Справа № 487/1202/19
Провадження № 1-кп/487/216/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Центральне Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, українця, учня 2 курсу Миколаївського професійного суднобудівного ліцею імені В.О. Гречишникова, є дитиною-сиротою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

15.11.2018 року,приблизно о 07 год.00 хв., більш точного часу встановити не виявилось можливим, неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні гуртожитку Миколаївського професійного суднобудівного ліцею імені В.О. Гречишникова, який розташований в м.Миколаєві по вул.Садова, 46/3 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, знаходячись у вказаний час у вказаному місці ОСОБА_3 , рухаючись по коридору третього поверху вищевказаного гуртожитку спустився на другий поверх у приміщення кухні, двері якої були не зачинені, зайшов через відкриті двері до вказаного приміщення, де побачив на столі біля розетки мобільний телефон "Моторола ХТ1080" червоного кольору, вартістю 2000 грн., після чого у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кухні гуртожитку Миколаївського професійного суднобудівного ліцею імені В.О. Гречишникова шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та власника мобільного телефону "Моторола ХТ1080" , а саме ОСОБА_6 , який у цей момент спав, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон.
Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи викраде майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2000 грн.
Таким чином, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна(крадіжка), та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 15.11.2018 року приблизно о 07 год.00 хв. він перебував у приміщенні гуртожитку Миколаївського професійного суднобудівного ліцею імені В.О. Гречишникова , який розташований в м. Миколаєві по вул.Садова,46/3 , де на другому поверсі у приміщенні кухні, двері якої були не зачинені, побачив на столі біля розетки мобільний телефон "Моторола ХТ1080" червоного кольору. Скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та власника мобільного телефону він викрав вищевказаний мобільний телефон.
Після цього, він, утримуючи викраде майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В скоєному він щиро розкаявся.

Такі показання обвинуваченого надані суду без будь-якого примусу, в присутності захисника ОСОБА_5 , у зв`язку із чим суд вважає їх логічними, послідовними та такими, що підтверджують правильність розуміння ним встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції, а покази обвинуваченого визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження судом фактичних обставин, а саме формулювання обвинувачення ОСОБА_3 визнається судом доведеним.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, в заяві просив розглядати кримінальне провадження без його участі, позову не заявляв, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами.

Так, відповідно до заяви від 15.11.2018 року ОСОБА_6 просив прийняти міри до невстановленої особи, котра таємно викрала належний йому мобільний телефон, марки "Моторола ХТ1080".
Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.11.2018 року оглянуто приміщення кухні , яка знаходиться в гуртожитку ліцею ім.Гречишникова, що розташований за адресою АДРЕСА_2 .
Відпвідно до заяви від 15.11.2018 року ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон , марки "Моторола ХТ1080",який він викрав.
Відповідно до витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2018 року внесено відомості про вчинення злочину за ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до постанови від 16.11.2018 року мобільний телефон марки "Моторола ХТ1080" визнано речовим доказом , залучено до матеріалів кримінального провадження та передано під зберігальну розписку власнику ОСОБА_6 .
Відповідно до довідки , виданої ПП ОСОБА_7 вартість мобільного телефону марки "Моторола ХТ1080" складає 2000 грн.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №12 від 16.01.2019 року ОСОБА_3 на даний час страждає легкою розумовою відсталістю з вираженою емоційно-вольовою незрілістю. На момент інкримінованого діяння та на даний час ОСОБА_3 , 2003 року народження не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Беручи до уваги психічний стан ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру йому не показані.
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого на підставі ст. 105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити обвинуваченому відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади; не залишати постійне місце проживання строком на 1 рік.

В судовому засіданні захисник не заперечував проти застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого на підставі ст. 105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

З досудової доповіді відносно обвинуваченого вбачається, на думку органу пробації , що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України) яке є одним із най м`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Пунктом 6 даної Постанови пленуму Верховного Суду України передбачено, що обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії, токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та працевлаштуватися (іноді - і на певний період після цього).

Згідно з п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України скоєний ОСОБА_3 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності,його щире каяття, що він навчається, має постійне місце проживання, його характеристику, з урахуванням висновку уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі, а також фактичні обставини справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 на час ухвалення вироку не потребує призначення йому покарання, а тому вважає за можливе застосувати до нього ч.1 ст. 105 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, застосувати до ОСОБА_3 заходи виховного характеру в виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити обвинуваченому відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади строком на 1 рік.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.105 КК України,ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити обвинуваченому відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади строком на 1 рік .

Речові докази по справі: мобільний телефон вважати переданим потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк із дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його законному представнику, захиснику та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1