Справа № 216/1599/20
Провадження № 1-кп/216/659/20

ВИРОК
іменем України
26 травня 2020 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середня, працює ТОВ «Ливарно-механічний завод» на посаді вибивальника відливок, не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -
який обвинувачується у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 297 КК України, -
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_6
представник потерпілого ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , 18.01.2020 року, о 14 годині 46 хвилини, прийшов до приміщення магазину «ФарадейCity», розташованого по вулиці Старовокзальній, 2 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де, за 73 гривні придбав 1 аерозольний балончик з фарбоюрозпилювачем червоного кольору ємкістю 400,0 мл. та утримуючи вказаний аерозольний балончик з фарбою, покинув приміщення магазину та через Автостанцію №2, розташовану на зупинці громадського транспорту «Центрально-Міський Ринок» по вулиці Лермонтова, 24, пройшов вздовж проспекту по вулиці Лермонтова до будинку № 31, звідки через двори попрямував в напрямку вулиці Пушкіна в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.
Таким чином, ОСОБА_3 , розуміючи та усвідомлюючи очевидність вчинених дій, в громадському місці в категоричній формі проявив своє образливе ставлення до пам`яті єврейському населенню м. Кривого Рогу, які загинули та стали жертвами нацистських переслідувань, умисно осквернив меморіальний пам`ятник «Криворізька трагедія», встановлений відповідно до рішення Криворізької міської ради від 22.12.2010 №71 «Про збереження, утримання та встановлення меморіальних дошок, пам`ятників, пам`ятних знаків у м. Кривому Розі» та рішення Криворізької міської ради за №206 від 21.06.2013 «Про погодження встановлення меморіального пам`ятника «Криворізька трагедія» на вулиці Пушкіна, 46 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 297 КК України, - осквернення пам`ятника, спорудженого в пам`ять жертв нацистських переслідувань.
17.03.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 радником юстиції ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений засвідчив, що у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 297 КК України, а саме осквернення пам`ятника, спорудженого в пам`ять жертв нацистських переслідувань. При цьому потерпілий та його представник подали прокурору письмову згоду на укладення угоди.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 297 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, у вигляді 3 років обмеження волі та наданням випробувального терміну один рік.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Згідно зі статтями 468 - 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 297 КК України, який згідно ч. 3 ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, які також визначені угодою про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
На виконання вимог ч. 7 ст. 474 КПК України судом перевірено угоду на відповідність вимогам Закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпілий та його представник не заперечують щодо затвердження угоди про визнання винуватості.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає покарання, узгоджене сторонами.
Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, заслухавши думку учасників кримінального провадження, які просять затвердити подану в суд угоду про визнання винуватості, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін при укладенні угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, так як її умови, форма та зміст не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства, не посягають на інтереси суспільства, не порушують прав інших осіб, свобод та інтересів, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення покарання, встановленим законом, відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі правопорушника.
Враховуючи вище викладене, а також те, що при затвердженні угоди враховано наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Відсутність обставини, які обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України. Зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, думку потерпілого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судові витрати, які підлягають до стягнення в кримінальному провадженні, відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до приписів ст.. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст.75, ч. 2 ст. 297 КК України, ст. ст. 373, 374, 468-475, 532 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази: мобільний телефон Xiomi Redmi5, чоловічі черевики темно-коричневого кольору 46 розміру, штани спортивні бавовняні сірого кольору «»Найк», передані ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, вважати повернутими законному власнику.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений :

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1