В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1330/19

Провадження № 1-кп/348/131/20

22 січня 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
з участю: прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

її захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження №0000301 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, вдови, на утриманні немає нікого, пенсіонерки, не судимої, громадянки України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .

Злочин нею вчинено при наступних обставинах.

27.04.2019 року приблизно о 18 год.02 хв. обвинувачена ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz E 220", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася ділянкою автодороги Н-09 Мукачево-Львів у напрямку м. Надвірна. Проїжджаючи вулицею Грушевського у с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, вона наближалась до нерегулярного пішохідного переходу, який був позначений дорожнім знаком 5.35.1 "Пішохідний перехід" та дорожньою розміткою 1.14.1 "зебра". В цей час проїзну частину дороги пішохідним переходом у напрямку справа наліво відносно напрямку руху автомобіля "Mercedes-Benz E 220", переходила пішохід ОСОБА_8 .Відповідно до вимог п.4.16 а) Правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_8 під час переходу проїзної частини нерегульованими пішохідними переходами мала перевагу в русі.

Обвинувачена ОСОБА_6 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, про що була заздалегідь поінформована дорожнім знаком 5.35.1 "Пішохідний перехід" та маючи об"єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_8 на пішоходному переході, проявила неуважність, та в порушення вимог п.1.10, п.2.3 б), д), п.4.16 а), п.12.1, п.12.3,п. 18.1 Правил дорожнього руху України, не врахувала дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не зменшила швидкість та не зупинилася, щоб дати дорогу пішоходові, внаслідок чого допустила наїзд на ОСОБА_8 .

В результаті порушення обвинуваченою ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 61 від 27.05.2018 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м"яку мозкову оболонку і в речовину головного мозку та мозочка, переломами кісток основи та склепіння черепа, синцями та забійно-рваними ранами в ділянках голови, яка ускладнилась набряком та стисненням головного мозку, від яких настала її смерть.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та дала суду показання про те, що вона проживає в АДРЕСА_1 , разом із своєю родиною.

Стосовно події 27.04.2019 року пояснила наступне. Приблизно о 18 год.02 хв. перед святом Пасхою, вона поверталася з м. Яремче, де в той час проживала, на автомобілі "Mercedes-Benz E 220", реєстраційний номер НОМЕР_1 , успадкованого після смерті свого чоловіка. Ствердила, що в смт. Делятин Надвірнянського району було багато людей (пішоходів). В подальшому проїжджаючи с. Лоєва Надвірнянського району людей вже майже не було. Рухаючись, вона побачила, що попереду ішла з букетом нарцисів якась жінка. Зазначає, що в цей момент вона відволіклася на церкву, та не помітила, коли жінка почала переходити дорогу, внаслідок чого здійснила на неї наїзд.

Пояснила, що це була світла пора доби, опадів не було. Відразу, після вчинення ДТП вона зупинила свій автомобіль та підбігла до потерпілої, яка лежала на дорозі, але побачила, що вона вже не рухається. Згодом почали підходити люди та викликали швидку медичну допомогу.

У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення за скоєне. Усвідомлює, що вчнила тяжкий злочин та запевнила суд, що подібного більше не повторить і просить її суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила обвинувачену ОСОБА_6 суворо не карати і не позбавляти волі, а також зазначила, що будь-яких претензій майнового та морального характеру до обвинуваченої не має.

Потерпілий ОСОБА_10 був присутній на підготовчому судовому засіданні, однак на розгляд кримінального провадження не прибув, натомість подав суду заяву в якій також просив обвинувачену ОСОБА_6 суворо не карати та обрати їй покарання не пов"язане з позбавленням волі, та, що будь-яких претензій майнового та морального характеру до обвинуваченої не має.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченої та дослідив дані, які характеризують її особу.

З враховуванням викладеного, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали, що характеризують її особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого її злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 , кваліфіковані вірно.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. із наступними змінами, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктом 5 судам рекомендовано мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також роз`яснення, що містяться п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до необережних тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, за яким характеризується з позитивної сторони, що на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, її ставлення до скоєного, поведінку до і після вчинення злочину, а також думку потерпілої ОСОБА_5 , висловленої нею в судовому засіданні і яка претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, та просила суворо не карати та позицію потерпілого ОСОБА_10 , викладену ним в письмовій заяві, який також претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, та просив суворо не карати.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що ОСОБА_6 не судима, вину визнала повністю, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, відсутність до неї у потерпілих матеріальних та моральних претензій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , судом не встановлено .

Згідно досудової доповіді Івано-Франківського міськрайонного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області у обвинуваченої низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки, який вона становить для суспільства. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення,та аналогічну ймовірність небезпеки для суспільства в тому числі для окремих осіб орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не ставить високої небезпеки для суспільства. (а.с.32-33).

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченої, думку потерпілих, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді позбавлення волі.

Разом з тим, беручи до уваги всі дані про обвинувачену ОСОБА_6 та обставини що пом"якшують її покарання суд вважає, що виправлення обвинуваченої ще можливе без ізоляції від суспільства, і що є підстави звільнити її від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

З врахуванням вище наведеного суд прийшов до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 слід визначити іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Також суд вважає за можливе не застосувати до обвинуваченої додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати автотранспортними засобами .

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння нею нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в розмірі 2826 грн.72 коп., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування інженерно-транспортних експертиз обвинуваченою відшкодовані (№СЕ-19/109/26-2621ІТ/19 від 24.05.2019, №СЕ-19/109/26-261ІТ/19 від 30.05.2019, №СЕ-19/109/26-352ІТ/19 від 14.06.2019), відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд покладає на обвинувачену ОСОБА_6 .

Слідчим суддею Івано-Франківського міського суду запобіжний захід ОСОБА_6 було обрано домашній арешт - до 20.08.2019 року включно, на даний час підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 судом не встановлено.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.05.2019 року, на автомобіль марки "Mercedes-Benz E 220", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , зареєстрованому по АДРЕСА_2 , із забороною на користування та розпорядженням ним - скасувати згідно ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Застосувати до ОСОБА_6 ст.75 КК України і звільнити її від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 1(один) рік 6 місяців.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п.1, 2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 на користь держави 2826 грн.72 коп. витрат за проведення експертиз: (№СЕ-19/109/26-2621ІТ/19 від 24.05.2019, №СЕ-19/109/26-261ІТ/19 від 30.05.2019, №СЕ-19/109/26-352ІТ/19 від 14.06.2019) .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.05.2019 року, на автомобіль марки "Mercedes-Benz E 220", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , зареєстрованому по АДРЕСА_2 (справа № 344/7500/19, провадження № 1-кс/344/4010/19).
Після набрання вироком законної сили, речові докази:

- автомобіль марки "Mercedes-Benz E 220", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, повернути ОСОБА_6 , як спадкоємцю згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2019 року.

- СD-R диск з відеозаписом з обставинами ДТП, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1