Справа № 357/1708/20
У Х В А Л А

18 лютого 2020 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква клопотання про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000647 від 16 лютого 2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 259 КК України,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

установила:

в провадження слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене з керівником Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000647 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2020 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Згідно нього, слідчий СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 просив: обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною покидати місце проживання: АДРЕСА_1 , строком на шістдесят днів зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, або суду, не відлучатись із м. Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання слідчому Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області свій паспорт для виїзду за кордон.

Мотивував його тим, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні матеріалами.

На даний час існують ризики передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування, або суду, незаконно впливати на свідка.

Їх наявність обумовлена тяжкістю пред`явленої ОСОБА_3 підозри, відсутністю роботи, що надає йому можливість у будь-який час без наслідків змінити місце проживання та обізнаністю про місце проживання свідка, яка є його матір`ю та на яку він може вплинути шляхом погроз і вмовлянь.

Зазначав, що викладені обставини, також, свідчать про те, що запобігти існуючим ризикам більш м`якими запобіжними заходами не є можливим.

В судовому засіданні від 18 лютого 2020 року прокурор ОСОБА_4 клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі.

ОСОБА_3 пояснив, що офіційно не працює, дітей не має та разом із захисником ОСОБА_5 , посилаючись на те, що працює неофіційно, просив обмежитись домашнім арештом у нічний час.

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, що надані стороною обвинувачення, слідча суддя установила таке.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне провадження № 0000647 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України (а.с. 4).

Відповідно до Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16 лютого 2020 року ОСОБА_3 фактично затриманий 16 лютого 2020 року о 16:00 год. (а.с. 13-14).

ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 вручене Повідомлення про підозру від 17 лютого 2020 року (а.с. 19).

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 42 рішення від 05 березня 2015 року у справі «Котій проти України», заява № 28718/09). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (п. 184 рішення Великої Палати від 28 листопада 2017 року у справі «Merabishvili v. Georgia», заява № 72508/13).

Відповідно до Повідомлення про підозру від 17 лютого 2020 року, що зібрано достатньо доказів, для підозри ОСОБА_3 в завідомо неправдивому повідомленні про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України за таких обставин.

14 лютого 2020 року о 16:56 год. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, для розваги та демонстрації своєї зухвалості вирішив зателефонувати до поліції та повідомити завідомо неправдиву інформацію про замінування державної установи.

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , використовуючи мобільний телефон з карткою пакету послуг оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_1 зателефонував на єдиний короткий номер для екстрених звернень до Національної поліції України «102» та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, а також бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків з метою порушення нормального ритму життя населення, внесення дезорганізації у функціонування державних установ та породження паніки серед населення повідомив, що він цього ж дня замінував відділ поліції в м. Біла Церква Київської області, що знаходиться по вул. Привокзальній, буд. 3, в м. Білій Церкві Київської області, шляхом закладення вибухівки до сміттєвого контейнеру та яка повинна скоро вибухнути, внаслідок чого заподіює шкоду життю за здоров`ю людей.

Слідча суддя зазначає, що її обґрунтованість підтверджується:

- записом телефонної розмови «2020-02-16 at 15.10.43» зміст якої зафіксований у протоколі огляду предметів від 16 лютого 2020 року (а.с. 18);

- показами свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що ОСОБА_3 15 лютого 2020 року зателефонував на лінію «102» та сказав в телефон, яким вона користується, про те, що він «замінував» і вимкнув розмову по телефону та через декілька хвилин знову зателефонував на лінію «102» і сказав, що попереднє повідомлення було у вигляді жарту, які зафіксовані у протоколі допиту свідка від 17 лютого 2020 року (а.с. 20);

- показами підозрюваного ОСОБА_3 , який пояснив, що 15 лютого 2020 року близько 17:00 год. перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де вживав алкогольні напої, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння він взяв телефон «Нокія» білого кольору, який належить його матері ОСОБА_8 та вирішив зателефонувати на лінію «102» для того щоб повідомити, що заклав бомбу або залишив вибухівку, після чого одразу кинув слухавку та через хвилину зателефонував на лінію «102» з того самого телефону та повідомив, щоб заспокоїлись і його повідомлення було хибним.

Частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім цього, за ст. 178 КПК України, при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується тощо.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (п. 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04).

Однак, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення від 12 лютого 2015 року у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії»).

Слідчою суддею установлено, що відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 1 ст. 259 КК України у вчинення якого підозрюється ОСОБА_3 є тяжким.

Санкція за його вчинення передбачає покарання у виді позбавлення волі від двох до шести років.

ОСОБА_3 офіційно не працює, утриманців або інших соціальних зв`язків немає.

За таких обставин, слідча суддя дійшла висновку, що ОСОБА_3 може без будь-яких наслідків змінити місце проживання, що свідчить про те, що ризик переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування або суду існує і є високим.

Слідчою суддею установлено, що ОСОБА_3 і свідок ОСОБА_8 проживають спільно, при цьому свідок ОСОБА_8 є матір`ю ОСОБА_3 .

Слідча суддя зазначає, що сам факт те, що ОСОБА_3 і свідок ОСОБА_8 є родичами на свідчить про те, що ОСОБА_3 може шляхом погроз і вмовлянь вплинути на свідка ОСОБА_8 , адже сам ОСОБА_3 склад злочину в обсязі пред`явленої йому підозри за ч. 1 ст. 259 КК України не оспорює.

Отже, за вказаних обставин ризик впливу на свідка ОСОБА_8 є безпідставним.

Таким чином, зважаючи на те, що у судовому засіданні установлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який є високим, слідча суддя дійшла висновку, що до ОСОБА_3 належить застосувати запобіжний захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, при цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Слідча суддя зазначає, що зважаючи на те, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є високим, ОСОБА_3 офіційно не працює, утриманців чи інших міцних соціальних зв`язків не має, запобігти йому та досягти мети запобіжних заходів визначених ч. 1 ст. 177 КПК України більш м`якими запобіжними заходами, аніж домашній арешт не є можливим.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідча суддя, зважаючи на те, що доказів, що ОСОБА_3 працює, навчається, або здійснює іншу діяльність в зв`язку із якою є необхідність покидати житло, на стадію на якій перебуває кримінальне провадження, дійшла висновку, що до ОСОБА_3 належить застосувати домашній арешт строком на шістдесят днів із забороною покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Згідно ч. 1 ст. 195 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 електронний засіб контрою.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 зобов`язання: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, або суду; не відлучатися із м. Біла Церква, Київської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання слідчому Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області свій паспорт для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю.

Таким чином, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_3 належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 133, 177, 178, 181, 184, 193, 314 КПК України, слідча суддя

постановила:

обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком на шістдесят днів, тобто до 17 квітня 2020 року.

Застосувати до ОСОБА_3 електронний засіб контролю.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_3 :

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області свій паспорт для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Негайно доставити ОСОБА_3 до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Виконання ухвали доручити Білоцерківському відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Строк дії ухвали до 17 квітня 2020 року.

Повний текст ухвали оголошений 21 лютого 2020 року о 08:30 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1