ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3580/19 Справа № 185/1265/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002406 щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 3290,13 грн., та в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди сумі 5 000 грн.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, 11.12.2018 року, приблизно о 20.50 год., знаходився в районі будинку № 547 по вулиці Дніпровській міста Павлограда Дніпропетровської області, де побачив раніше йому не відомого неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував також в районі вказаного будинку разом зі своїми друзями. В цей час у ОСОБА_6 на ґрунті неприязних стосунків виник злочинний умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , ОСОБА_6 знаходячись на узбіччі біля проїзної частини в районі будинку АДРЕСА_2 , дістав з кишені спортивних штанів, в які був одягнутий, невстановлений слідством ніж, який вирішив використати як знаряддя злочину, та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, та не бажаючи від них відмовлятися, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки діяння та бажаючи їх настання, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 , та умисно наніс один удар головою в область обличчя. Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар ножем в область черевної порожнини потерпілому ОСОБА_9 .. Після чого, ОСОБА_6 зник з місця скоєння злочину. Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкого кишечнику та брижі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років, привести обставини вчинення кримінального правопорушення відповідно до вимог ст. 374 КПК України та сформувати належним чином обвинувачення, доповнивши словами які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.
В обґрунтування зазначив, що в мотивувальній частині вирок вказано лише в якому саме вигляді було завдано тілесні ушкодження, проте не зазначено ступінь тяжкості цих ушкоджень.
Також вказав, що призначене судом покарання ОСОБА_6 є явно несправедливим внаслідок м`якості та не відповідає принципам справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засідання підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Потерпілий та його представник підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як видно з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Із суті вказаної норми процесуального закону вбачається, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити, насамперед, формулювання обвинувачення, визнаного доведеним судом, висновками експертного дослідження, або іншого фахівця, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку викладається весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності особи, після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винним у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, однак при формулюванні обвинувачення і встановлених обставин в мотивувальній частині вироку, судом не з`ясовано і не встановлено наслідків кримінального правопорушення, а саме ступеню тяжкості тілесного ушкодження, заподіяного потерпілому, оскільки судом у вироку зазначено тільки перелік спричинених потерпілому тілесних ушкоджень проте не визначено до якого ступеню за своїм характером ці тілесні ушкодження відносяться (тяжкість спричинених тілесних ушкоджень), що унеможливлює перевірити правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування вироку суду першої інстанції, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зазначені допущені судом першої інстанції порушення, є істотними порушеннями вимог процесуального закону, які перешкодили ухваленню судом законного і обґрунтованого судового рішення, що є підставою для його скасування.
Крім того, колегія суддів, вважає доводи прокурора щодо явно несправедливого внаслідок м`якості призначеного судом покарання такими, що заслуговують на увагу.

Перевіряючи дані доводи прокурора, встановлено, що суд необґрунтовано застосував до обвинуваченого положення статті 75 КК України, за правилами якої її застосування можливе, якщо суд при призначенні покарання дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.
Проте, судом першої інстанції, не враховано, тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, вчинений обвинуваченим відносно неповнолітньої особи, в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною покарання. Не враховані судом першої інстанції обставини і спосіб вчинення злочину, нанесення обвинуваченим ножем в область черевної порожнини неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , небезпечне для життя в момент заподіяння, поведінка обвинуваченого в момент вчинення злочину і після його вчиненн, який вину свою не визнавав, не розкаявся у вчиненому. Часткове відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому є формальним і показовим та досить незначним від загального розміру спричиненої ним потерпілому як матеріальної шкоди так і моральної. Не врахована судом думка законного представника потерпілого та неповнолітнього потерпілого з питання призначення обвинуваченому покарання.
При вказаних обставинах, звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання з іспитовим строком є безпідставним і таким, що не є справедливим та не відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки таке покарання не є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на викладене, оскільки апеляційний суд позбавлений можливості постановити своє судове рішення, то за відсутності іншого законодавчо визначеного способу забезпечення виконання завдань кримінального судочинства змушений застосувати найприйнятніший спосіб розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, тому керуючись загальними засадами кримінального провадження п.1, п. 2, п.16 ст. 7 КПК України, колегія суддів, вважає необхідним вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути зазначені вище порушення, також ретельно перевірити інші доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, дати на все вичерпану відповідь та ухвалити справедливе законне рішення у відповідності до вимог ст. ст. 370, 374 КПК України.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 7, ст. 9, ст. ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002406 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4