Провадження № 1-кп/185/256/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.395, ч.2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів, у зв`язку з тим, що строк тримання їх під вартою спливає 21 березня 2020 року, до зазначеної дати немає можливості розглянути провадження по суті, підстав для звільнення обвинувачених з під варти немає, останні обґрунтовано обвинувачуються в скоєнні злочину, який є тяжким злочином, а ОСОБА_3 у вчиненні додатково злочину невеликої тяжкості. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були враховані при обрані обвинуваченим запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, не відпали: обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, з метою схилення їх до зміни показів на свою користь. Інший більш м`який запобіжний захід, на думку прокурора, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою.
Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання підзахисних про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, тим самим заперечуючи проти клопотання прокурора про продовження строку обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає можливим змінити запобіжний захід обвинуваченим на домашній арешт за місцем проживання останніх, ризики, заявлені прокурором, жодними доказами не підтверджені.
Обвинувачені заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, тим самим заперечують проти клопотання прокурора про продовження строку обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне:
Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2020 року обвинуваченим продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21 березня 2020 року, включно.
Строк тримання під вартою обвинувачених закінчується, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, за кримінальним провадженням розпочато судовий розгляд, досліджуються письмові докази сторін провадження, потерпілий, свідки кримінального провадження не допитані.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як тримання під вартою та домашній арешт.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Вирішуючи питання продовження дії запобіжного заходу щодо обвинувачених, суд зважає на те, що зазначені прокурором ризики про можливість переховування обвинувачених від суду, продовжують існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинувачені можуть ухилитись від правосуддя, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, за який, у разі доведеності вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років. На теперішній час за кримінальним провадженням проводиться судове слідство, потерпілий та свідки не допитані. Тобто, заявлений прокурором ризик незаконного впливу з боку обвинувачених на вказаних осіб продовжує існувати. Наявність декількох кримінальних проваджень стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , що направлені до суду разом з обвинувальними актами для розгляду по суті, пред`явлення обвинувачення у вчиненні злочину в період умовно-дострокового звільнення обвинуваченому ОСОБА_4 , - підтверджують велику ймовірність вчинення останніми нових злочинів. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не працюють, не мають міцних соціальних зв`язків в м.Павлограді.
З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання обвинувачених під вартою, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність, а особи обвинувачених перестали бути суспільно небезпечними.
Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим має бути продовжений.
Заявлені в обґрунтування обвинуваченими та їх захисником обставини щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, а саме наявність місця проживання у обвинувачених та повторна неявка потерпілого, не є підставами в розумінні КПК для зміни запобіжного заходу обвинуваченим.
У зв`язку з наведеним, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим має бути продовжений.
Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим - задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника та обвинувачених про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» - продовжити терміном на 60 діб, тобто до 14.05.2020 року, включно.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» - продовжити терміном на 60 діб, тобто до 14.05.2020 року, включно.
Строк дії ухвали - до 14 травня 2020 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченим, начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» для відома.

Оголосити перерву в судовому засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.395, ч.2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України до 14.00 години 10 квітня 2020 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, захисника, обвинувачених, свідків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1