Провадження № 1-кп/734/14/20 Справа № 734/1640/18
В И Р О К

іменем України

27 квітня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000163, відомості про яке внесені 26 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою технічною освітою, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта 8-ої навчальної механізованої роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , судимого:

1)за вироком від 21 жовтня 2013 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з випробуванням, із іспитовим строком на 1 рік;

2)за вироком від 11 лютого 2014 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850.00 гривень. За ухвалою від 30 травня 2014 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасовано випробувальний строк, направлений до виправної колонії на строк 2 роки позбавлення волі;

3)за вироком від 05 березня 2018 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі;

4)за вироком від 05 вересня 2018 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 і ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст.ст. 70 і 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, зміненого за ухвалою від 19 грудня 2019 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в частині призначення покарань, вважається засудженим до покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 і ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням правових норм ч. 1 ст. 70 і ч. 4 ст. 70 КК України, - остаточно у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

із участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 28 травня 2015 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 та цього ж дня за наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28 травня 2015 року № 318 направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби. За наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28 травня 2015 року № 137 військовослужбовець ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , призначений на посаду курсанта та поставлений на всі види забезпечення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У такий спосіб із моменту видання Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, що триває до теперішнього часу. Відповідно до ст.ст. 2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в умовах особливого періоду. Згідно з вимогами ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Згідно зі ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11 і 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів. Відповідно до ст. ст. 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Солдат ОСОБА_3 , окрім іншого, зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

18 червня 2015 року під час перевезення військовослужбовців потягом із військового полігону ІНФОРМАЦІЯ_5 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на зупинці потяга на станції Шевченкове Черкаської області самовільно залишив вагон потягу та до відправки поїзда не повернувся, до військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 не з`явився, у зв`язку з чим на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 червня 2015 року № 153 знятий із усіх видів забезпечення. Під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_3 обов`язків військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби. Із 19 грудня 2017 року за вчинення інших злочинів солдат ОСОБА_3 утримується під вартою. Отже, солдат ОСОБА_3 був незаконно відсутнім на місці служби в період із 18 червня 2015 року до 19 грудня 2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав і показав, що проходив військову службу у лавах Збройних Сил України за призовом під час мобілізації. 18 червня 2015 року під час перевезення військовослужбовців потягом із військового полігону ІНФОРМАЦІЯ_5 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 залишив вагон потягу та поїхав додому. Залишив розташування військової частини у зв`язку із захворюванням матері і знаходився вдома. Із 19 грудня 2017 року перебуває під вартою. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким із учасників кримінального процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на певний строк. Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, до постановлення попереднього вироку від 05 вересня 2019 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, а тому покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначати за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, - покарання за сукупністю злочинів. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати і речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком і попереднім вироком від 05 вересня 2019 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід залишити утримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 відраховувати з часу його фактичного затримання, тобто із 19 грудня 2017 року.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, у такий же строк із моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та надіслати обвинуваченому.

Суддя