Справа № 535/251/20
Провадження № 1-кп/535/53/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за № 000062 від 28 лютого 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Унчени, Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні маючого трьох малолітніх дітей, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України;

В С Т А Н О В И В :

Обвинуваченому ОСОБА_5 за рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 15.06.2018 року змінено спосіб стягнення аліментів, що визначений рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 24.02.2015 року, та зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_5 сплачувати на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки (заробітку) доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно й до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дітей, тобто з 05.12.2018 року. 15.06.2018 року Котелевським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист.

Відповідно ст.ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» 14.01.2019 року державним виконавцем Котелевського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої разом з викликом були направлені сторонам (боржнику та стягувачу), боржнику для ознайомлення та виконання. ОСОБА_5 протягом всього часу перебування виконавчого листа на виконанні аліменти сплачувались не регулярно внаслідок чого склалась заборгованість несплачених аліментів, яка станом на 29.02.2020 року становить 30177 гривень 12 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово викликався до ВДВС для надання пояснень щодо невиконання ним рішення суду, а також попереджався про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.164 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 протягом 2019 року виконував роботи по найму у господарстві ОСОБА_9 , за що останній сплатив йому грошові кошти в розмірі 900 гривень. Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 в зазначений період часу, отримав від ОСОБА_10 в якості винагороди за виконання підсобних робіт грошову суму в розмірі 800 гривень, про свої доходи у відділ держаної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції не повідомляв та приховував їх, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), хоча мав реальну змогу на їх вчасну сплату.

У результаті злісного ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей у період з лютого 2019 року по червень 2019 року та в період із серпня 2019 року по лютий 2020 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів за вказані періоди, згідно довідки, наданої Котелевським районним ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, у розмірі 29377 гривень 43 копійки, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів становить 30177 гривень 12 копійок.

У судовому засіданні після роз`яснення головуючим суті обвинувачення ОСОБА_5 в присутності свого захисника зазначив суду, що йому зрозуміло суть обвинувачення, він визнає себе винним повністю та виявив бажання давати суду показання.
Під час системного допиту в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_5 в свої поясненнях суду свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочину) визнав повністю, підтвердивши фактичний виклад обставин зазначених в обвинувальному акті, щодо періоду несплати аліментів встановлених рішенням суду та суми заборгованості. Пояснив суду, що дійсно аліменти на дітей не сплачував, хоча декілька раз отримував дохід. З отриманого доходу аліменти не платив, державного виконавця про це не повідомляв.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив суду, що вину визнає повністю, щиро розкаюється в скоєному, шкодує про вчинене, запевняв суд, що влаштується на роботу і буде сплачувати аліменти регулярно. Просить суд суворо його не карати.

Допитана під час судового слідства потерпіла ОСОБА_4 , підтвердила періоди несплати аліментів на утримання двох дітей, а також підтвердила суму заборгованості по аліментам. Зазначивши суду, що по мірі покаранню покладається на розсуд суду.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільними дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження, зокрема прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник адвокат ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Захисник-адвокат ОСОБА_6 зазначила суду, що ці обставини ОСОБА_5 розуміє. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції. При цьому судом було роз`яснено всім учасникам процесу, зокрема прокурору, обвинуваченому, потерпілій та адвокату, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судовий розгляд кримінального провадження було проведено відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

Суд системно допитавши обвинуваченого та потерпілої проаналізувавши норми кримінального закону, вважає, що винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які також підтверджуються показаннями наданими самим обвинуваченим, що є процесуальним джерелом доказів, і знайшли своє підтвердження безпосередньо у судовому засіданні.

Суд зазначає, що згідно пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» визначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 винний в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) невеликої тяжкості, за вище вказаних обставин, а саме в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного обумовлену тим, що він має вади здоров`я, характеризується посередньо, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочину), активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового та судового слідства відповідно до вимог ст. 67 КК України не виявлено.

З урахуванням пом`якшуючих та за відсутності обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого, позицію публічного обвинувача та потерпілої, суд вважає за можливе і справедливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на певний строк не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 164 КК України. Так-як на думку суду, максимальна межа громадських робіт, передбачена санкцією ч.1 ст. 164 КК України буде карою, а не покаранням за вчинення конкретного злочину. Перешкод відповідно до вимог змісту ст. 56 КК України для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , даного виду покарання, як громадські роботи на час винесення вироку судом не виявлено.

Крім цього суд виходить з того, що правосуддя в Україні має здійснюватися на засадах принципів справедливості та індивідуалізації.
Таке покарання на думку суду, буде справедливим, співмірним та домірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню (злочину), необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті кримінального покарання.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання: за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Надані прокурором матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого залишити на зберіганні при обвинувальному акті в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Полтавського Апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити, обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1