ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3422/19 Справа № 191/3426/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 04 березня 2017 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоолександрівка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, працюючого охоронцем, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника : ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову скасувати та постановити новий вирок, стягнувши з ОСОБА_7 та приватного підприємства Явір-2005 га його користь матеріальну шкоду у сумі 4206, 60 гривень та моральну шкоду у сумі 130 000 гривень, солідарно.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, потерпілий зазначає, що ОСОБА_7 перебуває у трудових відносинах з ПП Явір-2005, у зв`язку з чим, вважає, що вони повинні солідарно відшкодувати йому моральну шкоду.
Вказує на негативне відношення жителів м. Синельникове до ПП Явір-2005, оскільки кожний виклик їх закінчується побиттям громадян, а керівництво ніяким чином не реагує на такі дії охоронців.
Також, зазначає, що протиправними діями ОСОБА_7 була принижена його честь, гідність та репутація, а жорстоке побиття спричинило тяжкі наслідки у виді численних тілесних ушкоджень. В момент побиття він переніс значний фізичний біль, емоційний стрес. З лютого 2017 року до теперішнього часу не може налагодити питання відновлення в повному обсязі здоров`я, були порушені життєві плани його сім`ї.
На адресу Дніпровського апеляційного суду від представника ПП Явір-2005 ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 , в яких представник просив залишити апеляційну скаргу потерпілого без задоволення, а вирок суду без змін.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст.ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 4206 грн. 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 15000 грн. 00 коп.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 26 лютого 2017 року приблизно о 15-20 годин ОСОБА_7 , працюючи водієм-охоронцем ПП «Явір -2005», прибувши на спрацювання сигналізації в приміщенні магазину розливного пива «Техас», розташованого по вул.Садова у м.Синельникове Дніпропетровської області, побачив на літньому майданчику коло вищевказаного магазину відвідувача ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 , та під час бесіди між ним виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_6 , реалізуючи який ОСОБА_7 правою рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_6 . Від отриманого удару ОСОБА_6 присів на ногах та обома руками прикрив своє обличчя. В цей час, коли ОСОБА_6 перебував у вищезазначеному положенні, ОСОБА_7 , не бажаючи припинення свої протиправних дій, правою ногою, взутою в берці, наніс один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 , від яких останній впав на бетонне покриття і втратив свідомість. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу задовольнити в частині визначення збільшення суми моральної шкоди, думку обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін,перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку та не оспорюється в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 55 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди набуває передбачених законом прав учасника процесу лише після визнання її потерпілим.

Згідно положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд першої інстанції цих вимог не виконав та ухвалив передчасне рішення та належним чином його не мотивував, оскільки судом не усунуто протиріччя з приводу того, чи було спричинено тілесні ушкодження потерпілому під час виконання ОСОБА_7 своїх службових обов`язків, що має суттєве значення для вирішення питання про відшкодування шкоди.

Так, суд у вироку при формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним зазначив, що ОСОБА_7 працює водієм охоронцем ПП « Явір-2005» та прибувши на спрацювання сигналізації магазину, побачив ОСОБА_6 , який був у стані алкогольного сп`яніння та між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 були заподіяні встановлені судом тілесні ушкодження.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 зазначав, що в його обов`язки входить затримання особи,якщо спрацювала сигналізація та вказана особа може бути підозрювана до вчинення будь- якого правопорушення.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції не встановлено у зв`язку з чим спрацювала сигналізація та дії працівника ПП « Явір-2005» з цього приводу та чи були дії ОСОБА_7 пов`язані з затриманням особи чи виконання інших службових обов`язків, або події сталися поза межами службових повноважень обвинуваченого.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, не створив необхідних умов для реалізації потерпілого своїх процесуальних прав щодо належного обґрунтування цивільного позову в суді першої інстанції з дотриманням вимог ст. 315 КПК( якщо у сторін виникають труднощі при отримання певних доказів та суд вважав що вимоги потерпілого не підтверджені документами, саме суд повинен сприяти учасникам судового провадження шляхом запитів та ін.).
Таким чином, неправильно застосувавши ч.1 ст. 1172, ч.1 ст. 1167 ЦК України та істотно порушивши при цьому кримінальний процесуальний закон, суд першої інстанції допустився помилкового вирішення позову потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді в частині вирішення цивільного позову, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення, тому в частині розв`язання цивільного позову кримінальне провадження підлягає направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України скасувати в частині вирішення цивільного позову.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

------------------ ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4