Справа № 296/1736/20
Провадження №11-кп/801/599/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 02.03.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у справі № 296/1736/20, -

в с т а н о в и в :

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на строк 60 діб, посилаючись, на те, що є підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, зазначає, що обвинувачені скоїли особливо тяжкий злочин, раніше є судимими.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_11 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурор, оскільки подане клопотання не відповідає вимогам КПК України. Просили обрати обвинуваченим запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачені підтримали клопотання захисників.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2020 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою до 30 квітня 2020 року. Клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 залишено без задоволення

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 02.03.2020 року, змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вимоги мотивує тим, що має стійки соціальні зв`язки, а саме мешкає разом з матір`ю.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що доводи сторони обвинувачення про ризики, передбачені ст. 177 КПК України, базуються лише на припущеннях. Вважає рішення суду необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційних скарг обвинувачених, просив залишити ухвалу суду без змін; думку захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги останніх, просили їх задовольнити; апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Згідно положень КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовується, якщо слідчий, прокурор доведе, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Обставини, які враховуються під час продовження строку тримання під вартою, викладені в ст.199 КПК України.

В ході розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та оцінив сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, встановлення яких є необхідним при обранні запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя в ухвалі зазначив, що враховує осіб обвинувачених, які раніше є судимими, притягувались до відповідальності за корисливі злочини, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, які є особливо тяжкими, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Суд вважає, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Стороною захисту апеляційному суду не надано доказів, які б свідчили про зменшення або зникнення ризиків, встановлених ухвалою слідчого судді при застосуванні та продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

Доводи в апеляційній скарзі щодо наявності у ОСОБА_10 стійких соціальних зв`язків нічим не підтверджуються.

Крім того, суддя в ухвалі вірно зазначив, що хоча обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають постійне місце проживання, це не може вважатись стримуючим фактором від порушень, виконання процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, визначених ст. 177 КПК України.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали судді, по справі, не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 177, 178,182,183,194 КПК України, з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, наявних у кримінальному провадженні ризиків, даних про їх особи, продовжив строк запобіжного заходу у вигляді тримання їх під вартою, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 02.03.2020 року, якою обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою до 30 квітня 2020 року, а клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 залишено без задоволення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: