Справа № 463/4932/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/858/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,тапроживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

та представника потерпілих ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргоюпредставника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» - адвоката ОСОБА_11 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання у зв`язку з актом амністії відповідно до п. «в», ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави варість за проведення судових інженерно-транспортних експертиз у розмірі 2 970,15 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_9 відшкодування витрат на лікування у розмірі 16 561,02 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_9 відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 19 200 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ Аутсорсинг» на користь ОСОБА_9 відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 12 924, 70 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди у розмірі 19 200 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ Аутсорсинг» на користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 800 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ Аутсорсинг» «РОСТ Аутсорсинг» на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відшкодування моральної шкоди у розмірі по 100 000 грн. кожній.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 2 грудня 2016 року, близько 14:30 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись на вул. Богданівській у м. Львові в напрямку вул. Гайдучка, поблизу авторинку «Кривчиці», проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виявлення ним пішохода, який справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля переходив проїзну частину дороги та в час руху зупинився і зробив крок назад, для уникнення наїзду несвоєчасно застосував гальмування, що призвело наїзду на пішохода ОСОБА_14 . Своїми діями обвинувачений порушив вимоги п.15, п.1.10 (в частині значення терміну небезпека для руху), підпункти «б» та «д» п. 2.3 та п. 12.3 ПДР. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, а саме: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді вдавленого перелому лівої тім`яної кістки з поширенням на основу черепа, забою головного мозку важкого ступеня, гострої субдуральної гематоми справа, яка ускладнилася гнійним запаленням легенів, дистрофічними змінами нирок та печінки, гнійним післятравматичним менінгоенцефалітом, набряком головного мозку, які були небезпечними для життя в момент заподіяння, у живої особи відносяться до тяжкого тілесного ушкодження та призвели до смерті ОСОБА_14 в КМК ЛШМД 27.12.2016 року, о 10:30 хв.

На вирок суду представник цивільного відповідача ПАТ «Європейський страховий альянс» - адвокат ОСОБА_11 падала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року скасувати в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» відшкодування на користь ОСОБА_9 та призначити новий розгляд зазначених вимог в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_11 зазначає, що, вирішуючи цивільний позов у кримінальному провадженні, Личаківський районний суд м. Львова при визначенні розміру матеріальної і моральної шкоди не навів у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільного позову про стягнення всієї суми страхового відшкодування за полісом лише на користь ОСОБА_9 , не перевірив обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення витрат на лікування, що підлягають стягненню. Вказує, що потерпілою особою є ОСОБА_14 , життю якого заподіяна шкода внаслідок ДТП, а не його дружина ОСОБА_9 , визнана потерпілою у кримінальному провадженні. Оскільки потерпілою особою у ДТП є ОСОБА_14 , а цивільний позивач є лише заявником, тому відповідно до вимог п. б) ч. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_9 має надати цивільному відповідачу ПАТ «Європейський страховий альянс» свідоцтво про право на спадщину, як обов`язковий документ, що додається до заяви про страхове відшкодування.

Вказує, що цивільному відповідачу відомо про наявність дітей загиблого, які також мають право на отримання відшкодування, однак відсутня інформація про батьків, інших дітей. Таким чином, не визначивши усіх осіб, які мають право на страхове відшкодування за полісом, стягуючи страхове відшкодування на користь ОСОБА_9 , суд порушив п.7 ч.1 ст. 368 КПК України, а саме: ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку. Суд першої інстанції порушив ч.3 ст. 374 КПК України та у мотивувальній частині вироку не зазначив підстав для задоволення цивільного позову на користь лише ОСОБА_9 .

Крім того, зазначає про те, що судом першої інстанції не досліджено доказів (фіскальних чеків) на предмет їх належності для лікування наслідків ДТП. Вважає, що згідно наданих чеків та квитанцій обґрунтований розмір відшкодування витрат на лікування складає 13 437 грн. 09 коп., а не 16 561 грн. 02 коп., як зазначено цивільним позивачем, та має бути відшкодований цивільним відповідачем ПАТ «Європейський страховий альянс».

Крім того, вказує, що судом також порушено вимоги ч.1 ст. 368, ч.3 та ч.4 ст. 374 КПК України, якими передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову. Задовольнивши цивільний позов про стягнення суми страхового відшкодування за полісом лише на користь ОСОБА_9 , суд позбавив своєї частини доньок загиблого та, можливо, інших осіб, що мають право, наявність яких не з`ясовувалося судом.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 , яка просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , який заперечив проти доводів апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_9 та представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 , які заперечили проти доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені, таким надана вірна оцінка, що ніким не оспорюється.

За змістом ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Правові підстави для відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в тому числі, і у випадку страхування цивільної відповідальності, визначені у ст. ст. 1187, 1188, 1194 ЦК України та у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 IV зі змінами.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням, утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 передбачено, що шкода, заподіяна особі внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини заподіювача шкоди.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи чимось обмежене.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілими ОСОБА_9 (дружина померлого), ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (доньки померлого) був заявлений цивільний позов про стягнення з цивільних відповідачів майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення. Із змісту позовної заяви та уточнень до неї вбачається, що позивачі просили суд стягнути відшкодування витрат на лікування, поховання та встановлення надгробного пам`ятника ОСОБА_14 та відшкодування завданої моральної шкоди у зв`язку із смертю чоловіка та батька.
Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Як вбачається з витягу з наказу № 08-к від 31.12.2015 року та довідки від 7.12.2016 року (Том 1 а.с.182, 186), обвинувачений ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення працював на посаді фахівця відділу доставки в ТзОВ «Рост Аутсорсинг».
Крім того, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Fiat Doblo», р.н. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс», що підтверджується полісом № АК/0849513 (Том 1 а.с.185) строком дії з 1.09.2016 року по 31.08.2017 року.
Установивши всі обставини, проаналізувавши надані докази з точки зору їх належності та допустимості й надавши їм правову оцінку, належним чином застосувавши наведені вище положення ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , частково стягнувши майнову та моральну шкоду з страховика ПрАТ «Європейський страховий альянс» у межах сум встановлених в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а решту суми, що не покривалася страховими виплатами, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТ Аутсорсинг», належним чином мотивувавши своє рішення.
Доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» - адвоката ОСОБА_11 про те, що вимоги ОСОБА_9 є безпідставними, з огляду на те, що вона не виконала вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема не надала свідоцтва про право на спадщину, на думку колегії суддів, є необгрунтованими, оскільки такі не узгоджуються з вимогами даного закону.
Відповідно до п.27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 отримала право на виплату відшкодування, як особа, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, для виплати якої свідоцтво про право на спадщину не вимагається.
Згідно п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Оскільки ОСОБА_9 є дружиною померлого ОСОБА_14 , тому мала право на відшкодування їй моральної шкоди.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що задоволення цивільного позову ОСОБА_9 та стягнення в її користь з ПрАТ «Європейський страховий альянс» страхового відшкодування позбавить дітей померлого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 права на отримання такого відшкодування, то такі є необгрунтованими, з огляду на те, що в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 із заявами про виплату такого відшкодування до ПрАТ «Європейський страховий альянс» не зверталися. Крім того, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 позовних вимог до ПрАТ «Європейський страховий альянс» у даному провадженні не заявлено.
Відповідно до п.24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Ураховуючи дані довідки КМКЛ ШМД від 3.03.2017 року та представлених товарних чеків (Том 2 а.с. 19-30) в період стаціонарного лікування ОСОБА_14 , ОСОБА_9 було понесено витрати на лікування ОСОБА_14 , тому саме вона набула право на отримання відшкодування витрат на лікування померлого. У даному випадку ідеться про повернення витрат безпосередньо особі, яка такі витрати здійснила, тому доводи апеляційної скарги про успадкування страхового відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_14 , є хибними.
Такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості розмірів проведеного відшкодування. Колегія суддів вважає, що всі витрати, на які послалася потерпіла, надавши відповідні документи, підтверджують розмір витрат на лікування ОСОБА_14 , а також розмір витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника, а тому вони підлягають відшкодуванню із ПрАТ «Європейський страховий альянс» та частково з ТзОВ «РОСТ Аутсорсинг» у відповідних частинах відповідно до положень ст. ст. 1172, 1187, 1194 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, цивільний позов в кримінальному провадженні суд вирішив відповідно до вимог статей 127-129 КПК України. Розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд визначив з урахуванням вимог статей 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, а висновок місцевого суду є вмотивованим й обґрунтованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Із урахуванням викладеного, оскаржуваний вирок Личаківського районного суду м.Львова від 19 липня 2019 року в частині вирішення вимог цивільного позову колегія суддів апеляційного суду вважає законним та обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування вироку у цій частині колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» - адвоката ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4