Справа № 573/479/18
Номер провадження 1-кп/573/10/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, та про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :
У провадженні Білопільського районного суду Сумської області перебуває вказане вище кримінальне провадження.

13 грудня 2019 року прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на обвинуваченого ОСОБА_6 , а також на потерпілих і свідків. Оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ст. ст. 185, 186 КК України, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але на шлях виправлення не став і продовжив вчиняти нові умисні злочини проти власності, а тому перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність або, побоюючись тяжкості покарання за вчинені діяння, може переховуватися від суду, має не зняту та не погашену судимість, а тому існує ризик вчинення останнім інших тяжких кримінальних правопорушень. ОСОБА_7 не має сталих соціальних зв`язків, а саме: сім`ї, малолітніх дітей. Будучи особою працездатного віку обвинувачений упродовж тривалого часу ніде не працює, не має постійного джерела доходів, за місцем проживання характеризується негативно. Під час вчинення кримінального правопорушення йому було байдуже, чи є його дії помітними для інших осіб, які тілесні ушкодження він завдав потерпілій та які наслідки від його дій настануть, вів себе особливо цинічно, погрожував потерпілій тим, що підпалить легкозаймисту речовину, яку попередньо вилив на потерпілу, принижував її честь і гідність, змусивши при цьому останню зняти частину одягу та перебувати в нижній білизні, наносив удари. Наявність наведених ризиків свідчить про те, що лише продовження застосування відносно ОСОБА_7 найбільш тяжкого запобіжного заходу здатне припинити його подальшу злочинну поведінку і повністю забезпечити виконання покладених на нього обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

На даний час ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків на обвинуваченого: не відлучатися з м. Білопілля, в якому він зареєстрований, без дозволу прокурора або суду; повідомляти їх про зміну свого місця проживання та /або місця перебування; утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_7 , потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і свідками в даному кримінальному провадженні. Клопотання мотивовано тим, що один із злочинів, які вчинив ОСОБА_6 , відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання строком до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На даний час продовжує існувати ризик, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, які проживають у м. Білопіллі та Білопільському районі і, таким чином, перешкоджати кримінальному провадженню. Крім цього, ОСОБА_6 зможе вчиняти інші злочини, тим самим не припинить своєї злочинної діяльності, може переховуватися від суду, що не забезпечить належної поведінки останнього під час судового розгляду провадження, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання покладених на обвинуваченого обов`язків під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 не заперечували проти продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання.

Представник ОСОБА_10 при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1, абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні обвинувачується в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, які, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким і особливо тяжким злочинами відповідно.

Під час досудового розслідування останньому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час підготовчого судового засідання 01 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто по 30 грудня 2019 року включно.

Станом на 13 грудня 2019 року ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а саме: що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, - не зменшилися та продовжують існувати, як і ризики - незаконно впливати на свідків, потерпілих, знищувати, приховувати та спотворювати речові докази в справі, а тому виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. При цьому, всі фактичні обставини судом на даний час не встановлено, триває судове слідство, під час якого досліджуються письмові докази в справі. Потерпілі, свідки, обвинувачений ОСОБА_6 ще не допитані, а тому ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може здійснити спроби перешкодити встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні, незаконно впливати на ще недопитаних потерплих, свідків, обвинуваченого, розуміючи невідворотність покарання, переховуватись від суду чи іншим чином перешкодити встановленню істини по справі. Посилання прокурора в клопотанні на наявність ризику ухилення від явки до суду обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає переконливими, оскільки ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, роботи, раніше засуджувався за вчинення тяжких злочинів проти власності та своєю поведінкою під час судового розгляду може впливати на потерпілих і свідків.

Також, суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Віднесення вказаного злочину до категорії особливо тяжких свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи обвинуваченого та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що останній може ухилитися від суду.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26 червня 1991 року «Летельє проти Франції»). Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, у рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Доказів, які б свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який або його скасування на даний час суду не надано. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 щодо обрання відносно обвинуваченого менш тяжкого запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає, оскільки в останнього відсутнє постійне місце роботи, легальні джерела для існування, сталі соціальні зв`язки на території Білопільського району. Доводи щодо наявності у ОСОБА_7 захворювання, яке перешкоджає утриманню його під вартою, спростовуються медичною довідкою на ув`язненого ОСОБА_7 від 27 листопада 2019 року. Доводи про те, що в останнього є дружина та діти, також є безпідставними, оскільки як визнав в судовому засіданні ОСОБА_7 офіційно він не одружений, батьком дітей у свідоцтвах про народження не записаний.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий і прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Суд також вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження необхідність продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи, що на даний час продовжує існувати ризик, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню, зможе вчиняти інші злочини, тим самим не припинить своєї злочинної діяльності, може переховуватися від суду, що не забезпечить належної поведінки останнього під час судового розгляду провадження. Саме такий запобіжний захід забезпечить виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

ОСОБА_7 і ОСОБА_6 обвинувачуються в скоєнні кримінального правопорушення, за який передбачене покарання на строк до 12 років позбавлення волі, і сама тяжкість такого покарання може істотно впливати на психологічний стан обвинувачених, що в підсумку може привести до ситуації ухилення обвинувачених від правосуддя.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що судове провадження не завершено, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та особистого зобов`язання не зменшилися та продовжують існувати, суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-179, 194, 331, 372 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 про зміну раніше обраного запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці до 12 лютого 2020 року включно та покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований, а саме: Сумська область, м. Білопілля, без дозволу прокурора або суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_7 , потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 10 лютого 2020 року включно з утриманням його в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом 7 діб з дня оголошення.

Головуючий суддя

Судді -