Провадження 1-кп/991/203/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Вищого антикорупційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 провела підготовче судове засідання щодо розгляду кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457. Вказаним обвинувальним актом прокурор висуває обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 369 КК України, надання службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Підготовче провадження проведено за участі сторін та інших учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_8 .

У процесі розгляду суд встановив:
1.23 грудня 2019 року з Печерського районного суду м. Києва до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт від 09 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457, щодо ОСОБА_4 .

2.У судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Захисники обвинуваченого не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Також захисниками було заявлено письмове клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року у провадженні 760/21228/16-к: на автомобіль марки «Nissan X-Trail», 2007 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 .
Обвинувачений підтримав клопотання своїх захисників.
Прокурор заперечив проти задоволення заявленого стороною захисту клопотання про скасування арешту майна, аргументуючи це тим, що арешт був законним, обґрунтованим і накладеним з дотриманням вимог ст. 170 КПК України.
3.Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
3.1.Як убачається з матеріалів клопотання, необхідність скасування арешту захисники аргументують тим, що вказане майно належить на праві спільної сумісної власності обвинуваченому та його дружині ОСОБА_9 , накладений на автомобіль арешт є істотним обмеженням її права власності. Більше того, ОСОБА_9 не є ані підозрюваною, ні обвинуваченою у справі, а отже не є суб`єктом на майно якого, відповідно до ст. 170 КПК України може бути накладено арешт.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому, ст. 57 СК України містить положення, що визначають майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.
Виходячи з матеріалів, доданих до клопотання, стороною захисту не було надано належних доказів, які б вказували на те, що дружині обвинуваченого ОСОБА_9 на праві власності належить частка арештованого майна і що вона була придбана за її власні кошти. Натомість є відомості, що свідчать про належність вищезгаданого арештованого майна на праві власності обвинуваченому ОСОБА_4 .
3.2.Більше того, згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Захисники ж просять скасувати арешт на майно ОСОБА_9 а саме на частини автомобіля, який, на їх думку, має режим спільної сумісної власності. Таке прохання сторони захисту суперечить їх же ж доводам, відображеним у клопотанні, оскільки відповідно до цивільного законодавства частку в спільній сумісній власності виокремити неможливо.
3.3.Також відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. В даному кримінальному провадженні № 0000457 обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді конфіскації майна.
3.4.Тому, застосування в цій ситуації арешту як засобу забезпечення кримінального провадження відповідає нормам кримінального процесуального законодавства. Відтак, підстав для задоволення клопотання про скасування арешту суд не вбачає.
4.Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду, оскільки перешкоди для її призначення, передбачені пунктами 1 - 4 ч. 3 ст. 314 КПК, відсутні.
5.Пунктом 5 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Відтак, суд підготовку до судового розгляду вважає завершеною і призначає судовий розгляд кримінального провадження за № 0000457 у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
Керуючись вищенаведеним та на підставі статей 314-316 КПК України суд постановив:
1. Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000457 від 30 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 369 КК України, в залі № 4 Вищого антикорупційного суду за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 41, о 09 годині 00 хвилин 24 січня 2020 року. 2. У клопотанні сторони захисту про скасування арешту майна від 21 січня 2020 року відмовити. 3. У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та його захисників. 4. 4. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3