Справа № 676/6486/19
Провадження № 1-кп/676/119/20
ч.1 ст. 125 КК України
ВИРОК
Іменем України
2 червня 2020 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подiльський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , захисника-адвоката ОСОБА_3 , представника потерпілої, адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Великі Панівці, Кам`янець-Подільського району, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, працюючої інспектором КП «Міськтепловоденергія», паспорт серія НОМЕР_1 виданий Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області 7 червня 2002 року, не судимої,

обвинуваченої за ч. 1 ст.125 КК України, -

встановив :
ОСОБА_6 18 вересня 2019 року о 10-й год. в АДРЕСА_2 , на сходинковій площадці другого поверху, під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , який виник між ними на грунті довготривалих неприязних відносин, стоячи обличчям навпроти потерпілої, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла їй один удар своєю жіночою сумкою яку тримала у правій руці в область внутрішньої сторони правового стегна, чим заподіяла потерпілій тілесне ушкодження у виді синяка на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна, яке по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_6 за вказаних обставин умисно шляхом подряпування і стискання пальцями заподіяла нігтями рук тілесні ушкодження у виді садини на верхньому відділі задньої поверхні лівого передпліччя, а також садини на задній поверхні нижньої третини правого плеча, які по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_6 вину не визнала, заперечувала факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , пояснила, що 18 вересня 2020 року о 10-й год. вийшла з квартири, в руках у неї була сумка, в якій був алкотест. ОСОБА_5 почала її фотографувати, провокувати і погрожувати, що подасть до суду, але будь-яких тілесних ушкоджень вона ОСОБА_5 не спричиняла. Обвинувачена вважає, що ОСОБА_5 мстить їй за свідчення, які вона давала у інших провадженнях, а також у такий спосіб заробляє собі на проживання.

Потерпіла ОСОБА_5 спростувала свідчення обвинуваченої, в суді вона наполягала на тому, протягом тривалого часу з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувають у неприязних відносинах, у неї є підозра, що вони пошкоджують дверні замки до її квартири. Так, 18 вересня 2019 року, коли майстер ОСОБА_10 черговий раз висвердлював замок, ОСОБА_6 вийшла зі своєї квартири в нетверезому стані і вдарила сумкою по нозі і подряпала нігтями.

Свідок ОСОБА_10 , очевидець події, пояснив, що у вересні 2019 року поступив йому виклик на квартиру до ОСОБА_11 для заміни замка. Коли він свердлив серцевину, з своєї квартири вийшла ОСОБА_6 . ОСОБА_5 фотографувала ОСОБА_6 на телефон. Боковим поглядом він побачив, як ОСОБА_6 вдарила жіночою сумкою білого кольору в нижню частину тіла по ногах потерпілої ОСОБА_5 .

Показанням цього свідка суд довіряє, адже цей свідок не є заінтересованим у розгляді справи на користь однієї з сторін, у суді він впевнено і переконливо давав показання, що викликає довіру в їх правдивості. Тому, суд обґрунтовує такими показаннями вину обвинуваченої .

Свідки захисту ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що вони не бачили всієї події, а спостерігали лише частину обставин. Так, ОСОБА_12 лише чула розмову між обвинуваченою та потерпілою, свідок ОСОБА_13 побачили обвинувачену поза місцем події, а ОСОБА_14 лише від ОСОБА_13 дізналась, що ОСОБА_5 знаходиться біля своєї квартири. Ці свідки не спростували, а ні свідчень потерпілої, а ні свідчень очевидця ОСОБА_15 , а ні висновків судово-медичної експертизи. За таких обставин суд вважає показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 неналежними доказами, адже ними не доказуються обставини, які можуть мати значення для правильного вирішення справи.

Судово-медичний експерт ОСОБА_16 підтвердив у суді висновки експертиз, які він проводив. Експерт стверджував, що 24 вересня 2019 року він оглядав потерпілу та виявив на її тілі тілесні ушкодження, які описав. Вважає, що у довідці травмпункту допущено описку в даті отримання тілесних ушкоджень та в їх локалізації. Під час огляду він безпосередньо виявив тілесні ушкодження, та описав їх, а тому вважає більш правильними записи про тілесні ушкодження у його висновках. Експерт підтвердив, що два садна на верхньому відділі задньої поверхні лівого передпліччя, а також садини на задній поверхні нижньої третини правого плеча могли утворитись від дії нігтів шляхом подряпування і стискання пальцями.

Вина обвинуваченої також доводиться протоколами слідчих дій та висновком судово-медичної експертизи.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 вересня 2019 року доводиться, що ОСОБА_5 після події звернулася до Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про спричинення їй тілесних ушкоджень 18 вересня 2019 року обвинуваченою ОСОБА_6 (т.1 м.д.с. а.с. 7).

Протоколами проведення слідчих експериментів від 23 та 24 вересня 2019 року, слідчими органами зафіксовано обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_5 , який відтворила потерпіла та свідок ОСОБА_17 . На слідчому експерименті обвинувачена та свідок, кожен окремо, підтвердили спосіб нанесення легких тілесних ушкоджень (т.1 м.д.с.а.с.22-25, 26-29).

Висновком експерта №338 від 24 вересня 2019 року доведено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді 2-х садин на задній поверхні нижньої третини правого плеча, верхньому відділі задньої поверхні лівого передпліччя могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів з ребристою травмуючою поверхнею, можливо нігтів пальців рук. Синяк на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини правого стегна міг утворитися внаслідок удару тупими твердими предметами. Дані тілесні ушкодження могли утворитися за умов та в термін вказаних потерпілою і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень ( т.1 м.д.с.а.с. 20-21).

Висновком експерта № 340 від 26 вересня 2019 року доведено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли утворитися у спосіб та за механізмом про які вказала потерпіла на слідчому експерименті ( т.1 м.д.с.а.с. 34-35).

Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає, що дії ОСОБА_6 містять склад кримінального правопорушення і обвинувачена винувата у його вчиненні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 , як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена вперше вчинила злочин невеликої тяжкості. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є позитивні характеристика за місцем роботи та позитивні відгуки про неї за місцем проживання, наявність на утриманні інваліда.
Обставин, які б обтяжували покарання суд не встановив.
З врахуванням викладеного, необхідним і достатнім для ОСОБА_6 та попередження нових злочинів буде покарання у виді мінімального штрафу.

Позовні вимоги обвинуваченої слід задоволити частково з наступних підстав (т.1м.с.п. а.с.57-66).
Цивільний позов ОСОБА_5 до обвинуваченої про відшкодування майнової шкоди не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довела, що понесла матеріальні витрати у зв`язку з спричиненням їй тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_18 обґрунтовувала позовні вимоги в цій частині чеками від 17-25 жовтня 2019 року про придбання ліків на суму 83,99 грн. (а.с. 61,66), а також записами у медичній картці від 25 жовтня 2019 року, медичними заключеннями (а.с. 60, 62-65). Проте, в суді встановлено, що таке лікування не пов`язане з спричиненням їй легких скороминущих тілесних ушкоджень, які були спричиненні їй 18 вересня 2019 року, тобто за 1 місяць до такого лікування. Більше того, встановлено, що заявлені матеріальні витрати понесені аж у жовтні 2019 року у зв`язку з лікуванням болю в хребті. З записів медичної картки слідує, що позивач повідомила, що 12 жовтня 2019 року отримала травму хребта, а 21 жовтня 2019 року звернулась на травмпункт (а.с.62). Отже, між діями відповідача і витратами, які понесла позивач відсутній причинно-наслідковий зв`язок. З цих причин у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.
Також, ОСОБА_5 просила стягнути з обвинуваченої моральну шкоду в сумі 20 тис. грн. Відповідачка позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не визнала, оскільки заперечувала свою вину. Вирішуючи позов суд прийшов до висновків про необхідність часткового задоволення вимог позивача з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.п. 1,2 ч.2 ст.23 ЦК України, проявилась у душевних стражданнях, моральних переживаннях та порушенні нормальних життєвих зв`язків через спричинені видимі тілесні ушкодження. Водночас, при вирішенні позову суд виходить з того, що дії потерпілої, яка постійно провокує конфлікти з обвинуваченою (заселила в житло значну кількість осіб ромської національності), вчиняє дрібні адміністративні правопорушення, конфліктує з сусідами та колишнім чоловіком, сприяли вчиненню правопорушення щодо неї, заявивши позов, потерпіла була нещирою у обґрунтуванні матеріальних вимог, а тому завдану моральну шкоду слід суттєво зменшити. Суд враховує і те, що обвинувачена хоча й посягнула на здоров`я потерпілої, проте не завдала серйозних тілесних ушкоджень, а спричинила лише скороминучі тілесні ушкодження. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, зважаючи що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на переконання суду, заявлену позивачем моральну шкоду слід зменшити і з відповідачки слід стягнути на користь потерпілої ОСОБА_5 2000 грн.

Долю речових доказів у справі слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -
ухвалив :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з засудженої ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 дві тисячі гривень моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням.

В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази: два диски з відеозаписами проведення слідчих експериментів зберігати в матеріалах справи ( т.1 м.д.с.а.с. 25,29).
Вирок можна оскаржити через суд, який його ухвалив, до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченій. Інші учасники кримінального провадження вправі отримати у суді копію вироку.
Суддя
Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1