печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9933/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
У С Т А Н О В И В :
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 11.03.2020 р. звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 0000196 від 25.09.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 307 КК України.
Із клопотання вбачається, що 19.09.2018 р. до Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва надійшла заява КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» щодо протиправного заволодіння невстановленими особами нежитлового приміщення площею 136,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 . Так, відповідно розпоряджень Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 509 від 20.09.2013 р. «Про перезакріплення нерухомого майна територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації» та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації № 318 від 20.06.2014 р. «Про внесення змін до розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 № 509» житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 із нежитловими приміщеннями передано на баланс та закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_6 прийнято рішення (індексний номер: 42680901 від 23.08.2018 р.) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомості, а саме: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); підстави для прийняття такого рішення: заява ОСОБА_5 і свідоцтво про право власності від 11.03.2010 р., видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу № 92-С/КІ від 25.02.2010 р., втім за інформацією Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 110/912-1994 від 01.11.2018 р. свідоцтво про право власності від 11.03.2010 р. на нежитлове приміщення № 17 площею 136,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 не видавалось, за інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на балансі останнього перебуває нежитлове приміщення № 89, площею 136,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того встановлено, що державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_6 20.08.2018 р. прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на нежитлове приміщення № 10 за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); підстави: свідоцтво про право власності від 11.03.2010 р., видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу № 98-С/КІ від 26.02.2010 р., втім за інформацією Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» № 110/908-384 від 21.02.2019 р. свідоцтво про право власності від 15.03.2010 р. на нежитлове приміщення № 10 за адресою: АДРЕСА_3 та наказ № 98-С/КІ від 26.02.2010 р. Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не видавались; за інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» нежитлове приміщення за № 11 площею 37,1 м2 за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 4-А перебуває на балансі комунального підприємства.

За висновком будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 19/35 від 05.02.2019 р. протиправними діями ОСОБА_5 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» завдано збитки на загальну суму 6 580 286,40 гривень.

Таким чином, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.08.2018 р., у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння нежитловими приміщеннями комунальної власності, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 (група приміщень 89). ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного умислу у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.08.2018 р., у не встановленому досудовим розслідуванням місці отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблений документ, а саме: свідоцтво про право власності від 15.03.2010 р., видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу № 98-С/КІ від 26.02.2010 р. на нежитлове приміщення № 10 за адресою: АДРЕСА_3 . 20.08.2018 р. ОСОБА_5 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, подав до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) свідоцтво про право власності від 15.03.2010 р., видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу № 98-С/КІ від 26.02.2010 р., на нежитлове приміщення № 10 за адресою: АДРЕСА_3 , достеменно знаючи, що воно підроблене. 23.08.2018 р. державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_6 внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на нежитлове приміщення № 10 за адресою: АДРЕСА_3 , таким чином, внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району» спричинено збитки на загальну суму 2 089 281,60 грн., яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить особливо великий розмір.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.08.2018 р., у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння нежитловими приміщеннями комунальної власності за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 (група приміщень 89). Так, ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного умислу у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.08.2018 р., у не встановленому досудовим розслідуванням місці отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблений документ, а саме: свідоцтво про право власності від 11.03.2010 р., видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу № 92-С/КІ від 25.02.2010 р., на нежитлове приміщення № 17 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, 20.08.2018 р. ОСОБА_5 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно подав до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) свідоцтво про право власності від 11.03.2010 р., видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу № 92-С/КІ від 25.02.2010 р., на нежитлове приміщення № 17 за адресою: АДРЕСА_1 , достеменно знаючи, що воно підроблене. 23.08.2018 р. державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_6 внесла до Державного реєстру речових правна нерухоме майно запис про реєстрацію права власності ОСОБА_5 на нежитлове приміщення № 17 за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 , Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району» спричинено збитки на загальну суму 4 491 004,80 грн, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить особливо великий розмір.

Із клопотання вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий 10.03.2020 р., того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.
Прокурор, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Захисник, підозрюваний у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 10.03.2020 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).
Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 .
Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Отже на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжний захід, враховує положення, що передбачені КПК України, а також вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також тяжкість покарання, що йому загрожує. Отже клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати кримінальному провадженню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційним меті, яка ставиться до його застосування.
Долучені до клопотання докази, містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.
Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , отже, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено на даний час обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Відмовити прокурору Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 09 травня 2020 р., включно, заборонивши останньому цілодобово залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_5 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги та можливістю в разі необхідності відвідання лікарняних закладів.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
з метою уникнення будь-якого тиску на свідків та інших підозрюваних спілкуватися з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 лише з дозволу слідчого, прокурора та суду;
повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
носити електронний засіб контролю.
Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування, тобто 09 травня 2020 р., включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 99 травня 2020 р., включно.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції України за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 13.03.2020 р. о 12:00 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1