Справа № 274/5508/19
Провадження № 1-кс/0274/111/20

У Х В А Л А
16.04.2020 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області та начальника Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
В с т а н о в и в :
13.04.2020 р. згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді в провадження слідчого судді ОСОБА_1 на новий розгляд надійшла зазначена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Бердичівського ВП та начальника Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до поданої ним 30.08.2019 р. заяви про вчинення кримінального правопорушення працівником інтернет-магазину м. Тернопіль ОСОБА_4 , передбаченого ст.ст. 190, 191, (ч. 1 ст. 192) КК України.
Скаргу обґрунтовує тим, що 30.08.2019 р. ОСОБА_3 звернувся до Бердичівського ВП з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 190, 191, (ч. 1 ст. 192) КК України, працівником інтернет-магазину м. Тернопіль ОСОБА_4 , яка шляхом обману заволоділа його грошовими коштами у сумі 2750 грн.
Зазначена заява була зареєстрована в черговій частині Бердичівського ВП. Однак, на час звернення до суду із скаргою жодної інформації працівниками поліції щодо розгляду заяви ОСОБА_3 надано не було.
У зв"язку з чим, просить визнати протиправною бездіяльність начальника СВ Бердичівського ВП та начальника Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області та зобов"язати їх внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 30.08.2019 р. за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 190, 191, (ч. 1 ст. 192) КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В судове засідання, призначене на 16.04.2020 р., скаржник ОСОБА_3 не з"явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставлення смс-повідомлення від 13.04.2020 р., яка міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду неповідомлені.
Суб"єкт оскарження в судове засідання не з"явився. Причини неявки суду не повідомлено. Відсутність слідчого чи прокурора відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 107 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд скарги без фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні, окрім іншого, можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно ч. 2 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п"яти днів з моменту надходження скарги.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.01.2020 р. на адресу Бердичівського міськрайонного суду з Житомирського апеляційного суду на новий розгляд надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області та начальника Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 30.08.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, для нового розгляду в суді першої інстанції (а.с. 230 (зворот), 235, Т.1).
13.04.2020 р. згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді в провадження судді ОСОБА_1 (як слідчому судді) було передано зазначену справу для нового розгляду.
Судове засідання по даній скарзі було призначене на 16.04.2020 р. о 14-10 год, про яке був повідомлений скаржник шляхом направлення смс-повідомлення, яке йому було доставлено 13.04.2020 р. о 10-45 год на мобільний номер телефону, який міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є, в тому числі, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Разом з тим, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 10.03.2020 р. на адресу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області на ім"я судді ОСОБА_5 (у якої на той момент перебувала на розгляді справа № 274/5508/19) надійшла заява ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі, оскільки він знаходиться на лікуванні ( а.с. 15, Т.2). До даного клопотання долучено направлення на лікування № 484 від 04.02.2020 р. в Центр НДПР учасників АТО (а.с. 17, Т.2), а також повідомлення про виділення путівки № 300195, відповідно до якого зазначені строки лікування ОСОБА_3 : 14.02.2020 р. 05.03.2020 р. та 10.03.2020 р. 30.03.2020 р. (а.с. 18, Т.2). Даних про те, що станом на 16 квітня 2020 року ОСОБА_3 перебуває на лікуванні суду не надано. Таким чином, жодних інших заяв про відкладення чи зупинення розгляду справи ОСОБА_3 на день розгляду скарги до суду не надходило. При цьому, скаржник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з"явився в призначене судове засідання, не цікавився станом розгляду скарги, не подавав суду заяви про зміну його місця проживання.
Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Її неявка навіть в одне судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_3 .
30.08.2019 р. ОСОБА_3 на ім"я начальника Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області була направлена заява про вчинення кримінального правопорушення працівником інтернет-магазину м. Тернопіль ОСОБА_4 , передбаченого ст.ст. 190, 191, (ч. 1 ст. 192) КК України.
Разом з тим, слідчий суддя, дослідивши безпосередньо заяву ОСОБА_3 від 30.08.2019 р. про вчинення працівником інтернет-магазину м. Тернопіль ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 190, 191, (ч. 1 ст. 192) КК України, встановив наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні, окрім іншого, можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно статті 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Системний аналіз положень статей 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 30.08.2019 р. про вчинення працівником інтернет-магазину м. Тернопіль ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 190, 191, (ч. 1 ст. 192) КК України, скаржник просив відповідні слідчі органи прийняти заяву і розглянути в порядку ст. 214 КПК України; порушити кримінальне провадження стосовно працівника інтернет-магазину м. Тернопіль ОСОБА_4 за ст.ст. 190, 191, (ч. 1 ст. 192) КК України; внести до ЄРДР відомості про подану ним заяву про злочин; розглянути заяву про злочин в порядку КПК, винести процесуальне рішення та оформити його відповідно до вимог КПК; зобов"язати в примусовому порядку повернути скаржнику незаконно стягнуті кошти; невідкладно розпочати досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 190, 191, (ч. 1 ст. 192) КК України; визнати ОСОБА_3 потерпілим, вручивши пам"ятку про процесуальні права та обов"язки.
Таким чином, судом встановлено, що безпосередньо заяви про внесення відомостей до ЄРДР за статтями 190, 191, ч. 1 ст. 192 КК України, про вчинення кримінального правопорушення працівником інтернет-магазину м. Тернопіль ОСОБА_4 від ОСОБА_3 на ім"я начальника Бердичівського ВП не надходило.
Також судом встановлено, що зі змісту поданої скарги ОСОБА_3 не вбачається ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 191, ч. 1 ст. 192 КК України.
Так, стаття 190 КК України зазначає заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.
Стаття 191 КК України передбачає відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.
З об`єктивної сторони даний злочин може бути вчинений у формі: 1) привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні; 2) розтрати такого майна зазначеною особою (ч. 1 ст. 191); 3) привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191).
В свою чергу, стаття 192 ч. 1 КК України зазначає заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.
Відповідно до цієї статті майнова шкода визнається значною, якщо вона у п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а у великих розмірах така, що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
З об`єктивної сторони цей злочин полягає в отриманні винним матеріальної вигоди за рахунок власника або законного володільця майна шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства. При його вчиненні не відбувається вилучення чужого майна із фонду власника: винний отримує матеріальну вигоду в результаті використання майна, яке лише мало надійти у розпорядження власника і поповнити його майновий фонд. Тобто він не вилучає майно, а лише не передає його належному власникові чи законному володільцю.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що заява ОСОБА_3 від 30.08.2019 р. про вчинення злочину не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, при цьому за своїм змістом містить цивільно-правові відносини.
Також слідчий суддя звертає увагу, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об"єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов"язково внесенні до ЄРДР. Власні міркування та припущення заявника щодо вчинення, на його думку, відносно нього працівником інтернет-магазину м. Тернопіль ОСОБА_4 злочинів, передбачених ст.ст. 190, 191, ч. 1 ст. 192 КК України, не є підставою для реєстрації таких відомостей в ЄРДР.
Крім того, відповідно до вимог ст. 91 КПК України у заяві необхідно вказати також час, спосіб, місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, які скаржником в його заяві не наведено.
Таким чином, чиним КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об"єктивна та суб"єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об"єктивні дані, що свідчать, дійсно, про ознаки того чи іншого злочину, то підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви чи повідомлення повинні вноситися до ЄРДР. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов"язковому внесенню до ЄРДР.
Слідчий суддя враховує те, що вимоги до змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що підлягає внесенню до ЄРДР, передбачені у ч. 5 ст. 214 КПК України та конкретизовані у підрозділі 2 Розділу 1 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17.02.2012 року № 69, зокрема: внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви, а заяви та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зміст яких відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства. Такі повідомлення відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України повинні містити короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з інших джерел. Положення частин 4, 5 ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв"язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину є невід"ємною складовою заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_3 від 30.08.2019 р. не містить інформації про кримінальні правопорушення за ст.ст. 190, 191, ч. 1 ст. 192 КК України та не підтверджена документальними доказами.
Разом з тим, в зазначеній скарзі ОСОБА_3 просив поновити пропущений строк на звернення до суду із скаргою.
Відповідно до ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Однак, дослідивши скаргу, зі змісту останньої вбачається, що скаржник не навів об`єктивних підстав, внаслідок чого можливо поновити пропущений строк.
Отже, з огляду на вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області та начальника Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 30.08.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1