Справа № 336/9124/15-к
Провадження 1-о/336/1/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження за заявою захисника засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який відбуває покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2016 за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла, етапованого до ДУ Запорізький слідчий ізолятор Міністерства юстиції України, - адвоката ОСОБА_4 ,

про перегляд вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2016 у кримінальній справі №336/9124/15-к, пр.1-кп/336/207/2016, ухваленого відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , засуджених за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за нововиявленими обставинами, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , з боку захисту: засуджених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 , захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з 30.11.2018 перебуває кримінальне провадження за заявою захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про перегляд обвинувального вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2016 у кримінальній справі №336/9124/15-к, пр.1-кп/336/207/2016, ухваленого відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , засуджених за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за нововиявленими обставинами.

За змістом заяви, вказаний вирок підлягає перегляду за нововиявленими обставинами згідно з п.1 ч.2 ст.459 КПК України через наявність обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою, у строк до 18.09.2018.

На думку сторони захисту, під час розгляду вказаного кримінального провадження Шевченківським районним судом м.Запоріжжя неодноразово викликався свідок ОСОБА_9 , який на виклики суду не з`явився, проте, його свідчення вкрай важливі для ОСОБА_3 . Адвокатом ОСОБА_4 встановлено місце знаходження свідка, який надав пояснення, а саме, у вересні-жовтні, повертаючись з роботи, він проходив райвідділ у напрямі місця проживання, був зупинений працівниками поліції, запрошений у якості понятого, при цьому, йому пояснили, що вночі двоє хлопців пограбували іншого хлопця та дівчину, забрали їх сумки та два мобільних телефони. Підозрюваних у вчиненні злочину він не бачив, підписав протокол та пішов додому. Натомість, вироком суду встановлено, що інший понятий ОСОБА_10 , допитаний у якості свідка, дав покази про те, що під час проведення огляду особистих речей затриманих протокол складався в присутності іншого понятого. У зв`язку із вказаними обставинами, захисник засудженого вбачає підстави для проведення одночасного допиту цих двох свідків відповідно до ч.14 ст. 352 КПК України, з урахуванням правил ч.9 ст.224 КПК України.

Допит свідка ОСОБА_9 , на думку заявника, надасть змогу встановити, чи дійсно вилучався у ОСОБА_3 мобільний телефон, оскільки, як випливає з пояснень ОСОБА_3 , працівники поліції самостійно залишили його відбиток на телефоні, приклавши палець підозрюваного до екрану цього мобільного пристрою, що нібито вилучили, як стало відомо адвокату ОСОБА_4 18.09.2018 зі слів вказаного свідка.

На підставі наведеного, заявник просить відкрити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, скасувати вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2016 у кримінальній справі №336/9124/15-к, пр.1-кп/336/207/2016, ухвалений відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , засуджених за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 187 КК України

Ухвалою суду від 30.11.2018 відкрито провадження за вказаною заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, призначено судовий розгляд справи.

05.02.2019 ОСОБА_3 етапований для тимчасового утримання до ДУ Запорізький слідчий ізолятор Міністерства юстиції України з ДУ Оріхівська виправна колонія №88 УДПС України в Запорізькій області на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23.01.2019, згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.02.2019 тимчасово залишений у вказаній установі на період розгляду заяви.

Під час судового розгляду засуджений ОСОБА_3 та його захисник на задоволенні заяви наполягали, підтвердили обставини, зазначені в обґрунтування вимог, що відображені в заяві.

В судовому засіданні прокурор висловив заперечення проти задоволення заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, зазначивши про неможливість надання іншої оцінки доказам, а також про те, що наведені заявником підстави не є нововиявленими, просив залишити заяву без задоволення.

Засуджений ОСОБА_5 який бере участь у справі в режимі відеоконференцзв`язку, та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали заяву в повному обсязі.

Розглянувши заяву, вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши визначений під час судового розгляду обсяг доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяви без задоволення у зв`язку із таким.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч.1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Ч.2 ст.459 КПК України чітко передбачені критерії обставин, що можуть бути визначені як нововиявлені. Із змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

За нормою п.1 ч.2 ст.459 КПК України, на яку посилається заявник в якості підстави для задоволення заяви та скасування вироку суду, нововиявленими обставинами визнаються штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок.

Як врегульовано ч.1 ст.460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Згідно з ч.1 ст.461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Порушення строку звернення до суду із цією заявою, поданою захисником засудженого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 судом не встановлено, враховуючи, що сторона захисту зазначає про 18.09.2018, як дату надання свідком ОСОБА_11 пояснень, з яких й стало відомо про наявність обставин, що можуть вплинути на судове рішення.

Ч. 1, 2, 4 ст.466 КПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення. Суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами, якщо вони не оспорюються.

Стаття 467 КПК України надає суду право, зокрема, залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2016 у справі №336/9124/15-к, пр. 1-кп/336/207/2016 визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, призначено йому покарання у виді позбавленні волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла. Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з 04.10.2015 з 02.00 години згідно протоколу затримання. Визнано винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, призначено йому покарання у виді позбавленні волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла. Строк відбування покарання ОСОБА_3 постановлено рахувати з 04.10.2015 з 02.00 години згідно протоколу затримання. У вироку для обрахунку строку покарання засуджених застосовано положення ч.5 ст. 72 КК України. Вирок суду набрав законної сили 11.11.2016.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11.11.2016 у справі №336/9124/15-к, пр. №11-кп/778/1465/16 апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_12 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , залишені без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2016 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , обвинувачених за ч.2 ст. 187 КК України, залишено без змін.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.08.2017 вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2016 та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11.11.2016 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_3 залишено без зміни, а касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_12 без задоволення.
Крім того, 20.11.2017 ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя засудженому вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2016, за заявою установи виконання покарань «Софіївська виправна колонія № 55» про роз`яснення судового рішення у кримінальному провадженні, ОСОБА_3 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зараховано період з 04.10.2015 до 11.11.2016.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2018 заяву засудженого ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами справи в зв`язку із нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Адвокат ОСОБА_4 яка звернулась із поданою заявою в інтересах засудженого ОСОБА_3 , обґрунтовує свою заяву наявністю розбіжностей у свідченнях понятого ОСОБА_10 , допитаного під час судового розгляду кримінального провадження, та понятого ОСОБА_9 , якого вона розшукала.

Так, до заяви додано протокол допиту у якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особа якого встановлена за водійським посвідченням, датований 18.09.2018, за підписом свідка та адвоката ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч.1-4, 8 ст.95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду. Свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду, а експерт - слідчому судді та суду в установленому цим Кодексом порядку. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Слід зауважити, що за змістом ч.8 ст. 95 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів.

Як врегульовано ч.4 ст.96 КПК України, свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями. Крім того, відповідно до ч.14, 15 ст. 352 КПК України, свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався. Суд має право призначити одночасний допит двох чи більше вже допитаних учасників кримінального провадження (свідків, потерпілих, обвинувачених) для з`ясування причин розбіжності в їхніх показаннях, який проводиться з урахуванням правил, встановлених ч.9 ст. 224 цього Кодексу.

Так, під час розгляду заяви, 02.10.2019 судом, відповідно до встановленого порядку її розгляду, за клопотанням заявника адвоката ОСОБА_4 , здійснено допит свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який показав, що йшов з роботи приблизно 4 роки тому о 08-00-08-30 годині, точної дати не пам`ятає, проходив біля Шевченківського відділення поліції. В цей час працівники відділення поліції попросили його бути понятим у кримінальній справі. Він із поліцейськими піднявся на другий поверх, після чого йому приблизно пояснили обставини справи, а саме, що ввечері чи вночі, згодом, під час допиту, уточнив, що о 03-00-04-00 годині вночі, був вчинений розбійний напад. Йому показали сумку, мобільний телефон, цифровий фотоапарат, які були викрадені, нікого з підозрюваних чи потерпілих він не бачив. Разом із ним в кабінеті відділення був другий свідок, двоє співробітниць поліції, які були у формі. Він оглянув речі та підписав у зв`язку із цим запропонований слідчою документ.

За пропозицією суду оглянув протокол від 04.10.2015, підтвердив, що підпис у протоколі вчинений ним власноручно, почерк його. Зауважив, що чітко всі обставини не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час. Показав, що обшуку затриманого ОСОБА_3 та вилучення у нього речей за його участі не проводилось, проте, він поставив підпис у графі про те, що зі змістом протоколу він ознайомлений. Мав підвищену температуру того дня, тому відпросився на одну годину раніше з роботи, пояснює розбіжності тим, що неуважно прочитав та не в повній мірі зрозумів зміст протоколу. Підтвердив, що зауважень до протоколу не мав. Зміст протоколу на момент надання свідчень суду не пам`ятає. Як підписував протокол інший свідок, ОСОБА_9 не бачив, із засудженими не знайомий.

Зазначив, що з`явився до суду на виклик за судовою повісткою. Перед викликом до суду на роботу до дружини ОСОБА_9 підійшла дівчина та передала судову повістку для нього, а до цього була телефонна розмова, із ким та коли, він не пам`ятає, але з приводу того, що він був у відділенні поліції за вказаних обставин. Після телефонної розмови він зустрівся із адвокатом, надав письмові пояснення. Розмова була із цією ж людиною, яка телефонувала. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Адвоката, як показав свідок, під час процесуальної дії також не було.

31.10.2019 під час допиту у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 за клопотанням прокурора, вона показала, що працює на посаді заступника начальника СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (актуальне найменування), засуджених впізнає, оскільки відділенням поліції у 2015 році проводилось досудове розслідування у кримінальній справі відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України. Протокол затримання відповідно до ст.208 КПК України складала особисто, в присутності о/у ОСОБА_16 , інспектора-криміналіста Стукашевої, адвоката ОСОБА_17 та двох понятих на прізвище ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також двох затриманих.

Під час затримання о/у ОСОБА_16 проводився обшук, під час якого у Аржавітіна проведено вилучення речей, слідча дія відбувалась в присутності двох понятих. При цьому, у одного із затриманих вилучено сумку жіночу, із кишень одного з них також вилучені золоті прикраси, точний перелік речей не пам`ятає, в протоколі все відображено. Слідча дія відбувалась у каб.24 Шевченківського відділення поліції, понятих, як показала ОСОБА_13 , запрошував о/у добового наряду, це були сторонні особи, які проходили повз відділу. Затримання відбувалось приблизно о 03-00 годині вночі. Протокол слідчої дії був наданий кожному її учаснику, вони поставили свої підписи у ньому після ознайомлення, жодних зауважень не було.

Після слідчої дії, як пояснила свідка, адвокатом заявлено клопотання про призначення судово-медичної експертизи, оскільки підозрювані стверджували, що відносно них застосовано фізичну силу працівниками поліції, а також, спеціальні засоби. Як показала свідка, затриманий ОСОБА_3 підписав протокол безпосередньо після його складання, в присутності адвоката.

31.10.2019 під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що наразі не працює, звільнений за скороченням штату, працював у Шевченківському відділенні поліції. Засуджених впізнає, оскільки, перебуваючи на добовому чергуванні на початку жовтня, у складі СОГ, брав участь у їх затриманні разом із співробітниками патрульно-постової служби. Був присутній під час проведення слідчої дії - затримання, обшуку затриманих, із складанням відповідного протоколу згідно зі ст. 208 КПК України. Слідча дія проводилась слідчою ОСОБА_13 . Він проводив обшук, що конкретно й у кого з затриманих вилучалось, не пам`ятає. Також, під час слідчої дії, яка проводилась приблизно о 02-00-04-00 годині вночі, крім слідчої та затриманих, були присутні двоє понятих, запрошених з вулиці, адвокат-жінка, прізвище якої не пам`ятає. Усі присутні невідкладно ознайомлені із протоколом, зауважень не було. Про погане самопочуття ОСОБА_3 не пам`ятає.

Під час судового розгляду заяви ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.10.2019 за клопотанням захисника ОСОБА_4 доручено Шевченківському ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області провести дії, спрямовані на встановлення теперішнього місця проживання (місце знаходження) свідка ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановивши сусідів та родичів свідка, опитати їх з приводу теперішнього місця проживання (місця знаходження) свідка, та в разі встановлення останнього, запросити його в судове засідання. Зобов`язано відповідальних за виконання ухвали посадових осіб письмово повідомити суд про результати виконання ухвали до початку судового засідання по справі.
На виконання ухвали суду, як видно з рапорту о/у сектору кримінальної поліції Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_22 , поданого до суду 18.11.2019, під час повторного виїзду за адресою проживання свідка ОСОБА_21 , двері ніхто не відчинив, сусідка повідомила, що вказану особу не знає, що унеможливило привід до судового засідання.

Оцінюючи показання, надані свідками, суд виходить з такого.

Безпосередність дослідження показань, речей і документів врегульована нормою ст. 23 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Під час розгляду заяви можливості для доказування, яке відповідно до ч.2 ст.91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, на даний час, з урахування вчинених судом процесуальних дій, вичерпані.

Суд в повній мірі забезпечив сторони усіма можливостями для реалізації своїх прав під час судового розгляду заяви в межах порядку, врегульованого кримінально-процесуальним законодавством, для доведення своєї позиції у справі, встановлення та визнання обставин, з приводу яких подано заяву, нововиявленими.

Суд критично ставиться до пояснень, наданих свідком ОСОБА_9 , який під час первісного розгляду справи не виявив зацікавленості у наданні пояснень безпосередньо суду, проте після бесіди із захисником засудженого, з`явився до суду, підтвердив вчинення підписів у протоколі від 04.10.2015 власноруч, але надав свідчення, які прямо протилежні встановленим судом фактичним обставинам затримання та обшуку, викладеним в протоколі слідчої дії, тому суд відкидає такі пояснення.

Погоджуючись із запереченнями прокурора, суд приймає, як належний доказ, що непрямо, проте, підтверджує присутність захисника адвоката ОСОБА_23 під час виконання вимог ст. 208 КПК України відносно ОСОБА_3 . Так, прокурором в судовому засіданні надано оригінал письмового клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_23 про призначення експертизи від 04.10.2015, оглянутого судом 31.10.2019. Це клопотання підтверджує свідчення ОСОБА_13 стосовно того, що інших клопотань, крім призначення судово-медичної експертизи, учасниками слідчої дії не заявлялось.

Крім того, сторони кримінального провадження, які брали участь під час цієї слідчої дії, зауважень до протоколу не мали. Показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_13 не викликають у суду розумних сумнівів щодо їх відповідності фактичним обставинам затримання та обшуку ОСОБА_3 відповідно до процесуальних вимог, зокрема, у їх сукупності та взаємозв`язку із іншими доказами підтверджують участь всіх зазначених у ньому осіб, які засвідчили протокол своїми підписами.

Так, відомості протоколу затримання ОСОБА_3 від 04.10.2015, оглянутого судом, засвідчують, що під час його обшуку виявлено і вилучено з задньої правої кишені джинсів мобільний телефон «ALCATEL one touch» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Крім того, як встановлено вироком суду, з приводу скасування якого подано заяву, потерпілі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 під час розгляду кримінального провадження надали свідчення щодо обставин події та підтвердили, що впізнали підозрюваних. У рюкзаку ОСОБА_5 виявлена сумка потерпілої з речами, у задній кишені його штанів - її золоті прикраси. У ОСОБА_3 виявлений мобільний телефон ОСОБА_25 .

Також у вироку наведені прийняті судом показання свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які підтвердили обставини переслідування та затримання обох підозрюваних. Вони узгоджуються й з показаннями свідка ОСОБА_29 , допитаної судом під час розгляду кримінального провадження, що видно з вироку суду від 07.07.2016, яка, 04.10.2015 як спеціаліст у складі оперативно-слідчої групи виїжджала на огляд місця події по вул. Моторобудівників, після чого група прослідувала в місце, де знаходились затримані, а потім прослідували у райвідділ, де вона бачила хлопців-понятих.

З вироку суду також вбачається, що судом здійснений допит іншого понятого ОСОБА_21 , причому, його присутності під час складання протоколу затримання не заперечує ОСОБА_9 . Його показання щодо складання протоколу без зауважень відповідають в цій частині змісту самого протоколу.

Суд наголошує, що показання потерпілих та свідків, протоколи слідчих дій, висновки експертів, їх логічність, послідовність, та узгодженість були предметом розгляду й під час апеляційного та касаційного перегляду вироку суду від 07.07.2016. Судами першої, апеляційної та касаційної інстанції перевірені доводи захисників щодо виправдання обвинувачених з підстав недоведеності їх винуватості, проте, вони не знайшли свого підтвердження.

Зокрема, предметом судового розгляду були твердження сторони захисту про те, що під час затримання обвинувачених їх огляд та вилучення майна, зазначеного у протоколах затримання, проводились без участі понятих та захисників, час складання протоколів затримання вказаний у них невірно, тому працівники міліції мали можливість підкласти речі, в подальшому визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Не дивлячись на те, що участь свідка ОСОБА_9 не вдалося забезпечити під час розгляду справи, який завершився ухваленням обвинувального вироку, аналіз та співставлення усіх наявних доказів, безпосередньо досліджених судом, дозволив суду зробити висновок про те, що безпосередньо на місці затримання у обвинувачених виявлені речі, за ознаками схожі на викрадені у потерпілих, які вилучались слідчим в присутності понятих, чим спростовані припущення захисників.

З мотивувальної частини вироку суду видно, що протоколи затримання обвинувачених підписані слідчим, понятими, обвинуваченими та захисниками без зауважень, час фактичного затримання обвинувачених ніким з учасників кримінального провадження не оспорювався, незаконність дій слідчого під час затримання обвинувачених та здійснення їх обшуку учасниками кримінального провадження в порядку ст.206, 303 КПК України не оскаржувалась. Оскільки потерпілі та свідок ОСОБА_18 підтвердили факт відвідування Шевченківського ВП та проведення зазначених у відповідних протоколах слідчих дій з їхньою участю, ці обставини нічим об`єктивно не спростовані, а відсутність контролю з боку чергового за належним веденням вказаного вище журналу вказує на недолік у діловодстві чергової частини даного підрозділу, проте не є підставою для недопустимості доказів.

З ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11.11.2016 вбачається тотожна позиція сторони захисту, а саме, адвоката ОСОБА_4 , яка у апеляційній скарзі, серед іншого, вказувала на невірність протоколу про затримання ОСОБА_3 , піддавала сумніву докази: покази свідка ОСОБА_21 , який був понятим при огляді та вилученні речей у ОСОБА_3 .
Також, у апеляційній скарзі ОСОБА_3 , як видно із вказаної вище ухвали, йшла мова, зокрема, про те, що вилучений у нього приналежний потерпілому мобільний телефон працівник міліції ОСОБА_27 при затриманні поклав йому до кишені, попередньо притуливши до його ( ОСОБА_3 ) пальця.
Проте, під час апеляційного розгляду вищевказані доводи скарг також не знайшли свого підтвердження. Як видно зі змісту ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11.11.2016, колегія суддів не погоджується з тим, що у провадженні була допущена фальсифікація доказів, яка вплинула на правильність вирішення провадження, оскільки дані твердження обвинуваченого ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні і покладеними в основу вироку доказами. Доводи захисників про неповноту судового розгляду, з посиланням на те, що в суді не був допитаний свідок ОСОБА_9 , який був присутнім при затриманні обвинувачених та вилученні у них викрадених речей, з урахуванням допиту іншого понятого ОСОБА_21 , свідчення якого наведені вище, судова колегія не вважає такими, що заслуговують на увагу. Як констатовано у вказаному судовому рішенні: слід зауважити, що під час судового розгляду обвинувачені та захисники не заперечували проти закінчення судового розгляду і не заявляли будь-яких додаткових клопотань щодо дослідження інших доказів на обгрунтування своїх доводів, як це передбачено ст. 363 КПК України.
Відповідно до висновків, здійснених колегією суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 15.08.2017, матеріали провадження свідчать, що суди першої і апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційних скаргах. Зазначені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам. Всі докази, покладені судом в основу обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності. Тому доводи у скаргах про те, що зазначену справу сфальсифіковано, є необґрунтованим. Як убачається з протоколів затримання, майно, заволодіння яким засудженим ставилося у провину, було виявлено та вилучено у них в момент затримання (ст. 209, 210 КПК) в результаті проведення особистого обшуку. Усі вилучені в засуджених речі детально описані в протоколах, які засвідчені у визначений законом спосіб, тобто особою, яка склала протокол, затриманою особою, а також двома понятими й захисником, без зауважень.
З урахуванням того, що показання ОСОБА_9 судом не прийняті, а зазначені в заяві адвоката ОСОБА_4 підстави для скасування судового рішення висловлювались й раніше, отже, були відомі судовим інстанціям та учасникам судового процесу, й досліджені за правилами дослідження доказів, вказані обставини не відповідають критеріям нововиявлених, що визначені ч.2 ст. 459 КПК України.

Перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами можливий, якщо такі обставини виникли вже після розгляду кримінального провадження або існували на момент його розгляду, проте, не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою, крім того, вони не були предметом досудового розслідування та судового розгляду, не відображені жодним чином у матеріалах справи.

Як наслідок, зазначені у заяві обставини не зумовлюють перегляд судового рішення в порядку, передбаченому главою 34 КПК України.

Заявлені доводи з приводу того, що обвинувачення відносно ОСОБА_3 базувалося на фальсифікованих доказах - відбитках пальців на мобільному телефоні потерпілого, з урахуванням встановлених судом обставин, є формальними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час допиту свідків та дослідження наявних письмових доказів відповідно до постановленого судом порядку.

Безумовних підстав для перегляду вироку та його скасування судом не встановлено внаслідок відсутності нововиявлених обставин у цій справі, крім того, на переконання суду, доводи сторони захисту спрямовані на нове дослідження та оцінку доказів у кримінальному провадженні. Однак, повторний розгляд вказаних обставин суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ч.1 ст.7 КПК України. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Такий висновок суду узгоджується із усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності.

Так, у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011 Європейський суд з прав людини у п. 42, 43 зазначив: Суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).(Заява№ 4994/04, Zheltyakov v.Ukraine).

На підставі наведеного судом встановлено підстави для залишення заяви без задоволення.

Керуючись ст. 2, 5, 7, 23, 91, 93-96, 369-372, 459-461, 466-467 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_4 про перегляд вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2016 у кримінальній справі №336/9124/15-к, пр.1-кп/336/207/2016, ухваленого відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , засуджених за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за нововиявленими обставинами, - залишити без задоволення.

Копію ухвали суду вручити присутнім сторонам кримінального провадження. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом семи діб з дня її ухвалення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Визначення часу та дати оголошення повного тексту ухвали 8-30 год. 01.06.2020.

Суддя: ОСОБА_1