Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-о/4809/4/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Черкаського апеляційного суду з клопотанням про перегляд ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року щодо нього за нововиявленими обставинами.
Свої вимоги мотивує тим, що показання його співмешканки ОСОБА_9 мають беззаперечне відношення для визначення ступеня його винуватості. Цей свідок, на думку ОСОБА_7 , надасть можливість суду в повній мірі прийняти законне рішення, а саме доведе факт фальсифікації ряду документів, які мають беззаперечне відношення до доказів його винуватості.
Також ОСОБА_7 в своєму клопотанні про перегляд ухвали апеляційного суду за нововиявленими обставинами просить переглянути справу в повному обсязі, допитати свідка, взяти до уваги заяву про добровільну видачу речей, де нібито стоїть підпис свідка ОСОБА_9 , яку вона не підписувала та провести почеркознавчу експертизу щодо виконання нею цілого півдаису.
Суд першої інстанції відмовився від допиту вказаного свідка з невідомих причин, він наполягав на допиті вказаного свідка, однак суд проігнорував вказане клопотання.
В суді апеляційної інстанції він сам відмовився від допиту вказаного свідка, тому що він пішов на усну згоду з прокурором та адвокатом, які обіцяли йому скасування вироку районного суду.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали клопотання та просили переглянути за ново виявленими обставинами ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з п.4 та п.5 ч.2 ст.462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.
Отже, при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд здійснює такий перегляд виключно у зв`язку з існуванням обставин, що відповідають вищезазначеним критеріям.

Засуджений ОСОБА_7 в своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на необхідність допиту свідка ОСОБА_9 .
В суді апеляційної інстанції зазначив про необхідність допиту свідка ОСОБА_10 , яки є сусідом потерпілого та може підтвердити те, що ніж, якими він наніс ушкодження потерпілому, обороняючись від нападу останнього, належав саме потерпілому. Крім того, слідчий експеримент з ним проведено без участі захисника та понятих.

Колегія суддів звертає увагу, що під час провадження за нововиявленими обставинами дослідженню підлягають саме нововиявлені обставини, які існували на час розгляду справи та не були відомі сторонам кримінального провадження, а не дослідження нових доказів (допит свідків), що були заявлені засудженим.

Отже, наведені у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами такі обставини не є нововиявленими, оскільки були відомі ОСОБА_7 під час досудового розслідування, судового розгляду справи, ухвалення вироку суду та піфд час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Інших обставин, які б могли бути визнані нововиявленими у розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, засуджений та сторона захисту не наводить.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що зазначені засудженим дані не є нововиявленими обставинами в розумінні положень, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України та не є обставинами, що відповідають критеріям, визначеним в п. 4, п. 5 ч. 2 ст.462 КПК України.

Разом з тим необхідно зазначити про те, що викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України, було предметом розгляду Черкаського апеляційного суду.
Більш того Черкаським апеляційним судом під час розгляду апеляційних скарг визнано необґрунтованим посиланням ОСОБА_7 на те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , покази якої, на його думку, мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 18.11.2004 року у справі "Праведная проти Росії", заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішенні від 06.12.2005 року у справі "Попов проти Молдови" № 2, заява № 19960/04, п. 46 зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

В рішенні у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, 9 червня 2011р., п.43, Європейський суд з прав людини наголошує, що сторони не мають ставити питання про перегляд рішення, яке набрало законної сили, лише з метою досягнути нового слухання справи.
Крім того, положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03 квітня 2008 року визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.

Також, приймаючи рішення про відмову в задоволені заяви ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (п.52), в якому зазначено, що правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип означає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. При цьому, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що заявником не наведено обставин, які є нововиявленими, та, як вбачається зі змісту його заяви та наданих під час апеляційного розгляду пояснень, він має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що є неприпустимим.
Більш того, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Разом з цим, згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. У Рішенні від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» Суд наголошує, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення.

Як встановлено апеляційним судом, засуджений ОСОБА_7 не звертався до касаційної інстанції з касаційною скаргою про перегляд вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року та з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, а його мета фактично зводиться до скасування судового рішення за для нового слухання справи.
А тому, підстави для перегляду ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами - відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 459, 462, 467 КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 ,який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4