Справа № 161/554/20 Провадження №11-сс/802/69/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000847 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2020 про відмову в накладенні арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 11.12.2019 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем яких являється ПП «КМ-Оілторг» в особі директора ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти в сумі 1476 гривень, картку для включення та відпуску пального, блокнот «Office Book» з чорновими записами, полімерні контрольні стрічки без ознак використання, зразки рідин з характерним запахом дизельного пального, які відібрані у три скляні пляшки об`ємом по 1 літри кожна на 2-х арк., одна з яких залишена володільцю, ємність (металева бочка) довжиною 2,84 метри, діаметром 2,19 метри, заповнена рідиною з характерним запахом дизельного пального на 92 сантиметри.
Клопотання умотивоване тим, що слідчим управлінням ГУ НП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000847 від 18.12.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000836 від 06.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, встановлено, що невстановлені особи на території Волинської області здійснюють зберігання з метою збуту та збут паливно-мастильних матеріалів без передбаченого дозволу (ліцензії).
11.12.2019 в рамках кримінального провадження № 0000836 від 06.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, проведено санкціонований слідчим суддею Луцького міськрайонного суду обшук за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вул. Шухевича Романа, 1, під час якого виявлено та вилучено речі та документи, на які просить накласти арешт.
Вилучені в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000836 від 06.12.2019 речі, предмети, документи мають безпосереднє значення для розслідування кримінального провадження № 0000847 від 18.12.2019, оскільки є предметом розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, які постановою слідчого про витребування документів від 09.01.2020 долучені до кримінального провадження № 0000847 від 18.12.2019.
Вищевказані речі та предмети, що вилучені 11.12.2019 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , мають силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, використовувалися як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України, а також набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з цим, постановою слідчого визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000847 від 18.12.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України .
Приймаючи до уваги, що вилучене 11.12.2019 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , дизельне пальне, має силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, використовувалися як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України, а також набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, не відповідають ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови» та Додатку 3 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив за показниками температура спалаху в закритому тиглі, є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою проведення відповідних експертиз, забезпечення подальшого виконання вироку в частині конфіскації майна, виникла необхідність в арешті речей вилучених під час проведення обшуку, слідчий звернувся з даним клопотанням.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 17.01.2020 у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, відсутні правові підстави для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки слідчий просить накласти арешт в межах кримінального провадження № 0000847 від 18.12.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, однак арешт на вказане майно накладено в межах кримінального провадження №0000836 від 06.12.2019, який в подальшому ухвалою слідчого судді від 08.01.2020 було скасовано.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене 11.12.2019 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем яких являється ПП «КМ-Оілторг». Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що слідчий суддя безпідставно взяв до уваги обставини, які стали підставою для відмови у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000836 від 06.12.2019 за ч.1 ст. 272 КК України, при цьому не мотивував свого рішення щодо доводів клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000847 від 18.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України. Зокрема, не враховано арешт пропонується накласти на майно, яке визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000847, оскільки зберегло на собі сліди злочину, використовувалось як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 КК України, а також набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення. Також слідчим суддею не враховано, що відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Крім того, вилучене пальне не відповідає ДСТУ 7688:2015 "Паливо дизельне Євро. Технічні умови" та Додатку 3 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив за показниками - температура спалаху в закритому тиглі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримував апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представника власника майна ОСОБА_7 , який заперечив доводи апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з таких підстав.
Зі змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Як убачається із матеріалів провадження, 11.12.2019 в рамках кримінального провадження № 0000836 від 06.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, проведено санкціонований слідчим суддею Луцького міськрайонного суду обшук за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Рованці, вул.Шухевича Романа, 1, під час якого виявлено та вилучено речі та документи.

У рамках цього кримінального провадження, слідчим було ініційовано питання накладення арешту на це майно, слідчим суддею 16.12.2019 накладено арешт на майно, однак ухвалою слідчого судді від 08.01.2020 арешт було скасовано (а.п.66-68).

Як встановлено в ході апеляційного розгляду провадження, тимчасово вилучене майно не було повернуто власнику чи володільцю.

Згідно з ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В порушення даних вимог закону, 09.01.2020 слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту вже в іншому кримінальному провадженні № 0000847 від 18.12.2019, де просить накласти арешт на майно, яке вилучене 11.12.2019 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, слід звернути увагу на те, що у рамках кримінального провадження № 0000847, з яким слідчий звернувся 09.01.2020 до слідчого судді, дозвіл на обшук житла чи іншого володіння слідчим суддею не надавався, однак у своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт саме на майно, яке було вилучене в ході обшуку і не повернуто у встановленому законом порядку володільцю в рамках іншого кримінального провадження (№ 0000836).
Отже, слідчий, звернувшись 10.01.2020 із клопотанням про арешт майна, порушив приписи ч.5 ст.171 КПК України, оскільки звернувся із клопотанням про арешт майна майже через місяць після проведення обшуку, під якого було вилучено майно. На яке слідчий просить накласти арешт.
Тому при такій ситуації правова підстава для арешту майна взагалі відсутня (п.1 ч.2 ст. 173 КПК України).
З урахуванням наведеного, висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі відповідають фактичним обставинам справи, є законними, в цілому обґрунтованими та вмотивованими.
З огляду на це, підстав для скасування ухвали слідчого судді, з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2020 про відмову в накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: