справа № 274/6511/18 провадження № 1-кс/0274/680/20
У Х В А Л А
Іменем України

12.05.2020 року м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000002 від 04.01.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про арешт майна,-

В с т а н о в и в:

Згідно поданого клопотання слідчий СВ Бердичівського ВП ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: на комп"ютерне обладнання в кількості 11 (одинадцять) системних комп"ютерних блоків; 11 (одинадцять) моніторів; мережеві та електричні шнури до них; 2 (дві) флеш карти "Кingston" DT50.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи всупереч Закону України "Про заборону грального бізнесу" організували зайняття гральним бізнесом у приміщеннях, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено 04.01.2018 р. до ЄРДР за № 0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в нежитловому приміщенні, вхід до якого захований від сторонніх осіб та здійснюється через іншу частину вказаної будівлі, що за адресою: АДРЕСА_3 , невідома особа, всупереч Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» із використанням ігрових автоматів організувала гральний бізнес та не припинила свою діяльність відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.12.2019 №1325-р «Про протидію грального бізнесу».
07.05.2020 р. в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено: комп`ютерне обладнання в кількості 11 (одинадцять) системних комп"ютерних блоків; 11 (одинадцять) моніторів; мережеві та електричні шнури до них; 2 (дві) флеш карти "Кingston" DT50.
08.05.2020 р. вище зазначені речі були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.01.2018 р.
Слідчий СВ Бердичівського ВП в судове засідання не з"явився, що у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що слідчим відділом Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.01.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КПК України.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу обшуку від 07.0_.2020 р., який був проведений у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено: комп`ютерне обладнання в кількості 11 (одинадцять) системних комп"ютерних блоків; 11 (одинадцять) моніторів; мережеві та електричні шнури до них; 2 (дві) флеш карти "Кingston" DT50.
Відповідно до вимог ст. 167 КПК України вилучене під час обшуку майно являється тимчасово вилученим майном, яке відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом по даному кримінальному провадженню, щодо якого, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчому необхідно звернутись із клопотанням про арешт майна.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Так, судом встановлено, що 08.05.2020 р. ст.слідчий СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просить легалізувати обшук, проведений 07.05.2020 р. у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , який був проведений негайно, без добровільної згоди особи.
Однак, ухвалою слідчого судді від 07.05.2020 р. у задоволенні клопотання ст.слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про проведення обшуку відмовлено з негайним поверненням вилученого згідно протоколу обшуку від 07.0_.2020 р. майна, вилученого з приміщення будівлі, що за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: комп"ютерне обладнання в кількості 11 (одинадцять) системних комп"ютерних блоків; 11 (одинадцять) моніторів; мережеві та електричні шнури до них; 2 (дві) флеш карти "Кingston" DT50.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
За вимогами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Таким чином, всупереч вимог п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування кримінального провадження № 0000002 від 04.01.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника приміщення, де був проведений обшук.
Крім того, виходячи з беззастережних приписів, що містить ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з тим, ознайомившись з клопотанням, слідчий суддя встановив, що у резолютивній частині клопотання слідчим не конкретизовано, кому належить майно, на яке просить накласти арешт слідчий (не зазначено власника майна), а також не зазначено родових ознак цих речей, на які планується накласти арешт (комп"ютерне обладнання).
Оскільки слідчим не доведено необхідність арешту майна в межах доводів поданого клопотання, а також враховуючи ряд недоліків, які містить клопотання, тому на підставі ч. 1 ст. 173 КПК України у його задоволенні слід відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 і п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Отже, на підставі вищенаведеного, враховуючи те, що слідчим суддею було відмовлено слідчому СВ Бердичівського ВП у задоволенні клопотання про обшук, тому речі (майно), на які просить накласти арешт слідчий, визнаються недопустимими доказами, які підлягають негайному поверненню особі, у якої були вилучені.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 170, 171, 172, 173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000002 від 04.01.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про арешт майна - відмовити.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня.
Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1