Код суду 233 Справа № 233/1494/20
Вирок
Іменем України
09 квітня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працездатного, який не працює та не навчається, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
25 лютого 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_4 , які знаходились під матрацом на ліжку, яке розташоване в приміщенні спальної кімнати вищевказаної квартири.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 перебуваючи у спальній кімнаті за вказаною адресою, та розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу підійшов до ліжка та правою рукою підняв матрац, з-під якого дістав грошові кошти в сумі 1200 гривень та поклав їх до кишені куртки, яка була вдягнена на ньому.
Після цього, ОСОБА_6 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 1200 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
11 березня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
13 березня 2020 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.
За умовами вказаної угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, викладених в угоді про примирення.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України буде призначене покарання у вигляді штрафу в сумі 1020 грн.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , як таку, що відповідає вимогам діючого законодавства та нормам кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав укладену між ним та потерпілим угоду про примирення, вину у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден; угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин та є добровільною, зазначив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст.ст. 394, 424, 473, п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав укладену угоду про примирення, зазначив, що угода є добровільною, він цілком розуміє свої права як потерпілого в кримінальному провадженні та наслідки укладення угоди, що передбачені ст.ст. 394, 424, 473 КПК України, які йому роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Захисник ОСОБА_5 вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити, призначивши узгоджене покарання.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
З урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_6 дійсно мало місце та було скоєне саме обвинуваченим, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю. Вчинені ОСОБА_6 дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення згідно зі ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови та зміст угоди про примирення від 13 березня 2020 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідають вимогам ст. 471 КПК України, міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України, є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.
Суд, шляхом проведення опитування потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 , переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпілий повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому роз`яснені наслідки невиконання угоди та права, передбачені ст. 476 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 13 березня 2020 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 з призначенням останньому узгодженої в угоді міри покарання.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, відповідно ст. 66 КК України, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.
Обставиною, відповідно ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, фтизіатра не знаходиться, перебуває на обліку в структурному підрозділі КНП «Наркологічний диспансер м. Краматорськ» у м. Костянтинівка МОЗУ, працездатний, який не працює та не навчається; за місцем проживання характеризується посередньо, у скоєному щиро розкаявся.
Узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не пред`являвся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Відомостей щодо процесуальних витрат суду не надано.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 13 березня 2020 року покарання у вигляді штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 1020 (одну тисячу двадцять) гривень).
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі:
- грошові кошти в сумі 300 грн. (номіналом по 50 грн. 2 купюри та по 200 грн. 1 купюра) - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_4 ;
Відомостей щодо процесуальних витрат по справі стороною обвинувачення суду не надано.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 не обирати.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1