Справа № 559/840/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Дубно кримінальне провадження №0000302 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Зелений Гай, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , непрацюючої, не судимої, розлученої, на утриманні має трьох малолітніх дітей, -
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

та угоду про визнання винуватості від 08 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
Судовим слідством встановлено, що 01 квітня 2020 року, близько 13.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу господарства в АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, користуючись тимчасовою відсутністю нагляду за її діями збоку власника та інших сторонніх осіб, шляхом пошкодження віконного скла не житлового будинку, таємно викрала речі, належні ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_4 непомітно винесла вказані речі за межі господарства, перевівши таким чином викрадене майно у своє протиправне володіння, та отримала можливість розпоряджатися ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1801 гривня 01 копійка.
Крім цього, 04 квітня 2020 року, близько 12.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу господарства за адресою: АДРЕСА_3 , керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на повторне таємне заволодіння чужим майном, з метою вчинення крадіжки чужого майна, користуючись тимчасовою відсутністю нагляду за її діями збоку власника та інших сторонніх осіб, проникла до не замкненого господарського приміщення літньої кухні, приватного господарства ОСОБА_7 , звідки таємно, умисно, повторно, шляхом демонтажу викрала дві чавунні плити для печі, бувші у використанні з двома конфорками, а також бувші у використанні чавуні дверцята для печі з рамкою, які винесла за межі вказаного господарства, таким чином перевівши викрадене майно у своє протиправне володіння, спричинила потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 600 гривень 00 копійок.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 квітня 2020 року, близько 13.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу господарства за адресою АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом,

маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, користуючись тимчасовою відсутністю нагляду за її діями збоку власника та інших сторонніх осіб, проникла до не замкненого господарського приміщення літньої кухні, приватного господарства ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно, шляхом демонтажу викрала дві чавунні плити для печі, бувші у використанні. Після чого, ОСОБА_4 непомітно винесла вказані речі за межі господарства, перевівши таким чином викрадене майно у своє протиправне володіння, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 419 гривень 00 копійок.
08 травня 2020 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останній, яке обвинувачена повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на три роки. Згідно зі ст. 75, 76 КК України сторони узгодили звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбуття покарання з встановленням іспитового строку на один рік, з покладенням на обвинувачену обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаці ї, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних обставин, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки не виконання угоди.

Прокурор в судовому засіданні, зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив її затвердити.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 просили угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до суду заяви, де не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не мають, оскільки завдана злочином шкода їм відшкодована у повному обсязі. Міру покарання обвинуваченій просили призначити відповідно до закону.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства,

примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнаючи винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні в обсязі обвинувачення, повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З урахуванням доведеності вини у вчиненному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст. 185 КК України та її беззастережного визнання обвинуваченою ОСОБА_4 та встановленні в ході судового розгляду пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, сприяння у розкритті злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Враховуючи надання письмової згоди потерпілими на укладення угоди між прокурором та обвинуваченою, суд вбачає наявність фактичних підстав для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.
При цьому суд зазначає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_4 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у вигляді покарання, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 2288 гривень 30 копійок.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався
На підставівикладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості від 08 травня 2020 року у кримінальному провадженні №0000302, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 - затвердити.
Визнати винноюю ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- деталі твердопаливної плити : двері з рамкою, дві плити з кільцями вставками, засувку комина, 4 металеві смужки та двері з рамкою для духовки , передані потерпілому ОСОБА_7 - залишити у його розпорядженні.

- дві плити з кільцями вставками до твердопаливної плити, покривало зеленого кольору з візерунками у вигляді квітів та квадратів; скатертину білого кольору з візерунками квітів фіолетового кольору; скатертину білого кольору з візерунком у вигляді смужки жовтого кольору; подушку з наволочкою на якій вишито візерунок у вигляді квітів; два покривала темно коричневого кольору з візерунками; покривало світло коричневого кольору з візерунками у вигляді різнокольорових смужок; рушник білого кольору з вишитими візерунками квітів; дві штори з візерунком у вигляді китиць та квітів, передані потерпілій ОСОБА_6 - залишити у її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим,, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: