Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/574/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
виправданого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 червня 2017 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Бурімка Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано.

Процесуальні витрати на залучення експертів на суму 3247 грн. 12 коп., на проведення судової авто - технічної експертизи № 4/334 від 07.10.2014 року - 491 грн. 92 коп., транспортно - трасологічної експертизи № 20/15-23 від 05.02.2015 року - 1 968 грн. 00 коп., судової авто-технічної експертизи № 103/15-23 від 18.02.2015 року - 787 грн. 20 коп. вирішено компенсувати за рахунок держави.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у в тому, що він 05 липня 2014 року близько 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись поблизу будинку № 10 по вулиці Леніна в с. Велика Бурімка Чорнобаївського району Черкаської області зі сторони с. Михайлівка до с. Мала Бурімка, в порушення п.п. 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , 1958 року народження, який рухався попереду в попутному напрямку руху.
Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді сполученої травми голови та грудної клітки, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Чорнобаївській центральній районній лікарні.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , а саме вимог п.п. 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, визнано таким, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_9 .
Тим самим встановлено достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Обґрунтовуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні цього кримінального правопорушення, орган досудового розслідування послався на дані протоколу огляду місця події від 05 липня 2014 року, висновок судово-медичної експертизи від 06 липня 2014 року № 500, висновок авто-технічної експертизи від 07 жовтня 2014 № 4/334, висновок транспортно-трасологічної експертизи від 05 лютого 2015 року № 20/15-23, висновок авто-технічної експертизи від 18 лютого 2015 року № 103/15-23 висновок додаткової судово-медичної експертизи від 13 березня 2015 року № 03-01/500/2; протоколи огляду автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипеда, слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , допитів потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_8 .
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано.
Рішення суду мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_8 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину не визнав. На досудовому слідстві і в судовому засіданні ОСОБА_8 давав чіткі та послідовні показання щодо обставин ДТП, які суперечностей не містили, не змінювались, тому сумнівів у суду не викликають.
До суду кримінальне провадження №0000236 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України направлено із двома протилежними висновками авто-технічних експертиз № 4/334 від 07 жовтня 2014 року (Т.2 а.к.п. 65-69) та № 103/15-23 від 18 лютого 2015 року) ( Т.2 а.к.п. 99-100) та із трасологічною експертизою № 20/15-23 від 05 лютого 2015 року (Т.2 а.к.п. 79-88).
Відповідно до ухвали суду від 08 липня 2015 року проведено комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу та судом отримано висновок експертів Київського НДІСЕ № 17853/17854/21152/15-52 від 27.11.2015 року (Т.1 а.к.п.201-212).
При натурному моделюванні встановлено, що в момент первинного контактування автомобіль ВАЗ своєю лівою накладкою переднього бамперу, а саме передньою частиною корпуса накладки, контактував з правою педаллю велосипеда, а саме її гумовою накладкою і одразу після цього педаль контактувала з лівою кутовою частиною кузова автомобіля ВАЗ в районі покажчика повороту, при цьому їх поздовжні вісі знаходилися під кутом, який кількісно можна оцінити величиною біля 15 градусів один відносно іншого (фото 10-13). Кут в 0 градусів встановлено неправильно.
Покази ОСОБА_8 в частині, що потерпілий повертав через проїжджу частину дороги справа наліво, а потім в зворотному напрямку, чим і створив перешкоду для автомобіля ВАЗ, в частині розташування автомобіля «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_1 та велосипеда «Либідь» на місці ДТП, можна вважати спроможними з технічної точки зору. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 з моменту виникнення небезпеки для руху (зміни напрямку руху ліворуч велосипедистом ОСОБА_9 ) повинен був керуватися вимогами п. 12.3 ПДР. В даній дорожній обстановці водій велосипеда «Либідь» ОСОБА_9 для забезпечення безпеки руху, повинен був керуватися вимогами п.п. 9.4, 10.1, 10.3, 10.4 ПДР. У ситуації, що склалася на момент пригоди, водій автомобіля «ВАЗ-2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедистом з моменту зміни напрямку руху велосипедиста в умовах даної ДТП та виникнення перешкоди для його руху.
Проведені експертні дослідження вказують, що велосипедист ОСОБА_9 перед зміною напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно та не створить небезпеки для руху іншим учасникам руху (водію ОСОБА_8 ), а за таких обставин дії велосипедиста ОСОБА_9 не відповідають вимогам п.п. 9.4, 10.1, 10.3, 10.4 ПДР, з технічної точки зору і знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
В момент первинного контактування автомобіля ВАЗ та велосипеда кут між їх повздовжними вісями складав біля 15 градусів розвернутий по годинниковій стрілці по напрямку руху автомобіля На момент ДТП автомобіль ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився у технічно справному стані з технічної точки зору.
Предметом дослідження судової експертизи були питання кута первинного контакту транспортних засобів і видимих внаслідок цього слідів деформацій конструкцій (автомобіля та велосипеда), об`єктивності з технічної точки зору дій обох водіїв в конкретній дорожній ситуації, перевірки технічного стану автомобіля ВАЗ, встановлення ймовірного місця наїзду на велосипедиста на проїзній частині дороги, проведення розрахунків швидкості руху та можливості зупинки водієм автомобіля до перешкоди для його руху та інше.
Трасологічним дослідженням встановлено, що автомобіль ВАЗ контактував із велосипедом «Либідь» передньою лівою частиною в районі лівого покажчика повороту із правою педаллю велосипеда, внаслідок чого велосипедист упав на проїзну частину дороги та вдарився головою і тулубом об асфальтне покриття, отримавши описані у висновку судово-медичної експертизи травми. Потерпілий ОСОБА_9 з виступаючими конструкціями легкового автомобіля ВАЗ при ДТП не контактував.
Відповідно до висновку судової експертизи контакт під час ДТП мав місце лише між лівою частиною легкового автомобіля і правою педаллю велосипеда.
Експертами роз`яснено про можливість контактування при куті саме в 15 градусів, про що об`єктивно свідчать виявлені слідоутворюючі та слідосприймаючі об`єкти на транспортних засобах при їх співставленні і натурному моделюванні (стор. № 11 висновку експертизи, Т.1 а.к.п. 206).
Висновок містить дослідження та розрахунок швидкості транспортних засобів відповідно до математичних формул і методик таких розрахунків.
Місце наїзду на велосипедиста позначено на схемі до огляду місця дорожньої пригоди від 05.07.2014 року, яка підписана учасниками огляду, в тому числі і понятими. Відповідно до експертного висновку від 27.11.2015 року у практиці проведення транспортно-трасологічних та автотехнічних досліджень під місцем зіткнення розуміють розташування точки (ділянки) на поверхні проїзної частини, яка є проекцією зони первинного контактування деталей транспортних засобів на ній аркуш № НОМЕР_2 , згідно висновку ймовірне місце зіткнення транспортних засобів встановлено відповідно до наявності слідової інформації на проїзній частині дороги, де відбулась ДТП.
Щодо взаємного розташування автомобіля та велосипедиста в момент первинного контакту, ці пошкодження конкретно досліджено у вищевказаному висновку і зафіксовано на фототаблиці (аркуші висновку 8-13). З метою визначення, в якому положенні один відносно одного були розташовані транспортні засоби в момент первинного контакту та якими частинами вони контактували, було проведено натурне моделювання, в ході якого визначалось їх взаємне положення під час зіткнення, виходячи з характеру утворення деформацій на них, їх місця розташування, обсягів, розмірів, та чітко вираженої конфігурації окремих складових на слідоутворюючих та слідосприймаючих поверхнях (фото 8-9), а також визначена послідовність взаємодії між контактуючими частинами.
При дослідженні питання встановлення місця наїзду на велосипедиста в експертному висновку зазначено, що у практиці проведення транспортно-трасологічних та автотехнічних досліджень під місцем зіткнення розуміють розташування точки (ділянки) на поверхні проїзної частини, яка є проекцією зони первинного контактування деталей транспортних засобів на ній, ймовірне місце зіткнення транспортних засобів встановлено відповідно до наявності слідової інформації на проїзній частині дороги, де відбулась ДТП (аркуш 13, Т.1, а.к.п. 207).
Покази ОСОБА_8 та інших свідків, а також огляд місця дорожньої пригоди із зафіксованими на схемі положеннями транспортних засобів підтверджують траєкторію руху велосипедиста до зіткнення і неможливість уникнути наїзду на велосипедиста з моменту виникнення небезпеки для його руху, що підтверджено висновком експертів від 27.11.2015 року.
Крім того, суд визнав недопустимим доказом і не взяв його до уваги при розгляді кримінального провадження та вирішення справи по суті внаслідок виявлених істотних порушень кримінально-процесуального законодавства України при її проведенні висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 04-01/36/5529/13594 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.12.2016 року.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просив скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винними у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засудити останнього до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з зали суду. Стягнути з ОСОБА_8 в дохід Держави витрати на проведення експертних досліджень в сумі 3 247 грн. 12 коп.

Свої вимоги обґрунтував тим, що у виправдувальному вироку суд зобов`язаний також проаналізувати та оцінити докази, що були зібрані на досудовому слідстві так і подані в судовому засіданні. Включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.

Проте, суд першої інстанції дані вимоги не виконав, побудував своє рішення на суперечливих, не достатньо перевірених доказах, і зокрема, в своєму судовому рішенні не вказав конкретно чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, крім того викладені висновки суду містять істотні суперечності.

Розглядаючи справу по суті суд однобічно та упереджено підійшов до доказів, на яких ґрунтується обвинувачення.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на час направлення обвинувального акту до суду повністю підтверджувалася зібраними на стадії досудового розслідування доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події від 05.07.2014; даними висновку судово-медичної експертизи від 06.07.2014 №500; даними висновку авто-технічної експертизи від 07.10.2014 №4/334; даними висновку транспортно-трасологічної експертизи від 05.02.2015 №20/15-23; даними висновку авто-технічної експертизи від 18.02.2015 №103/15-23; даними висновку додаткової судово-медичної експертизи від 13.03.2015 №03-01/500/2; даними протоколу огляду автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; даними протоколу огляду велосипеда; даними протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 ; даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 ; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ; даними протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_11 ; даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 .

У ході судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні стороною захисту заявлено клопотання про необхідність виконання процесуальних дій, а саме: даним клопотанням захист просив суд доручити органу досудового розслідування провести слідчі дії, а саме: провести слідчий експеримент на місці дорожньо-транспортної пригоди за участю сторін та відповідних фахівців та призначити комплексне транспортно-трасологічне і автотехнічне дослідження.

Судом клопотання захисту задоволено та у подальшому, експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз 27.11.2015 виготовлено висновок за результатами проведення судової транспортно- трасологічної та авто-технічної експертизи №17853/17854/21152/15-52, згідно з яким, крім іншого, в ситуації, що склалася на момент пригоди, водій автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з велосипедистом з моментом зміни напрямку руху велосипедиста в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди га виникнення перешкоди для свого руху. Проведені дослідження вказують, що велосипедист ОСОБА_9 перед зміною напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно та не створить небезпеки для руху іншим учасникам руху (водію ОСОБА_8 ), а за таких обставин дії велосипедиста ОСОБА_13 не відповідають вимогам п.п. 9.4, 10.1, 10.3, 10.4 ГІДР, з технічної точки зору і знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. У момент первинного контактування автомобіля та велосипеда, кут між їх поздовжніми осями складав біля 15 градусів розвернутий по годинниковій стрілці по напрямку руху автомобіля.

Однак, у матеріалах досудового розслідування наявний висновок транспортно-трасологічної експертизи №20/15-23 від 05.02.2015, згідно з яким у момент наїзду автомобіль ОСОБА_8 первинно контактував передньою лівою частиною, в місці розташування переднього лівого показника повороту, з правою педаллю велосипеда під керуванням ОСОБА_14 . У момент первинного контакту, кут між повздовжніми вісями автомобіля та велосипеда складав близько 0 градусів.

Даними ж висновку судової авто-технічної експертизи від 18.02.2015 №103/15-23, який також наявний в матеріалах досудового розслідування, у даній дорожній обстановці невідповідності вимогам п.п. 13.1. 13.3 Правил дорожнього руху України в діях водія ОСОБА_8 з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

З метою усунення наявної суперечностей між експертизами досудового розслідування та висновком експертів, виготовленого за клопотанням захисту на стадії судового розгляду, прокурором на стадії судового розгляду двічі заявлялося клопотання про призначення комплексної судово-медичної транспортно-трасологічної експертизи, яке судом першої інстанції було задоволено лише з другого разу.

Так, на стадії судового розгляду, за клопотанням прокурора все ж проведено комплексну судову-медичну транспортно-трасологічну експертизу, згідно з висновком якої від 21.12.2016 №04-01/36/5528/13594, в момент первинного контакту кут між поздовжніми осями автомобіля та велосипеда становив величину близьку до 0 градусів.

Однак, суд першої інстанції виносячи вирок щодо ОСОБА_8 прийшов до висновку, що висновок експертів №04-01/36/5528/13594 є недопустимим доказом і взагалі не взяв його до уваги.

Така позиція суду першої інстанції є незрозумілою та в повній мірі необґрунтованою, адже експерти, які були безпосередніми виконавцями вказаного експертного висновку в судовому засідання допитані з метою розтлумачення свого висновку та дали вичерпні відповіді на запитання суду та учасників процесу.

Так, судом в вироку вказано, що експерт ОСОБА_15 на час виконання експертизи не мав повноважень, адже на титульному листі висновку експертизи міститься відмітка про те, що свідоцтво про присвоєння останньому кваліфікації діє до 14.12.2015. Натомість суд в рішенні не згадує про те, що вказане питання задавалося експерту при допиті та ним надано вичерпну відповідь про те, що свідоцтво продовжено, наявне у нього про що містяться підтверджуючі дані на офіційному сайті ХНДІСЕ.

Також, суд вказує, що обвинувачений не був попереджений про час та місце проведення експертизи та трактує це, як порушення допущене експертами, що суперечить дійсності адже експертне дослідження проводилося саме за ухвалою суду та по прибуттю до м. Чорнобай експерти повідомили суд про початок дослідження. Крім того, ухвалою суду не встановлено проведення будь-яких слідчих експериментів, а лише призначено нове експертне дослідження, на яке ставилося питання про перевірку показів, даних ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту, матеріали якого вже містилися в матеріалах кримінального провадження.

Що стосується твердження суду про те, що експертом не конкретизовано слідоутворюючі та слідосприймаючі об`єкти на транспортних засобах, хоча суд у вироку взагалі не вказує, що це питання у ході допиту в судовому засіданні експерту задано та ним надано вичерпну відповідь.

Зазначив, що суд необгрунтовано визнавши висновок комплексної судово-медичної транспортно-трасологічної експертизи від 21.12.2016 №04- 01/36/5528/13594 недопустимим, фактично залишив у провадженні експертні висновки, які суперечать один одному, а саме висновок транспортно-трасологічної експертизи №20/15-23 від 05.02.2015, висновку судової авто-технічної експертизи від 18.02.2015 №103/15-23 та виготовлений за клопотанням захисту висновок судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи від 27.11.2015 №17853/17854/21152/15-52, не обґрунтувавши чому останньому надав перевагу, відхиливши висновки експертних досліджень проведених на стадії досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, виправданого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження, згідно журналу судового засідання від 13.05.2015 року (а.с.74 т.1) судом було проведено судове засідання. Однак, на технічному носії відсутній запис від 13.05.2015 року.

Разом із тим, як вбачається з журналу судового засідання, в даному судовому засіданні учасникам процесу роз`яснялися процесуальні права та обов`язки, прокурором оголошено обвинувальний акт та представником потерпілого оголошено цивільний позов, встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, а також з`ясовано обсяг доказів та порядок їх дослідження та допитано обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_10 .

Крім того в матеріалах провадження відсутній технічний носій з записом судового засідання від 26.10.2015 року, під час якого судом розглядалося клопотання експерта (а.с. 186 Т.1).

Відсутність вказаних аудіо записів судових засідань підтверджується актом складеним секретарем судового засідання ОСОБА_5 та головним спеціалістом сектору з питань інформаційних технологій та технічного захисту Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_16 .

Відсутність аудіо записів зазначених судових засідань згідно вимог ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального закону яке є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Із змісту ст. 415 КПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Крім того, п.1 ч.1 ст.415 КПК України у разі істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції.
У відповідності до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Оскільки вирок суду першої інстанції скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, тому колегія суддів, згідно положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі зібрані докази по справі, дослідити доводи сторін захисту і обвинувачення, у тому дослідити доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора та касаційній скарзі захисника та надати їм належну правову оцінку з урахуванням правових висновків Верховного Суду та ухвалити законне вмотивоване та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4