Дата документу 02.04.2020 Справа № 554/413/20
Провадження №1-кс/554/3803/2020
У Х В А Л А
іменем України

02 квітня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо нерозгляду клопотань, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0001261 від 10 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

19 березня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просить визнати бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 щодо нерозгляду його клопотань від 12 березня 2020 року та від 13 березня 2020 року; зобов`язати слідчого відповідно до вимог ст.220 КПК України розглянути вказані клопотання та провести процесуальні дії у кримінальному провадженні, а саме: допитати в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначені в ухвалі слідчого судді очевидцями фактичного затримання ОСОБА_7 та надавали відповідні пояснення адвокату ОСОБА_8 ; призначити у кримінальному провадженні №0001261 почеркознавчу експертизу щодо наявності у протоколі затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України від 17.05.2019 року саме підпису заявника; допитати в якості свідка ОСОБА_9 щодо обставин події, яка сталася 13.05.2019 року та обставин подій, які сталися 17.05.2019 року, та щодо його показів в якості підозрюваного; допитати в якості свідка прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 з приводу нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, зокрема, події, що мали місце 17.05.2019 року в приміщенні Кобеляцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області; встановити та допитати в якості свідків осіб, які 17.05.2019 року перебували на добовому чергуванні в черговій частині Кобеляцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, встановити та допитати в якості свідка відповідального по підрозділу 17.05.2019 року, встановити та допитати в якості свідка особу, відповідальну за затриманих у Кобеляцькому відділі поліції ГУНП в Полтавській області станом на 17.05.2019 року, в ході допиту з`ясувати, хто саме та коли доставив ОСОБА_7 до Кобеляцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

На обґрунтування скарги заявник посилається на те, що слідчими ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001261 від 10 грудня 2019 року за ч.2 ст.365, ч.1 ст.371, ч.1 ст.366 КК України. 21.01.2020 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.371, ч.1 ст.366 КК України.

12 та 13 березня 2020 року з метою виявлення обставин, які можуть виправдовувати заявника у кримінальному провадженні, він звернувся до слідчого із трьома клопотаннями, в порядку ст.220 КПК України, у яких просив про проведення певних процесуальних та слідчих дій у згаданому кримінальному провадженні, зокрема, отримання тимчасового доступу до речей і документів, проведення огляду, допит осіб як свідків, призначення почеркознавчої експертизи, встановлення інших осіб та їх допит як свідків. Дані клопотання було прийнято органом досудового розслідування, про що свідчать штампи на клопотаннях від 12.03.2020 року та 13.03.2020 року відповідно. Однак, станом на день звернення зі скаргою слідчий ОСОБА_4 клопотання не розглянув, про результати розгляду заявника не повідомлено, постанова про відмову або часткову відмову у задоволенні клопотань йому не вручена, чим, на думку особи, яка подала скаргу, слідчий порушив вимоги ч.2 ст.220 КПК України та не вчинив процесуальні дії. На цій підставі просив задовольнити вимоги поданої скарги.

У судове засідання особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд без участі, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, у якій зазначив, що клопотання заявника розглянуто, про що долучено відповідні копії матеріалів кримінального провадження. Разом із тим, 13.03.2020 року слідчим завершено досудове розслідування та на даний час виконуються вимоги ст.290 КПК України.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали скарги та надані докази, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тому наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Судом установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001261 від 10 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.371, ч.1 ст.366 КК України.

27 січня 2020 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.371, ч.1 ст.366 КК України.

12 березня 2020 року ОСОБА_3 подав на адресу слідчого клопотання в порядку ст.220 КПК України, крім того, 13 березня 2020 року він звернувся до цього ж слідчого ще з двома клопотаннями про проведення певних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0001261.

Зі скарги слідує, що заявник, на момент звернення до суду, а саме станом на 19 березня 2020 року відповіді за результатами розгляду клопотання не отримав, постанову про повну або часткову відмову у задоволенні клопотань йому не вручено, у зв`язку з чим вказує на бездіяльність слідчого щодо нерозгляду поданих ним клопотань від 12.03.2020 року та від 13.03.2020 року, а саме невиконанні вимог ст.220 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У судовому засіданні встановлено, що вищевказані клопотання отримані особисто уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, 12.03.2020 року вх.№К-2826/оп, 13.03.2020 року вх.№К-2904/оп, та 13.03.2020 року вх.№К-2903/оп.

18 березня 2020 року за результатами розгляду клопотання Колотенка від 12.03.2020 року слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 винесено постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання, яку листом від 18.03.2020 року вих.№К-2826/оп/15-02-1 направлено на адресу заявника.

Крім того, 18 березня 2020 року слідчим винесено постанову про відмову у задоволенні клопотань підозрюваного ОСОБА_3 від 13.03.2020 року, які листами від 18.03.2020 року вих.№К-2904/15-02-1 та вих.№К-2903/оп/15-02-1 направлені на його адресу.

З урахуванням викладеного, на час розгляду скарги встановлено, що клопотання від підозрюваного від 12.03.2020 року та від 13.03.2020 року в рамках кримінального провадження №0001261 слідчим було розглянуто у визначений законом строк з моменту подання йому таких клопотань, з дотриманням вимог КПК України, чого не було спростовано під час розгляду скарги, та про результати їх розгляду заявнику направлені відповідні постанови, що вказує на відсутність бездіяльності та предмету оскарження в цій частині.

Щодо вимог скарги про зобов`язання вчинити певні дії у тому обсязі, який наведений заявником ОСОБА_3 у клопотаннях та скарзі, то слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що вимоги поданих клопотань по суті вже розглянуті слідчим та повторного вирішення не потребують.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, слідчі (розшукові) дії, вимоги до них та порядок проведення, викладені в главі 20 КПК України. Зокрема, ч.ч.1,2 ст.223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. До таких дій віднесено допит, пред`явлення особи та речей для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, проведення експертизи тощо (статті 224, 228, 229, 234, 237, 240, 242).

З системного аналізу положень норм ст.ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

Отже, з огляду на співвідношення вимог ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, встановленими ст.40 КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

А слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції слідчого, який є самостійним у прийнятті рішень.

Відтак, зобов`язання слідчого здійснити слідчі та процесуальні дії у тому обсязі, який наведений ОСОБА_3 у поданій скарзі не підлягає задоволенню також і з тих підстав, що відповідно до ст.ст.36, 40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням прокурора в частині відмови у задоволенні клопотання не порушено гарантій потерпілого щодо рівності прав, як сторони кримінального провадження, зокрема, на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.22, ст.220 КПК України).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з винесенням зазначених рішень за клопотаннями заявника слідчим не було порушено засади законності та гарантій сторони захисту щодо рівності прав, як сторони кримінального провадження, зокрема, на подання клопотання і його розгляд, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, у разі незгоди із зазначеними постановами слідчого від 18 березня 2020 року заявник не позбавлений практичної можливості отримати ефективні засоби юридичного захисту шляхом оскарження вказаних рішень слідчого під час досудового розслідування в порядку, визначеному КПК України.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, а також докази у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 40, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 щодо нерозгляду клопотань, зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0001261 від 10 грудня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1