Вирок

Іменем України

Справа №712/6245/20
Провадження №1-кп/712/621/20

13 липня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000017 внесеного 30.06.2020 в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Топильна, Шполянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, солдата, старшого стрільця ракетної батареї 3 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні «солдат» на посаді навідника старшого стрільця ракетної батареї 3 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону вказаної військової частини, діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 13.02.2020 близько 08 год. 00 хв., самовільно без дозволу командування в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився за місцем свого проживання у с. Топильне, Шполянського району, Черкаської області.

З цього часу ОСОБА_4 офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього.

30.06.2020, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин,

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. У скоєному правопорушенні щиросердно розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, так як в обвинувальному акті все зазначено і описано вірно. Просив пробачення, а також просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При таких обставинах, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину доведеною та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, за ознаками самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім військового стану, вчинене особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення ОСОБА_4 із зізнанням, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також наявність статусу учасника бойових дій.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують покарання, а також за відсутності обставин що обтяжують покарання, призначає ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи вищевикладене, суд приходе до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому відповідно до ст.ст.75, 76 КК України, вважає за можливе звільнити останнього, від відбування призначеного покарання, з випробуванням, якщо він протягом визначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню №№0000017, заявлено не було. Процесуальні витрати, а також речові докази відсутні.

Керуючись, ч.1 ст.69 КК України, ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 п.1,2 ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місці проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом 30 діб до Черкаського апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1