УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення скарги

28 квітня 2020 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси, скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001051 від 04 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2020 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001051 від 04 березня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, в якій просить: поновити строк на оскарження постанови слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001051 від 04 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, скасувати постанову слідчого від 28 березня 2020 року, про закриття кримінального провадження №0001051 від 04 березня 2020 року.
Скаргу обґрунтовує тим, що 04 березня 2020 року на виконання ухвали від 17 лютого 2020 року слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси були внесені відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, а саме: незаконного повідомлення про викрадення ОСОБА_4 їх спільного сина - ОСОБА_7 .
28 березня 2020 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001051 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, яку було отримано 14 квітня 2020 року представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_3 .
З дати внесення відомостей до ЄРДР та до моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження, слідчим ОСОБА_5 не здійснено жодних слідчих дії, ОСОБА_4 , який є заявником і потерпілим, не повідомлено про початок досудового розслідування, за час досудового розслідування не було викликано та не допитано, а отже не встановлено та не перевірено обставин, які зазначені ОСОБА_4 в повідомленні про вчинення злочину.
Вважає, що постанова слідчого від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є необгрунтованою, слідчим не вчинено жодних слідчих дій для встановлення обставин кримінального правопорушення, в зв`язку з чим скаржник звернувся до слідчого судді з вказаною скаргою.
Скаржник ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, останній звернувся з заявою, в якій просить слідчого суддю розгляд скарги проводити без його участі, скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.
Слідчий СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, матеріали кримінального провадження №0001051 від 04 березня 2020 року, звернулася до слідчого судді з заявою, в якій просить розгляд скарги здійснювати без її участі.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України, розгляд скарги здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або, відповідно до закону, прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як вбачається з матеріалів скарги, копію оскарженої постанови представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 отримав лише 14 квітня 2020 року.
Відповідно до ч.6 ст.284 КПК України, копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.
Разом з тим, доказів направлення чи вручення ОСОБА_4 чи його представнику адвокату ОСОБА_3 копії постанови про закриття кримінального провадження № 0001051 від 04 березня 2020 року, до 14 квітня 2020 року матеріали скарги не містять та слідчим не надано.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, право на справедливий суд вважається дотриманим, коли компетентним судом дотримано всіх процесуальних гарантій.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів («DIYA 97 v. UKRAINE», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст.ст. 55, 129 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Bellet v. France» зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Враховуючи викладене, строк звернення до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001051 від 04 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, пропущений з поважних причин, в зв`язку з чим ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , необхідно поновити пропущений строк для звернення зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 квітня 2020 року, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0001051 внесені 04 березня 2020 року за фабулою: «до Черкаського відділу поліції надійшла ухвала Соснівського районного суду міста Черкаси (справа № 712/999/20, провадження № 1-кс/712/668/20) від 17.02.2020 року за скаргою ОСОБА_4 щодо внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового слідства за ознаками кримінального правопорушення, передбаченго ст. 383 ч. 1 КК України, вчиненого з боку його колишньої дружини - ОСОБА_6 , яка подала до Черкаського відділу поліції неправдиву інформацію щодо викрадення ним спільного сина ОСОБА_7 , 2014 р.н. (ЄО 9907 від 03.03.2020)» - правова кваліфікація ч. 1 ст.383 КК України.
Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
28 березня 2020 року слідчим СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001051 від 04 березня 2020 року, закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п.4 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно постанови слідчого від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, підставою для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001051 04 березня 2020 року, слідчий зазначає відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Поняття «діяння» визначається такою сукупністю ознак: діяння повинне бути суспільно небезпечним і протиправним, конкретним, свідомим і вольовим актом поведінки людини.
Отже, діяння є поведінкою конкретної людини, в зв`язку з чим, слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, зобов`язаний зазначити особу, в діянні якої відсутній склад кримінального правопорушення.
Однак, у постанові слідчого від 28 березня 2020 року, особу, в діянні якої слідчий встановив відсутність складу кримінального правопорушення, не зазначено.
Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних проваджень, у п. 259 рішення у справі «Карабет та інші проти України», зазначив: «Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки, як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь -який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту».
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий зобов`язаний обґрунтувати свої доводи доказами, які отримані в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Згідно постанови від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0001051 від 04 березня 2020 року, слідчий СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 не зазначає жодного доказу, отриманого слідчим під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, який спростовує доводи заявника, викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення.
Доводи скаржника, викладені в скарзі останнього, слідчим не спростовані, і докази на підтвердження вчинення слідчих дій в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, слідчому судді слідчим не надані.
Враховуючи викладене, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001051 від 04 березня 2020 року, проведене з порушенням вимог ст.9 КПК України, а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження, є передчасним.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». («Алексахін проти України» п.55)
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.2, 8, 9, 303, 304, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого - ОСОБА_4 , строк на оскарження постанови слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001051 від 04 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України.
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001051 від 04 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, - задовольнити.
Постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 28 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001051 від 04 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1