Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/265/2019 Справа №641/7904/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України щодо ОСОБА_5 . До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором ОСОБА_3 подано суду клопотання про продовження щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним нових злочинів, не відпали і не зменшились.

Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_4 просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, враховуючи, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 припиняє свою дію 15 грудня 2019 року, а судове провадження не завершене, дійшов наступного.

Так, частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень - злочинів, їх тяжкість.

Крім того, зберігається наявність ризиків які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду та вчинити нові злочини. Так, ОСОБА_5 не має тісних соціальних зв`язків, не має постійного місця реєстрації чи місця перебування у м. Харкові, зареєстрований на тимчасово окупованій території України, що виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність вказаних ризиків, які були б підставою для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що йому гарантують працевлаштування у разі його звільнення з-під варти є голослівними, оскільки жодних відомостей на підтвердження такого факту суду не надано.

Крім того, ухвалою суду від 14 листопада 2019 року надано судове доручення органу досудового слідства з метою проведення слідчого експерименту щодо обставин підриву вибухового пристрою за участю всіх учасників судового провадження. Строк виконання даного доручення визначений до 12.12.2019.
12 грудня 2019 року слідчим надано клопотання про продовження строку виконання ухвали про судове доручення, у зв`язку з великою навантаженістю спеціалістів ВТВ.
Таким чином, оскільки строк виконання ухвали про судове доручення від 14.11.2019 пройшов, судове доручення не виконано, суд вважає за необхідне повторно надати органу досудового розслідування судове доручення на проведення слідчого експерименту.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, строком на 60 днів, тобто до 09 лютого 2020 року.

Надати Слобідському ВП ГУНП в Харківській області судове доручення в ході виконання якого провести слідчий експеремент у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України, за участю всіх учасників судового провадження із залученням спеціаліста вибухо-технічного відділу ГУНП в Харківській області, в ході якого за допомогою макету перевірити покази обвинуваченого щодо обставин підриву вибухового пристрою (гранати).

Строк виконання судового доручення до 22 січня 2020 року.

Контроль за виконанням доручення покласти на прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 .

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу, може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя- ОСОБА_1