справа № 462/1935/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого цивільного відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000156 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, із середньою освітою, військовозобов`язаного, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, суд

в с т а н о в и в :

20 січня 2020 року близько 02:10 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у вагоні поїзда №043 сполученням «Київ-Івано-Франківськ», який прибував на головний залізничний вокзал станції Львів, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1 на ґрунті раптово виниклого конфлікту з провідником вказаного поїзду ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс удар рукою по обличчі ОСОБА_5 , чим спричинив останньому у відповідності із висновком судово-медичної експертизи №113 від 23.01.2020 року, синець в ділянці правого ока, що відноситься до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати. Поданий потерпілим цивільний позов визнав частково та пояснив, що дійсно ним було завдано потерпілому моральну шкоду внаслідок скоєння ним злочину, але вважає заявлену позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі двадцяти тисяч є необґрунтованою.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, цивільний позов підтримав.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 125 КК України, так як обвинувачений вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно роз`яснень даних у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно, особу винного, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому злочині, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в психоневрологічному диспансері та Львівському обласному медичному центру превенції та терапії узалежнень не перебуває, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені.

Виходячи із наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, в якому він просить стягнути із ОСОБА_4 на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно висновку експерта №113 виявлений у потерпілого ОСОБА_5 синець відноситься до легкого ступеня тяжкості і немає судово-медичних даних, що його спричинення супроводжувалось небезпечним для життя станом здоров`я потерпілого /матеріали кримінального провадження а.с.19/.

Відповідно до встановлених обставин справи у їх сукупності, керуючись засадами виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення із обвинуваченого завданої моральної шкоди внаслідок скоєного злочину, а саме у розмірі 3000,00 гривень.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст. 50, 65-67, 125 КК України, ст. 128, 129, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850,00 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Цивільний позов потерпілого - цивільного позивача у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 /три тисячі/ гривень.

У решті цивільного позову - відмовити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1