Справа № 172/236/19
Провадження № 1-кп/191/98/19
У Х В А Л А
іменем України

06 серпня 2019 року м. Синельникове

Колегія суддів Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000068 від 06.02.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чапліне Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.9, 10 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 153 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 06.02.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.9, 10, ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 153 КК України.
Прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як 08.08.2019 року спливає термін перебування обвинуваченого під вартою і закінчити розгляд справи до спливу строку запобіжного заходу буде неможливо. Крім того на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на свідків.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження його підзахисному строку тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки допитана потерпіла та значна кількість свідків.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому строку тримання під вартою. Підтримав клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
У відповідності з ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На теперішній час розгляд кримінального провадження по суті не завершений.
В своєму клопотанні прокурор обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 перебуваючи на свободі, може ухилитись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення кримінального покарання, які також враховувались при застосуванні та продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Колегія суддів вважає, що вказані ризики продовжують існувати, оскільки стороною захисту не надано жодних доказів на спростування твердження прокурора про їх існування.
Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, повязаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Тому, вирішуючи клопотання про продовження дії запобіжного заходу, суд виходить з того, що згідно обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п.п.9, 10 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 153 КК України, а ухвалою від 14 червня 2019 року щодо обвинуваченого було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 серпня 2019 року та розгляд справи не буде завершено.
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які віднесено законом до категорії тяжких та особливо тяжких. Зазначені ризики на теперішній час не змінилися, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які враховувалися при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу. Також, а ні обвинуваченим, а ні його захисником не надано колегії суддів підтвердження того, що у обвинуваченого погіршився стан здоров`я. Оцінивши в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений не одружений, ніде не працював до затримання, проживав не за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у останнього. Відразу після вчинення злочину, залишив місце реєстрації, виїхав за межі району з метою уникнути покарання. При цьому тривалий час переховувався від слідства до моменту затримання. Тому наявні такі ризики як те, що він перебуваючи на свободі, може ухилитись від слідства та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення кримінального покарання.
Крім того, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим, ухилення від суду.
Колегія суддів вважає, що конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є й забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.
Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ніж тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий арешт слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 04 жовтня 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1