Справа № 487/836/20
Провадження № 1-кс/487/1302/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001036 від 24.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 за погодженням з заступником начальника управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на пристрій для вживання наркотичного засобу, який складається з верхньої частини пластикової пляшки з відрізним дном, у горлишку якої знаходиться металева вставка для поміщення туди наркотичного засобу, який поміщено до сей-пакету №0055889.
Клопотання мотивоване тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001036 від 24.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи УПП в Миколаївській області ДПП НПУ за попередньою змовою з іншими цивільними особами, організували злочинну схему з придбання, зберігання, перевезення та подальшого збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів. 12.02.2020 р. в порядку ст. 208 КПК України одразу після вчинення злочину, було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слідчим на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено пристрій для вживання наркотичного засобу, який складається з верхньої частини пластикової пляшки з відрізним дном, у горлишку якої знаходиться металева вставка для поміщення туди наркотичного засобу. Враховуючи те, що вилучене майно підтверджує факти і обставини, які підлягають встановленню під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001036 від 24.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що службові особи правоохоронного органу, а саме Управління патрульної поліції в Миколаївській області, за попередньою змовою з іншими цивільними особами, організували злочинну схему з придбання, зберігання, перевезення та подальшого збуту наркотичних засобів.
Під час досудового розслідування 12.02.2020 у порядку ст. 208 КПК України затримано сержанта поліції, поліцейського 1 роти 2 взводу 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП НП України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно протоколу обшуку за зазначеною адресою виявлено та вилучено пристрій для вживання наркотичного засобу, що складається з верхньої частини пластикової пляшки з відрізним дном, у горлишку якої знаходиться металева вставка, пристрій поміщено до сей-пакету №0055889.
13.02.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуті, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
З огляду не викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення злочину, а тому може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
З метою запобігання знищення або приховування вилученого майна у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту.
Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування обґрунтовують застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна, а за такого клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001036 від 24.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: пристрій для вживання наркотичного засобу, який складається з верхньої частини пластикової пляшки з відрізним дном, у горлишку якої знаходиться металева вставка для поміщення туди наркотичного засобу.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1