04.06.2020 Єдиний унікальний номер 205/2274/20
Провадження №1кп/205/885/20
Єд.унік.№205/2274/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000070 від 09 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше не судимого; офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.185 ч.1, 357 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 08 січня 2020 року, близько 15 години 30 хвилин, перебував в приміщенні кафе «Золота осінь», яке розташоване за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 40Н, де розпивав алкогольні напої з потерпілою ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день та час, знаходячись у зазначеному вище місці, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, викрав майно ОСОБА_5 : жіночу сумку червоно-чорного кольору, в якій знаходились: грошові кошти в сумі 60 грн., три банківські картки АТ КБ «Приватбанк», медична картка на ім`я потерпілої, ключі від квартири та смартфон «Samsung SM-A105FZBGSEK», вартістю 2932 грн.52 коп., після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2992 грн.52 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 , в той же день, тобто 08 січня 2020 року, близько 17 години, перебував біля зруйнованої будівлі за адресою: м.Дніпро, пров.Червонокалинський 13/2, відкривши раніше викрадену сумку потерпілої, побачив в ній три банківські карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_5 та є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку, після чого, реалізуючи раптовий умисел на викрадення офіційного документу, діючи із корисливих мотивів, залишив їх при собі та направився по пров.Червонокалинському, в м.Дніпро, таким чином викрав офіційні документи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, перебуваючи в кафе «Золота осінь», після сумісного вживання спиртних напоїв с потерпілою ОСОБА_5 , скориставшись тим, що потерпіла впала, викрав її сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 60 грн., мобільний телефон «Самсунг», три банківські карти «Приватбанк», медична карта потерпілої та ключі від квартири, після чого зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2992 грн.52 коп.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, відповідно до якої просила розглядати зазначене кримінальне провадження у її відсутності.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілої та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, частково відшкодував завдану шкоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 150 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.185 ч.1, 357 ч.1 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

-за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів при проведенні судової товарознавчої експертизи №273 від 29 січня 2020 року в сумі 150 гривень.

Речові докази, якими було визнано:

- три банківські карти «Приватбанку» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 - залишити за належністю у потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1