Справа № 645/3779/17
Провадження № 1-кп/645/58/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2
при секретарі судових засідань ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
експерта ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів Овруцького району Житомирської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого оператором відеоспостереження ТОВ «Експансія», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З 04.09.2017 року в провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000060 07.01.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Встановлено, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування звинувачується в тому, що працюючи на посаді провідного фахівця ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (ПАТ«БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» код ЄРДПОУ 38619024, 01001, м.Київ, пров. Рильский, будинок 10-12/3), 06.01.2016 року приблизно о 15.15 годин, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації клієнта банку ОСОБА_9 , яка мешкає за вказаною адресою з родиною.
Перебуваючи на 12 поверху 1 під`їзду, будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 подзвонив у дверний дзвінок квартири АДРЕСА_4 , на що двері тамбуру відчинив член родини ОСОБА_9 , мешканка вказаної квартири ОСОБА_10 , та до виходу також підійшов ОСОБА_6 .
ОСОБА_10 повернулась до квартири, а ОСОБА_4 , представившись співробітником ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», продемонструвавши службове посвідчення, не пояснивши при цьому мету свого візиту, повідомив ОСОБА_6 що він прийшов до ОСОБА_9 та вимагав від ОСОБА_6 покликати останню, або дати можливість пройти до приміщення тамбуру та квартири.
ОСОБА_6 , перебуваючи в дверному отворі тамбурної двері, повідомив ОСОБА_4 , що не пустить його до тамбуру та своєї квартири.
Внаслідок цього, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, при цьому ОСОБА_4 намагався потрапити до приміщення тамбуру, штовхаючи ОСОБА_6 з дверного отвору в середину приміщення, а потерпілий перешкоджав діям ОСОБА_4 .
Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_4 , на підґрунті особистих неприязних відносин, виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_4 знаходячись на відстані не більше 1 метру від потерпілого ОСОБА_6 наніс останньому один удар стопою правої ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого, спричинивши тим самим ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1830-С/17 від 08.06.2017 травму правої стопи у вигляді перелому проксимального метадіафаза 1 плюснової кістки зі зміщенням і крайовий відривний перелом проксимального епіфіза основної фаланги 1 пальця. По ступеню тяжкості це пошкодження викликало тривалий розлад здоров`я понад 21 добу і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але спричинило тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні 08.01.2020 року обвинуваченим було заявлено клопотання про витребування з Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І. Сітенка Національної Академії медичних наук України» історії хвороби потерпілого ОСОБА_6 в зв`язку зі зверненням останнього до вказаного медичного закладу за отриманням консультативного висновку від 05.02.2016 року № 804870, та призначення по справі судово-медичної експертизи для з`ясування наступних питань: 1) чи маються у ОСОБА_6 які небудь тілесні ушкодження, якщо так, то який їх характер, кількість, локалізація, механізм утворення, давність, ступень тяжкості; 2) чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від удару власною ногою о твердий предмет з обмеженою поверхнею (плоскою поверхнею); 3) чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від тиску стопою ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого під вагою власного тіла без прикладення зусиль; 4) чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від удару стопою ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого.
Вказане клопотання обвинуваченого було підтримано його захисником.
Прокурор заперечувала проти вказаного клопотання, вважаючи його безпідставним. З позицією прокурора погодився потерпілий ОСОБА_6 , який вказував на ознаки затягування розгляду справи з боку обвинуваченого.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши докази по справі, суд вважає клопотання обвинуваченого таким, що задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень ч.1 ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Положеннями ч.1 ст.242 КПК України визначено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Як встановлено в судовому засіданні необхідність витребування з Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І.Сітенка Національної Академії медичних наук України» історії хвороби потерпілого ОСОБА_6 в зв`язку зі зверненням останнього до вказаного медичного закладу за отриманням консультативного висновку від 05.02.2016 року № 804870 з боку обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовується наявністю сумнівів в самому факті такого звернення, а як слід, наявністю сумнівів в частині визначення характеру, кількості, локалізації виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, давності їх утворення та визначення ступеню їхньої тяжкості.
Як слід за наслідками отримання історії хвороби потерпілого з Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І.Сітенка Національної Академії медичних наук України» обвинувачений вважає необхідним призначення по справі експертизи для визначення факту наявності у ОСОБА_6 яких небудь тілесних ушкоджень в зв`язку з подіями 06.01.2016 року, якщо так, то який їх характер, кількість, локалізація, механізм утворення, давність, ступень тяжкості. Крім того, на погляд обвинуваченого під час досудового розслідування залишилися не з`ясованими питання механізму утворення вказаних тілесних ушкоджень відповідно до постанови слідчого Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_11 від 06.06.2016 року про призначення судово-медичної експертизи, а саме чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від удару власною ногою о твердий предмет з обмеженою поверхнею (плоскою поверхнею); 3) чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від тиску стопою ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого під вагою власного тіла без прикладення зусиль; 4) чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від удару стопою ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого.
З наданих стороною обвинувачення письмових доказів по справі встановлено, що на підтвердження факту спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їх характеру, кількості, локалізації, механізму утворення, давності та ступеню тяжкості під час судового розгляду справи надано суду висновок судово-медичної експертизи № 1830-С/17 від 08.06.2017 року, відповідно до якої згідно з представленою медичною документацією у ОСОБА_6 мала місце травма правої стопи у вигляді перелому проксимального метадіафаза 1 плюснової кістки зі зміщенням і крайовий відривний перелом проксимального епіфіза основної фаланги 1 пальця. Дана травма виникла в результаті дії тупого твердого предмету (ів) і могла бути отримана в строк, вказаний в постанові та в медичній документації. По ступеню тяжкості це пошкодження не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 добу і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості ( згідно п.п. 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ).
Твердження обвинуваченого, що наслідком вказаного висновку слугував виключно консультативний висновок від 05.02.2016 року № 804870 Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І.Сітенка Національної Академії медичних наук України» є хибним, враховуючи, що з мотивувальної частини висновку експерту вбачається аналіз дослідження експертом сукупності оригіналів медичної документації потерпілого : 1) експертного висновку № 59-с від 12.01.2016 року ; 2) експертного висновку № 592-с від 02.03.2016 року ; 3) довідки № 82 МКЛ №25 від 06.01.2016 року; 4) протоколу УЗІ ОКТЛ від 29.01.2016 року; 5) консультативного висновку від 05.02.2016 року № 804870 Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М.І.Сітенка Національної Академії медичних наук України»; 6) рентгенограм № 108 від 06.01.2016 року та №690 від 26.01.2016 року на ім`я ОСОБА_6 , з приводу змісту яких експертом отримано консультації лікаря-рентгенолога ОСОБА_12 ; 7) амбулаторної картки ОСОБА_6 міської поліклініки № 6.
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_7 вказаної медичної документації вважав достатньої для надання відповіді на питання щодо наявності факту спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, їх характеру, кількості, локалізації, механізму утворення, давності та ступеню тяжкості. В той же час експерт ОСОБА_7 пояснив суду, що надання відповіді на питання, визначені в постанові слідчого Немишлянського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_11 від 06.06.2017 року про призначення судово-медичної експертизи, зокрема чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від удару власною ногою о твердий предмет з обмеженою поверхнею (плоскою поверхнею); чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від тиску стопою ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого під вагою власного тіла без прикладення зусиль; чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитися від удару стопою ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого, вимагали проведення слідчого експерименту з учасниками подій в разі надання останніми показів про саме такий механізм спричинення тілесних ушкоджень, в іншому випадку питання носять ймовірний, гіпотетичний характер, та відповіді під час проведення судово-медичної експертизи № 1830-С/17 від 08.06.2017 року не отримали.
В той же час експертним шляхом їм перевірялися в частині можливого механізму спричинення тілесних ушкоджень як версія обвинуваченого, так і версія потерпілого, зокрема шляхом аналізу їх показів під час слідчого експерименту, що відображено у висновку судово-медичної експертизи № 1620-с/17 від 24.05.2017 року, та висновку судово-медичної експертизи № 2525-с/17 від 15.08.2017 року. З врахуванням наведеного можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 від удару власною ногою о твердий предмет з обмеженою поверхнею ( плоскою поверхнею) (за версією обвинуваченого ОСОБА_4 ), та можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 від удару стопою ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого (за версією потерпілого ОСОБА_6 ) була перевірена експертним шляхом. Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 від тиску стопою ноги у взутті по тильній частині правої стопи потерпілого під вагою власного тіла без прикладення зусиль заперечується учасниками подій, що мали місце 06.01.2016 року, а тому вимоги обвинуваченого про призначення з цього приводу судово-медичної експертизи в суді, є безпідставними.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 242, 332, 350 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про витребування медичної історії хвороби та призначення по справі судово-медичної експертизи залишити без задоволення.
Роз`яснити обвинуваченому, що відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.
Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий - суддя