Справа №295/2845/20
УХВАЛА
Іменем України

11.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши внесене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000545, зареєстрованого 11.02.2020року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та, клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Прокурорзвернувся із указаним клопотанням, в якому послався на те, що 10.02.2020 року до Житомирського ВП ГУНГІ в Житомирській області надійшла заява від ОСОБА_5 з приводу того, що особа на ім`я ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , вмовила останню укласти договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , чим спричинила останній майнової шкоди на суму, яка встановлюється.

11.02.2020 вказана подія внесена до ЄРДР за №0000545 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні є обставини набуття права власності на об`єкт житлової нерухомості квартири АДРЕСА_2 , котра є предметом кримінального правопорушення, щодо якого вчиняються протиправні дії.

Прокурор посилається у клопотання на встановлення в ході досудового розслідування, що зазначена квартира була придбана ОСОБА_6 у ОСОБА_7 на підставі договору купівлі продажу від 16.06.2005 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_6 уклала договір дарування з ОСОБА_4 від 05.03.2018 року, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 . Відповідно до показань, наданих ОСОБА_5 , яка є дочкою ОСОБА_6 , ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою та шляхом обману, скориставшись безпорадним станом матері, схилила її до підписання даного договору 05.03.2018 року. Дочка стверджує, що її матір має психічну хворобу з листопада 2015 року. Постановою від 21.02.2020 квартиру АДРЕСА_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

За словами прокурора, органом досудового розслідування встановлені обставини, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_2 , шляхом обману, оскільки до матеріалів кримінального провадження долучено копії витягу із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення для хворих з ПМК №1787 про те, що ОСОБА_6 хворіє на інфаркт головного мозку, інтелектуально-мнестичним зниженням на фоні церебросклерозу, та виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1987 КУ ЦМЛ №1 про те, що ОСОБА_6 хворіє на кардіосклероз. Інформація про дані хвороби дає підстави вважати, що законна власниця квартири ОСОБА_6 перебувала у стані, що унеможливлювало в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а отже укладати договір дарування. На даний час ОСОБА_6 позбавлена права власності на житло, яке їй належить.

Посилаючись на положення ст.ст. 98, 170 КПК України, предмет доказування у кримінальному провадженні, завдання арешту майна, на необхідність проведення у кримінальному провадженні ряду слідчих та інших процесуальних дій, зокрема експертиз, прокурор просить накласти арешт у формі заборони здійснення будь-яких реєстраційних дій, пов`язаних з переходом права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала вимоги клопотання з підстав, у ньому викладених, просила їх задовольнити.

Власник квартири ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є її тіткою, за якою вона доглядає. Звертала увагу, що ОСОБА_6 не є недієздатною та слідчий не спілкувався із її тіткою, а також не з`ясовував чи були порушені права останньої внаслідок укладеного договору дарування. Дарувальник ОСОБА_6 на даний час проживає у квартирі АДРЕСА_2 . Окрім цього ОСОБА_4 зазначила, що після того як ОСОБА_5 захотіла здати ОСОБА_6 у психлікарню, остання вирішила подарувати квартиру їй і вона на даний час є власником квартири.

Заслухавши пояснення прокурора та власника майна, вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження №0000545 від 11.02.2020 року, Житомирським ВП ГУ НП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом заволодіння квартирою АДРЕСА_2 шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , та попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається із змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього документів, 05.03.2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , за умовами якого ОСОБА_4 прийняла у власність (дар) квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою від 21.02.2020 слідчий СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 визнав дану квартиру речовим доказом у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому за змістом п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя повинен застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

З огляду на викладене, зокрема те, що квартира по АДРЕСА_3 є речовим доказом у кримінальному провадженні, предметом кримінального правопорушення,накладання арешту на зазначене майно має на меті збереження такого доказу та сприятиме з`ясуванню обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідні судові експертизі на час розгляду клопотання не проведені, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 без заборони використання даного житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1