Справа № 201/574/20
Провадження № 1-кс/201/315/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участі:

скаржника ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу на бездіяльність слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження № 0000056, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що 03 січня 2020 року за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, автодорога сполученням Харків-Сімферополь Е-105-189 км на АЗС (автозаправна станція комплексу обладнання призначеного для заправки пальним транспортних засобів) був проведений огляд місцевості, приміщень, речей та предметів. Під час цього огляду було вилучено майно АЗС (автозаправної станції комплексу обладнення, призначеного для заправки пальним транспортних засобів), а саме: модуль-контролер синього кольору та ємність білого кольору з написом «Крапт» об`ємом 9,9 м3, наповненість якої відповідно до лічильника близько 75%; мала архітектурна форма (ларьок) світло-сірого кольору. У задоволенні клопотання слідчого про арешт вилученого майна було відмовлено. Тому ОСОБА_3 звернулась до суду з цією скаргою і просила зобов`язати слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути вилучене під час огляду 03 січня 2020 року майно, оскільки слідчий відмовляється повернути майно самостійно.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримала, наполягала на її задоволенні.

Слідчий з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 і прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на те, що скаржник не надала жодних документів на підтвердження належності їй вилученого майна.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, слідчого і прокурора, розглянувши скаргу, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

З наданих у судовому пояснень осіб, які приймали участь у судовому засіданні, а також з ухвали від 10 січня 2020 року, вбачається, що слідчим ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 здійснюється проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 28 грудня 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2020 року у справі № 201/74/20 у задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000056 від 28 грудня 2019 року було відмовлено. Звертаючись до слідчого судді із цим клопотанням. Слідчий зазначив, що з метою документування злочинної діяльності 06 січня 2020 року в межах зазначеного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від 03 січня 2020 року проведено огляд місцевості, приміщень, речей та предметів АЗС (автозаправної станції комплексу обладнання призначеного для заправки пальним транспортних засобів), за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пров. Парковий, 1, координати з сайту СоовІеМарБ: 48.629931 35.263435. Під час проведення огляду виявлено та вилучено:

1) Металева конструкція близько двох метрів довжиною, близько трьохметрів висотою, шириною близько двох метрів;

2) Металева бочка масою 2400 кг., ємністю 10,0 м3, з автозаправною колонкою та пістолетом, для заправки.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, подані заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 ст. 167 КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець зокрема відніс речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з приписом ч.2 ст.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Однак, навіть при наявності ознак, зазначених у ст. 98 КПК України, які дають підстави вважати тимчасово вилучене майно речовим доказом, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуте володільцю, а підставою для збереження вказаного майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

За правилами ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Таким чином, беручи до уваги, що вилучене під час обшуку майно, у разі не накладення на нього арешту і невизнання майна речовим доказом, повертається володільцю майна, при цьому жодного доказу на підтвердження належності вилученого майна ОСОБА_3 суду надано не було, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого майна.

З урахуванням викладеного, скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 303-307 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу на бездіяльність слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження № 0000056 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1