Справа № 991/2960/19
Провадження1-кс/991/3568/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
24 грудня 2019 року м.Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Національної поліції України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Національної поліції України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, в якій просить зобов`язати Національну поліцію України внести в ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення, викладені в заявах, які зазначені в п.п. 1-15 заяви про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами правоохоронних органів від 07.12.2019 р., надати йому належним чином завірені витяги з ЄРДР та повідомити суд про виконання ухвали суду у відповідності до вимог ст. 535 КПК України.
Розглянувши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що в якості додатку до скарги заявником надано заяву про вчинення кримінального правопорушення службовими особами правоохоронних органів від 07.12.2019 р.
Однак, дослідивши зміст відповідної заяви, вбачається, що заява про вчинення кримінального правопорушення службовими особами правоохоронних органів від 07.12.2019 р., яка надана заявником в якості додатку до скарги, за своїм змістом не є заявою про вчинення кримінального правопорушення, а є скаргою на бездіяльність службових осіб Національної поліції України щодо невнесення в ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, викладені в заявах, які зазначені в п.п. 1-15 даної заяви від 07.12.2019 р. Тобто, заявник, звертаючись зі скаргою на бездіяльність Національної поліції України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей, викладених в заявах про кримінальні правопорушення, не надає до суду доказів на підтвердження своїх доводів в якості відповідних заяв про вчинення кримінальних правопорушень, зазначених в п.п. 1-15 заяви від 07.12.2019 р., а надає до суду в якості доказів фактично аналогічну за змістом скаргу, тільки адресована Національній поліції України та Верховній Раді України.
Відповідно до положень ст.ст. 84-85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Статтею 91 КПК України встановлено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Зокрема, обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Натомість, заявником не надано жодного належного доказу на підтвердження доводів, викладених у скарзі.
Крім того, 22 вересня 2019 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду" від 18.09.2019р. №100-ІХ.
Вказаним законом внесені наступні зміни до п.20-2 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України:
Підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань:
1) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду";
2) до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду", якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Зі змісту заяви від 07.12.2019 р. слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальні правопорушення, викладені в заявах, які зазначені в п.п. 1-15 заяви про вчинення кримінального правопорушення службовими особами правоохоронних органів від 07.12.2019 р., стосуються подій, які мали місце до 22 вересня 2019 року.
Згідно положень статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними злочинами вважаються:
а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;
б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 КК.
Пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України передбачені умови, хоча б одна з яких повинна мати місце при вирішенні питання про підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду щодо злочинів, передбачених вищезазначеними статтями Кримінального кодексу України, а саме, -
1) злочин вчинено:
Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;
державним службовцем, посада якого належить до категорії "А";
депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;
суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру";
особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище;
військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;
керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;
2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
Слідчим суддею встановлено, що у скарзі заявником не наведено жодної підстави вважати, що наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України, не зазначено жодної конкретної обставини та не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що відповідна скарга на бездіяльність Національної поліції України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення підсудна Вищому антикорупційному суду.
Натомість, зі змісту заяви від 07.12.2019 р. лише вбачається, що відомості, які викладені в заявах, що зазначені в п.п. 1-15 заяви від 07.12.2019 р., стосуються вчинення таких кримінальних правопорушень посадовими особами правоохоронних органів як службова недбалість та невиконання судових рішень, при цьому відомостей щодо розміру предмета злочину/завданої цим злочином шкоди заявником не зазначено, що відповідно до положень статті 33-1 КПК України та п.п. 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України непідсудне Вищому антикорупційному суду.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 33-1 Кримінального процесуального кодексу України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Пунктом 10 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 1 статті 5 КПК України встановлено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Вказане дає підстави зробити висновок, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Національної поліції України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, непідсудна Вищому антикорупційному суду, оскільки не відповідає критеріям, визначеним у пункті 20-2 розділу XI "Перехідні положення" КПК України та статті 33-1 КПК України, а саме, щодо складу злочину, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, щодо суб`єкта вчинення кримінального правопорушення, а тому розгляд вказаної скарги та прийняття рішення за результатами її розгляду не відноситься до компетенції Вищого антикорупційного суду і суд не може прийняти рішення за такою скаргою з урахуванням положень ч.1 ст.5 КПК України.
Згідно пункту 2) частини 2 статті 304 КПК України, скарга повертається особі, яка із нею звернулась у разі, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначена скарга непідсудна Вищому антикорупційному суду, а за такого, відповідно до положень п.2) ч.2 ст. 304 КПК України, підлягає поверненню суб`єкту звернення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись п.20-2 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, ст. 33-1, п.2 ч.2 ст. 304, ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Національної поліції України щодо невнесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення повернути суб`єкту звернення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_3