ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 766/9746/19
Номер провадження : 11-кп/819/618/20 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : справи в порядку виконання судових Доповідач: ОСОБА_2
рішень у кримінальних провадженнях
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2020 року червня місяця 02 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурори : ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

Засудженого : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2020 року відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» та Голови міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Колпашево Томської області Російської Федерації, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, по теперішній справі засуджений 09.09.2013 року Бахчисарайським районним судом АР Крим за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі, згідно ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10.05.2016 року зараховано в строк відбування покарання період з 21.06.2013 по 10.10.2013 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, початок строку - 21.06.2013, кінець строку - 01.03.2021.
В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає його необ`єктивним. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що в установах виконання покарань він перебуває з 17.11.2013 року, з першого дня, як прибув до ДУ «Північна випрана колонія (№90)» залучався до суспільно-корисної праці, нарікань щодо зовнішнього вигляду не мав, за станом здоров`я, так як хворіє на гіпертонію, офіційно не був працевлаштованим, але постійно виходив на двогодинне відпрацювання до майстерень установи, виконував завдання з електромонтажу. За весь період відбування покарання мав 2 стягнення, які погашені в установленому законом порядку та 3 заохочення за сумлінне ставлення до праці, добру поведінку та своєчасне виконання поставлених завдань.
Просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2020 року скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, засудженого та його захисника, які підтримали апеляцію та просили ухвалу суду скасувати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Але крім сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п.2, п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 раніше був судимий 21.07.2009 року Бахчисарайським районним судом АР Крим за ч.4 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі, 12.10.2010 року Вознесенським районним судом Миколаївської області невідбуту частину покарання 1 рік 05 місяців 18 днів замінено на обмеження волі та в подальшому був звільнений умовно-достроково на 11 місяців 15 днів. По теперішній справі засуджений 09.09.2013 року Бахчисарайським районним судом АР Крим за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі.
В установах виконання покарань ОСОБА_8 знаходиться з 17.11.2013 року. Під час перебування у Замковій виправній колонії (№58) зарекомендував себе з негативної сторони, за порушення розпорядку дня два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Під час перебування у Ізяславській виправній колонії (№98) та СІЗО м. Києва засуджений ОСОБА_8 характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За час відбування покарання у Петрівській виправній колонії (№49) ОСОБА_8 характеризувався позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки два рази заохочувався адміністрацією установи. За час відбування покарання у Північній виправній колонії (№90) ОСОБА_8 зарекомендував себе позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки один раз заохочувався адміністрацією установи, з представниками адміністрації установи ввічливий, на заходи виховного впливу реагує, зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному стані.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого в цілому та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, зокрема те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був звільнений умовно-достроково, однак через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, знову скоїв особливо тяжкий злочини, за яке в теперішній час відбуває покарання, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, наявність трьох заохочень, які він отримав у 2017, 2018 та 2019 році, а також те, що протоколом №16 від 10.07.2018 року йому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми як такому, що не став на шлях виправлення, його відношення до цього в загалом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення в обсязі достатньому для звільнення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновків, що суд повно та всебічно дослідив усі данні про особу засудженого, дав їм належну оцінку та правильно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а особа засудженого в цілому спростовує його прагнення стати на шлях виправлення.

Ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, а її висновки відповідають фактичним обставинам провадження. Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» та Голови міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/