримінального процесуального закону.

На думку апеляційного суду, таке відношення посадових осіб органу досудового слідства не відповідає критеріям ефективності досудового розслідування, які випливають із завдань кримінального судочинства, визначених положеннями ст.2 КПК України, головним з яких є захист особи, суспільства і держави від кримінальних злочинів, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження».

В даному кримінальному провадженні всі строки, які можна було б об`єктивно назвати розумними, вже давно та невиправдано спливли, допущена неприпустима тяганина, яка істотно порушує права та законні інтереси ОСОБА_6 .

У зв`язку з тривалою бездіяльністю органів досудового розслідування вимушені звернути за захистом своїх прав до суду.

Строки проведення досудового розслідування встановлені ст.219 КПК України та залежать від часу пред`явлення особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На час розгляду клопотання досудове розслідування триває, підозру жодній особі не пред`явлено.

Викладені вище обставини свідчать про необхідність встановлення органу досудового розслідування процесуальних строків для вчинення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у розумні строки, оскільки досудове розслідування здійснюється повільно без достатньо вагомих аргументів, що може призвести до порушення прав сторони кримінального провадження.

В той же час, беручи до уваги тривалий строк досудового розслідування, слідчий суддя може встановити розумний строк для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. 114 КПК України), по кримінальному провадженню №0002007 від 26.08.2016 року, встановивши строк в два місяці з моменту отримання органом досудового розслідування даного рішення.

З огляду на викладене, з посиланням на ст.ст.2, 7, 8, 9, 22, 26, 28, 55, 56, 113, 114, 219, 220 КПК України, вона просить встановити строк в два місяці з моменту винесення ухвали для проведення всіх процесуальних дій за цим провадженням, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0002007 від 26.08.2016 року та спрямувати обвинувальний акт до суду.

Заявниця в судовому засіданні клопотання підтримала.

Прокурор та потерпілий проти задоволення клопотання заперечують.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважаю клопотання таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно з ч.6 ст.28 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Згідно зі ст.114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Положення цієї статті носять загальний характер і конкретизуються спеціальними нормами, якими встановлені повноваження кожного із зазначених суб`єктів стосовно встановлення процесуальних строків.

Відповідно до ч.3 ст.28 КПК України, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Пункт 4 частини 2 статті 36 КПК України надає прокурору повноваження доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них. При цьому прокурор самостійно визначає строки їх проведення з урахуванням обставин відповідного кримінального провадження та доцільності невідкладного проведення слідчих (розшукових) або інших процесуальних дій.

Дискреційні повноваження слідчого судді з цього приводу розповсюджуються на визначення строків застосування запобіжних заходів, вчинення слідчих дій, дозвіл на проведення яких надається слідчим суддею, тощо. Так, наприклад, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них слідчий суддя зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами (ч.10 ст.290 КПК України).

Недотримання розумних строків слідчим під час досудового розслідування, на що посилається особа яка подала клопотання, оскаржується прокурору вищого рівня у порядку ст.308 КПК України.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя - це суддя, уповноважений забезпечувати законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі, до компетенції якого належить прийняття рішення про застосування заходів кримінального процесуального примусу, проведення слідчих та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права людини, розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого і прокурора.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя вправі припинити тільки таку бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.303 КПК України). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України). Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.

Відповідно до положень п.9-1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Отже, рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування може бути оскаржено слідчому судді в порядку ст.303 КПК України.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість вимог поданого клопотання в зв`язку з чим не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст.2,3, 9, 26, 28, 113, 114, 309, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1