Провадження № 274/5699/19
УХВАЛА Провадження № 1-в/0274/53/20

І м е н е м У к р а ї н и
26.02.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Житомирській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за клопотанням захисника ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 1) 17.05.02 за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі; 2) 17.02.04 за ст.ст. 307 ч. 2, 69, 309 ч. 2, 70 ч. 1, 75 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 3) 02.06.05 за ст.ст. 309 ч. 2, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 4) 25.06.05 за ст.ст. 307 ч. 2, 69, 70 ч. 4 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі; 5) 16.02.11 за ст.ст. 309 ч. 2, 311 ч. 2, 70 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі; 6) 20.05.11 за ст.ст. 307 ч. 2, 69, 309 ч. 2, 311 ч. 1, 70 ч.ч. 1, 4 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 засуджений 06 липня 2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Засуджений вдруге 15 лютого 2018 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч.1, 71 КК України на 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його індивідуальною власністю, за винятком житла, в дохід держави; у строк основного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.01.17 до 15.05.17. Даний вирок набрав законної сили 20.03.18.
Початок строку відбування покарання: 27.12.17; кінець строку 07.06.23.
10.09.19 адвокат ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , у зв`язку із наявністю у нього ряду тяжких невиліковних захворювань. В судовому засіданні своє клопотання підтримав, вказав, що у засудженого наявні захворювання, передбачені Переліком захворювань, які унеможливлюють подальше відбування покарання засудженим, йому незрозуміло, чому не проведено СЛК при наявності у засудженого таких захворювань.

Засуджений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав.

Представник ЦОЗ в судовому засіданні при вирішенні клопотання захисника поклався на розсуд суду. Вказав, що дійсно засуджений на даний час має тяжкі захворювання, які можуть слугувати підставою для звільнення, але для підтвердження наявності цих захворювань потрібен висновок СЛК, а засуджений з останнього виїзду до лікарняного закладу повернувся без такого висновку. Чому не проведено СЛК, пояснити не може.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника у зв`язку з відсутністю висновку лікарсько-консультативної комісії, яким би підтверджувались захворювання засудженого.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали провадження, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви засудженого.

Так, згідно з ч. 2 ст. 84 КК України може бути звільнена від подальшого відбування покарання особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу (крім психічної) хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.

В той же час наявність тяжкої хвороби, що перешкоджає подальшому відбуттю покарання відповідно до КВК України, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.14 (далі - Порядок), має бути підтверджено висновком лікарсько-консультативної комісії ДКВС (розділ VІ). При цьому у п. 2 розділу VІ Порядку визначено, що медичний огляд таких хворих проводиться комісією після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

Отже, враховуючи визначену чинним законодавством необхідність обов`язкового лікування і ретельного обстеження засудженого в стаціонарних умовах для надання висновку комісії, який і є єдиною підставою для вирішення питання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою, і в той же час відсутності цієї підставі у випадку ОСОБА_6 , клопотання захисника задоволенню не підлягає за відсутності правових підстав.

Оцінка законності причин не представлення засудженого на комісію у лікувальному закладі виходить за межі цього судового розгляду, Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області не має повноважень давати таку оцінку діям (бездіяльності) службових осіб лікувального закладу на території іншої області. Засуджений та його захисник мають право звернутись для перевірки вказаних доводів, оцінки законності до прокуратури або вищестоящих органів ДКВС України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 84 КК України, статтями 152, 154 КВК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1