У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 191 000 700 013 86 від 22 квітня 2019 року ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунівка Славутського району Хмельницької області, громадянина України, працюючого адміністратором в ТОВ Фоззі-Фуд, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, повернуто прокурору.
Своє рішення суд мотивував тим, що: обвинувальний акт, який надійшов для розгляду до суду першої інстанції, за своїм змістом не відповідає копії обвинувального акта, врученому стороні захисту; обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування не відповідає статусу офіційного документа; в порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акті неналежним чином викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які орган досудового слідства вважає встановленими, а тому, за висновком суду першої інстанції, вказані порушення перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду по суті, у зв?язку з чим суд і дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.
Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, вважаючи її незаконною, належним чином не обґрунтованою та винесеною з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що, вказуючи на неналежний виклад фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання, оскільки вдався до оцінки обставин кримінального провадження по суті, передчасно вказуючи на наявність недоліків, які, на його думку, сторона обвинувачення має виправити.
Крім того, на переконання прокурора, наявність або відсутність фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, може бути встановлена лише під час судового розгляду, а їх виклад є виключною компетенцією прокурора, оскільки підтримання публічного обвинувачення здійснюється тільки стороною обвинувачення. У підготовчому ж засіданні суд вирішує лише питання, пов`язані з можливістю призначення обвинувального акта до розгляду та підготовки до судового розгляду, а тому суд, здійснив дії, які він не мав права вчиняти, що прямо суперечить засаді законності кримінального провадження, передбаченій ч. 1 ст. 9 КПК України.
Усі передбачені ст. 291 КПК України вимоги, як стверджує прокурор, при складанні обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 та його затвердженні прокурором дотримано у повному обсязі, що спростовує твердження суду про невідповідність акта вимогам КПК України.
З приводу відмінності у викладенні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у примірниках обвинувальних актів, направлених до суду та наданих стороні захисту, прокурор пояснює, що під час підготовчого судового засідання вказане питання судом досліджено у повному обсязі, вказана суперечність вирішена, тому рішення про повернення обвинувального акта з цих підстав матиме лише формальне повторне вручення його примірника стороні захисту та повторне звернення до суду.
Окрім того, як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, в обвинувальному акті, який направлений до суду, стороною обвинувачення визнано як обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття обвинуваченого, що не погіршує правове становище обвинуваченого.
Зауважує прокурор і те, що висновок суду першої інстанції про невідповідність примірника обвинувального акта, врученого стороні захисту, статусу офіційного документу, не ґрунтується на жодних доказах, не містить посилання на будь-які положення закону, що, у свою чергу, унеможливлює виправлення недоліків навіть якщо припустити їх наявність.
При цьому, на переконання прокурора, вказана суперечність не є порушенням вимог ст. 291 КПК України, на яку посилається суд, оскільки направлення обвинувального акта до суду та вручення його копій взагалі не регулюється цією статтею КПК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги у повному обсязі, пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечували проти апеляційних вимог прокурора, вважаючи рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору з підстав, викладених в ухвалі суду, законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Однак, дана вимога закону органом досудового розслідування не виконана.
Так, приписами п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України закріплена необхідність додавання до обвинуваченого акта розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта.
Як убачається з ухвали, обвинувальний акт, який направлений для розгляду до суду першої інстанції, за своїм змістом не відповідає обвинувальному акту врученому стороні захисту, що не спростовує як прокурор в апеляційній скарзі, так і прокурор в суді апеляційної інстанції.
Тобто обвинувальний акт, що вручений стороні захисту, зокрема підозрюваному, не є копією обвинувального акта, направленого для розгляду до суду, а тому рішення суду, що обвинувальний акт та його невід?ємна частина - реєстр матеріалів досудового розслідування, у даному конкретному випадку, не набув статусу офіційного документу - є ґрунтовними, що тягнуть за собою безумовне повернення обвинувального акта прокурору.
На дані висновки не можуть вплинути доводи апеляційної скарги прокурора, що відмінності в обвинувальних актах усунуті у підготовчому судовому засіданні, оскільки дослідження змісту обвинувальних актів у суді першої інстанції під час підготовчого судового засідання лише виявила їх відмінність, зокрема щодо наявності//відсутності обставин, що пом?якшують покарання обвинуваченого, які ніяким чином не можуть вважатися, як такі, що усунуті і не потребують повернення обвинувального акта прокурору з підстав того, що підозрюваному//обвинуваченому не вручена копія обвинувального акта, направленого для розгляду до суду першої інстанції.
При цьому не можна не послатися на положення п. [а] ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, висновок про що не можна зробити з вручення копії обвинувального акта підозрюваному ОСОБА_6 , яка не відповідає оригіналу процесуального документу.
За наведеним, колегія суддів вважає, що рішення суду про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 прокурору, у зв?язку з його невідповідністю приписам ст. 291 КПК України - є правильним.
Водночас, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про наявність в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, як те передбачено п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, форма та зміст викладу яких є виключною компетенцією прокурора, як і доказування прокурором//стороною обвинувачення під час судового розгляду обставин кримінального правопорушення, а у підготовчому судовому засіданні суд вирішує лише питання, пов`язані з можливістю призначення обвинувального акта до розгляду та підготовки до судового розгляду, до компетенції якого не відноситься надання оцінки викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення.
До того ж посилання в ухвалі на те, що в порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акті неналежним чином викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які орган досудового слідства вважає встановленими, - носять узагальнюючий характер, що не може бути перевірено судом апеляційної оцінки з наданням оцінки щодо наявності//відсутності відомостей, які має містити обвинувальний акт на виконання приписів ч. 2 ст. 291 КПК України.
А тому дане посилання суду першої інстанції підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали.
За викладеним, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року - зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 191 000 700 013 86 від 22 квітня 2019 року ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, задовольнити частково.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, повернуто прокурору змінити: виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на те, що в порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акті неналежним чином викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які орган досудового слідства вважає встановленими.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3