Справа № 396/1947/19
Провадження № 1-кп/396/81/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Новоукраїнка Кіровоградської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , освіта вища, не працює, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше судимий:
- 11.03.2011 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з конфіскацією майна;
- 21.01.2016 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на п`ять місяців;
- 19.09.2019 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; судимість не знаята та непогашена;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець с. Пустельниково Олександрійського району Кіровоградської області, зареєстрований в АДРЕСА_3 , проживає АДРЕСА_4 , освіта повна загальна середня, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше судимий:
- 05.09.2003 року Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 12.05.2004 року Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3,1 роки, звільнений від відбуття покарання умовно- достроково 13.06.2006 (судимість не знята та не погашена);
- 28.02.2019 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2,3 ст.185, ст.360 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, судимість не знята та не погашена,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у сховище, вчинена повторно, за попередньюю змовою групою осіб.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що на початку липня 2019 року в обідній час доби, більш точного часу ні судом, ні слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , спільно зі своїм знайомим обвинуваченим ОСОБА_3 , перебував у квартирному домоволодінні останнього, яке має підвальне приміщення, що розташоване по АДРЕСА_2 . В цей час в обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, останні спустились до підвального приміщення загального користування, де переконавшись, що їхні дії ніким не помічені, розподілили між собою ролі таким чином, що обвинувачений ОСОБА_4 спуститься до середини підвалу, проникне до однієї із кімнат сховищ, яке належить ОСОБА_7 , а обвинувачений ОСОБА_3 залишаться на вході в підвал з метою спостереження.
В подальшому, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що його дії ніхто не бачить, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, попрямував до середини підвалу, а обвинувачений ОСОБА_3 залишився чекати на вході в підвальне приміщення.
Обвинувачений ОСОБА_4 за допомогою фізичної сили рук та металевого прута, заздалегідь заготовленого, зірвав навісний замок на дерев`яних дверях сховища, та проник до його середини, де виявив належні потерпілій ОСОБА_6 , чотири металевих решітки кожна розміром 73x140 см., які по черзі, виносив на вихід із підвалу, обвинувачений ОСОБА_3 який залишався зовні. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 віднесли викрадені решітки до середини квартири де проживає обвинувачений ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4736/19-27 від 27.11.2019 року, ринкова вартість однієї металевої решітки, виготовленої із металевого прута (арматури) в діаметрі 10 мм., загальними розмірами 73 см.х140см., яка була виготовлена кустарним шляхом, у 2000 році, на виготовлення якої знадобилось 992 см. арматури, та була у справному стані без пошкоджень, станом цін на липень 2019 року, складала 83,11 гривень (вісімдесят три гривні 11 коп.).
Таким чином, своїми навмисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спільно з обвинуваченим ОСОБА_4 , спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 332 грн. 44 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши, на початку квітня 2019 року, він працював по найму у підприємця, та пустив ОСОБА_8 із співмешканкою до себе пожити. Одного дня в квітні місяці, він попрохав ОСОБА_8 спуститися в підвал дістати консервовані закрутки. Сам до подвалу не ходив, так як в той період перебував на милицях через травму, стояв біля входу курив. Вийшовши з підвалу ОСОБА_4 повідомив, що в підвалі виявив 4 залізні решітки. Він злякався, та наказав йому занести їх до його квартири. Решітки ОСОБА_9 заносив сам, оскільки він не міг йому допомогти через милиці. До пояснень додав, що стояв на сторожі біля підвалу щоб ніхто не побачив та курив. ОСОБА_9 спускався в підвал двічі. Викрадені металеві решітки вони порізали на шматки в квартирі та здали на пункт прийому металобрухту, отримали 117 грн. за які купили продукти харчування.
У скоєному розкаюється. Просить суворо не карати, не позбавляти волі так як після ДТП потребує оперативного втручання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, пояснивши, що в літку 2019 року, точної дати не пам`ятає, він з дружиною відпочивали. ОСОБА_10 розповів йому, що в підвальному приміщенні є залізні решітки. Сказав де взяти свічку, пояснив куди саме йти, ключі не давав. Він спустився до підвалу, двічі виніс по дві залізні решітки, а третього разу взяв батарею, ОСОБА_10 в цей час стояв біля входу в підвал наглядав, щоб ніхто не йшов. Потім вони перенесли викрадені речі до квартири, ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_11 , який приїхав порізав метал на частини. Потім приїхав мотоциклом ОСОБА_12 , вони разом передали йому металеві частини через віконний отвір, і ОСОБА_10 поїхав здав метал на пункт прийому металобрухту, на яку суму він не знає. ОСОБА_10 купив продукти харчування.
До пояснень додав, що ОСОБА_10 міг нормально ходити без милиць, лише привселюдно вдавав хворого.
У скоєному розкаюється. Просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що влітку 2019 року їй зателефонувала мама і повідомила про крадіжку з підвалу. На дверях підвалу було вирвано скобу під навісний замок. Залізні решітки та металеву батарею вона відвезла на зберігання до матері ОСОБА_7 в підвал близько 15 років тому. Пізніше сусід ОСОБА_13 розповідав, що бачив, як до будинку приїздив мотоцикл. Збитки не відшкодовано. Претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, але вважає повинні відповісти за вчинене.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинувачених, які визнали всі обставини викладені в обвинувальному акті, сторона обвинувачення та захисту не заявляли клопотанння про допит свідків та дослідження письмових доказів.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім їх показів та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх під сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, зокрема, на підтвердження вини обвинувачених та сум завданої шкоди:
- висновком судово-товарознавчої експертизи №4736/19-27 від 27.11.2019 року, ринкова вартість однієї металевої решітки, виготовленої із металевого прута (арматури) в діаметрі 10 мм., загальними розмірами 73 см.х140см., яка була виготовлена кустарним шляхом, у 2000 році, на виготовлення якої знадобилось 992 см. арматури, та була у справному стані без пошкоджень, станом цін на липень 2019 року, складала 83,11 гривень (вісімдесят три гривні 11 коп.).
- протоколом огляду місця події від 04.07.2019 року, з фототаблицями, відповідно до якого місцем огляду є будинок по АДРЕСА_5 та підвальне приміщення належне ОСОБА_7 , яка пояснила, де знаходились викрадені чотири залізні решітки та опалювальна батарея (78-85);
- протоколом проведення слідчого експеременту від 28.11.2019 року, з фототаблицями відповідно до якого ОСОБА_3 розповів як вчинялась крадіжка, відповідно до якого підтверджено час та місце скоєння кримінального правопорушення (113-119);
- протоколом проведення слідчого експеременту від 28.11.2019 року, з фототаблицями відповідно до якого ОСОБА_4 розповів як вчинялась крадіжка, які підтверджують час та місце скоєння кримінального правопорушення (120-127).
Не є документами в розумінні ст.99 КПК України, та доказами у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяг з ЄРДР та заява потерпілої.
Приймаючи до уваги, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю визнали себе винними у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення, суд вважає, що дії обвинувачених, в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, так як своїми протиправними діями вони вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням до сховища, вчинену повторно, за попередньюю змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
При визначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочину, наслідки, які настали, дані, що характеризують особи обвинувачених, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинувачених до вчиненого діяння, позицію потерпілих, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України - суд визнає їх щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України не встановлено.
Особи обвинувачених:
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок, розлучений, утриманців не має, непрацює, на "Д" обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, раніше неодноразово судимий: 11.03.2011 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з конфіскацією майна; 21.01.2016 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на п`ять місяців; 19.09.2019 року Новоукраїнським районним судом за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; судимість не знаята та непогашена;
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр пробації", щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вважають, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме заходи передбачені пробаційною програмою «Профілактика вживання психоактивних речовин». У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення парвопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язки передбачені п. 3, 4 ст. 76 КК України.
Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній (а.п. 62-64).
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, неодружений, утриманців не має, схильний до вживання спиртних напоїв, підтримує зв`язки з особами з атисоціальною поведінкою, не працює, на "Д" обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, раніше неодноразово судимий: 05.09.2003 року Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 12.05.2004 року Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3,1 роки, звільнений від відбуття покарання умовно- достроково 13.06.2006 р. (судимість не знята та не погашена); 28.02.2019 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2,3 ст.185, ст.360 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, судимість не знята та не погашена,
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр пробації", щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 , вважають, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме заходи передбачені пробаційною програмою «Профілактика вживання психоактивних речовин». У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення парвопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язки передбачені п. 3, 4 ст. 76 КК України.
Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній (а.п. 58-60).
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України також відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинувачених.
Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Судом встановлено, що злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України за даним обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області від 19.09.2019 року згідно з яким останній засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитом строком на 1 рік.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, врахувавши, що даний злочин вчинено обвинуваченим ОСОБА_3 до постановлення вироку суду від 19.09.2019 року, що свідчить про його вперте небажання ставати на шлях виправлення та систематичність злочинної діяльності, тому суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України, у межах санкцій даної статі у виді позбавлення волі.
Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані та з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , тяжкості вчиненого злочину та їх систематичність, суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Також судом встановлено, що злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України за даним обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в період відбування іспитового строку, за вироком Добровеличківського районного суду від 28.02.2019 року, згідно з яким його засіджено за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 360 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, врахувавши, що даний злочин вчинено обвинуваченим в період іспитового строку, так як згідно вироку Добровеличківського районного суду від 28.02.2019 року, засуджений за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 360 КК України до 4-х років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, тобто даний злочин вчинено ним до відбуття повного покарання за вироком суду від 28.02.2019 року, що свідчить про його вперте небажання ставати на шлях виправлення та систематичність злочинної діяльності, тому суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень не можливе без його ізоляції від суспільства, та суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України, у межах санкцій даної статі у виді позбавлення волі.
Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані та з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 тяжкості вчиненого злочину та їх систематичність, суд не вбачає, так як прийшов до твердого переконання, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченими.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України, за проведення судових-товарознавчих експертиз в розмірі 314 гривень 00 копійок, підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в дохід держави порівну, по 157.00 гривень з кожного.
Захід забезпечення кримінального провадження не обирався, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19.09.2019 року, та остаточне покарання призначити у вигляді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за дійсним вироком, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28.02.2019 року, та остаточне призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 місяців позбавлення волі.
Обрати захід забезпечення кримінального провадження - відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 157 (сто п`ятдесят сім) гривень 00 копійок., з кожного.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1