Провадження №1-кп/127/952/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2019 р. за № 0000292 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого 11.11.2019 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 189 КК україни до покарання у виді штрафу в розмірі 25 500 гривень (штраф сплачено 16.12.2019 року),

у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку січня 2019 року через мережу інтернет, а саме: сайт «www.OLX.ua» знайшов оголошення ОСОБА_5 з приводу пошуку роботи за кордоном, та в цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння банківською карткою, держателем якої є ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 зателефонував за вказаним у зазначеному оголошенні номером телефону та домовився про зустріч з ОСОБА_5 об 11 год. 00 хв.. 02.02.2019 року на території Східного автовокзалу по вулиці Ватутіна у м. Вінниці. Зустрівшись з останньою у зазначений час у вказаному місці, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 вирушили на автомобілі служби таксі у сторону банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», за адресою: м. Вінниця, площа Привокзальна, 1.

В подальшому ОСОБА_7 , вводячи ОСОБА_5 в оману, пообіцявши влаштувати останню на роботу за кордоном, заздалегідь не маючи наміру виконати своєї обіцянки, під приводом переналаштування банківської картки під європейські стандарти, переконав ОСОБА_5 у необхідності взяти свою банківську картку № НОМЕР_2 та діслати її до банкомату ПАТ «КБ ПриватБанк», після чого ввести в його присутності ПІН-код до даної картки та перевірити баланс. По завершенні даної операції, яку ОСОБА_5 , будучи введеною в оману, виконала, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 повернулись до Східного автовокзалу по вул. Ватутіна м. Вінниці, де ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом офіційним документом, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, продовжуючи вводити ОСОБА_5 в оману, пообіцявши останній переоформити належну їй банківську картку на картку для отримання заробітної плати, при цьому заздалегідь не маючи наміру виконати своєї обіцянки, натомість, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме, для заволодіння грошовими коштами, близько 11 год. 30 хв. 02.02.2019 року отримав від ОСОБА_5 з рук в руки пластикову банківську картку ПАТ «КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.3 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, заволодівши таким чином цією карткою.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, тобто заволодіння офіційними документами шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_3 , заволодівши 02.02.2019 року близько 11 год. 30 хв. за вищеописаних обставин банківською карткою ПАТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належною ОСОБА_5 , вирішив здійснити з неї крадіжку грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, впевнившись в тому, що за його діями ніхто, в тому числі власниця картки, не спостерігає, ОСОБА_3 , достовірно знаючи ПІН-код від банківської картки ОСОБА_5 приблизно об 11 год. 54 хв. 02.02.2019 року дослав до банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк», який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Зерова, 39, зазначену картку та зняв з неї належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 8 000 гривень. У подальшому ОСОБА_3 залишив при собі дану банківську картку та з місця вчинення злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду ОСОБА_5 в розмірі 8 000 гривень (з урахуванням комісії банку 8 320 грн.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши 02.02.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, маючи при собі банківську картку ПАТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_5 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з даної картки. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння, чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, впевнившись в тому, що за його діями ніхто, в тому числі власниця картки, не спостерігає, ОСОБА_3 достовірно знаючи ПІН-код від банківської картки, належної ОСОБА_5 , о 16 год. 08 хв. 02.02.2019 року дослав до банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49, зазначену вище картку та зняв з неї належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 3 000 гривень. У подальшому ОСОБА_7 залишив при собі банківську картку № НОМЕР_2 та з місця вчинення злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду ОСОБА_5 в розмірі 3 000 гривень (з урахуванням комісії банку - 3 120 грн.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши 02.02.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, маючи при собі банківську картку ПАТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_5 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з даної картки. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння, чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, впевнившись в тому, що за його діями ніхто, в тому числі власниця картки, не спостерігає, ОСОБА_7 достовірно знаючи ПІН-код від банківської картки, належної ОСОБА_5 о 17 год. 05 хв. 02.02.2019 року дослав до банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49, банківську картку та зняв з неї належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 500 гривень. У подальшому ОСОБА_7 залишив при собі банківську картку № НОМЕР_2 та з місця вчинення злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду ОСОБА_5 в розмірі 2 500 гривень (з урахуванням комісії банку - 2600 грн.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши 02.02.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, маючи при собі банківську картку ПАТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_5 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з даної картки. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння, чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, впевнившись в тому, що за його діями ніхто, в тому числі власниця картки, не спостерігає, ОСОБА_7 достовірно знаючи ПІН-код від банківської картки, належної ОСОБА_5 о 17 год. 29 хв. 02.02.2019 року дослав до банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49, зазначену картку та зняв з неї належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 000 гривень. У подальшому ОСОБА_7 залишив при собі банківську картку № НОМЕР_2 та з місця вчинення злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду ОСОБА_5 в розмірі 2 000 гривень (з урахуванням комісії банку 2 080 грн.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши 02.02.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, маючи при собі банківську картку ПАТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_5 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з даної картки. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння, чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, впевнившись в тому, що за його діями ніхто, в тому числі власниця картки, не спостерігає, ОСОБА_7 , достовірно знаючи ПІН-код від банківської картки, належної ОСОБА_5 о 19 год. 39 хв. 02.02.2019 року дослав до банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 49, зазначену банківську та зняв з неї належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1 000 гривень. У подальшому ОСОБА_7 залишив при собі банківську картку № НОМЕР_2 та з місця вчинення злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду ОСОБА_5 в розмірі 1 000 гривень (з урахуванням комісії банку - 1047 грн.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши 02.02.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, маючи при собі банківську картку ПАТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_5 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з даної картки. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння, чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, впевнившись в тому, що за його діями ніхто, в тому числі власниця картки, не спостерігає, ОСОБА_7 достовірно знаючи ПІН-код даної банківської картки, належної ОСОБА_5 о 20 год. 01 хв. дослав до банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 31, зазначену банківську картку№ НОМЕР_2 та зняв з неї належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 300 гривень. У подальшому ОСОБА_7 залишив при собі банківську картку № НОМЕР_2 та з місця вчинення злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду ОСОБА_5 в розмірі 300 гривень (з урахуванням комісії банку - 318 грн.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши 02.02.2019 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, маючи при собі банківську картку ПАТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_5 , вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з даної картки. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заволодіння, чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, впевнившись в тому, що за його діями ніхто, в тому числі власниця картки, не спостерігає, ОСОБА_7 достовірно знаючи ПІН-код від банківської картки, належної ОСОБА_5 о 20 год. 25 хв. 02.02.2019 року дослав до банкомату ПАТ «КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою:м. Вінниця, вул. Київська, 118 банківську картку № НОМЕР_2 та зняв з неї належні ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 500 гривень. У подальшому ОСОБА_7 залишив при собі банківську картку № НОМЕР_2 та з місця вчинення злочину зник, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду ОСОБА_5 в розмірі 500 гривень (з урахуванням комісії банку - 530 грн.).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні до суду було надано угоду про примирення, укладену 31 жовтня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 468, 469, 471 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, суд, на виконання вимог ч. ч. 2, 3 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України невідкладно перейшов до її розгляду.
Так, згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України, тобто заволодіння офіційними документами шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим та потерпілою, за відповідності угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що обвинувачений добровільно відшкодував завданий збиток. Угоду про примирення укладено між потерпілою та обвинуваченим добровільно. Просить угоду затвердити.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення а також розуміє характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в разі затвердження угоди про примирення судом. Беззастережно визнає себе винним у вчиненні даних злочинів, повністю визнає вину та зазначає, що угода про примирення є добровільною, він здатний виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просить затвердити угоду про примирення. У вчиненому щиро розкаявся та в подальшому не допускатиме порушення законодавства.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
В пункті 1 статті 468 Кримінального процесуального кодексу України вказано, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно положень ч. 3 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З огляду на положення ст. 12 Кримінального кодексу України, злочини, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_3 повністю розуміє права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки невиконання угоди, визначенні ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Також судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 повністю розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, викладені в п. 2 ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України та наслідки невиконання угоди, визначенні ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Шляхом опитування сторін, суд переконався, що угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.
Узгоджену сторонами міру покарання визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, сторони врахували фактичні обставини вчинених злочинів, що належать до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, тобто наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, та дійшли згоди про призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України та у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, та із звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 Кримінального кодексу України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
За таких обставин суд вважає, що угоду про примирення від 31 жовтня 2019 року укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 слід затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись ст. ст. 100, 369-371, 373-374, 376, 468-469, 471, 473-475 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 31.10.2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2019 р. за № 0000292 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України та призначити узгоджену сторонами міру покарання:

за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - CD-диск з фотографіями з банкоматів ПАТ КБ "ПриватБанк" у період використання банківської карти № НОМЕР_2 за 02.02.2019, який відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 25.09.2019 року зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - роздруківку по картковому рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_2 за 02.02.2019 рік, яка відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 06.02.2019 року зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя