ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/896/20 Справа № 176/2511/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали за апеляційною скаргою прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року про умовно-дострокове звільнення, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час відбуваючого покарання в ДУ Жовтоводській виправній колонії № 26

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду задоволено спільне подання начальника адміністрації ДУ Жовтоводської виправної колонії №26 та голови спостережної комісії Жовтоводської міської ради і звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяць 10 днів.
Своє рішення суд І інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 частини строку покарання, за сумлінну поведінку та ставлення до праці на виробництві установи має вісім заохочень, від адміністрації позитивно характеризується протягом всього строку відбування покарання, стягнень не має, був офіційно працевлаштований, що вбачається з довідок про заробітну плату за 2016-2019 роки, тому суд І інстанції дійшов висновку, що засуджений довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та відмовити у застосуванні до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення, яку обґрунтовує тим, що засуджений не довів свого виправлення за весь час відбування покарання, оскільки заохочення останньому були надані формально, за обов`язки, які засуджений повинен виконувати відповідно до законодавства. Крім того прокурор вказує про тяжкість вчиненого злочину за яким засуджений відбуває покарання, а також зазначає, що засуджений за час відбування покарання не проявляв активну форму поведінки.
До початку судового розгляду засуджений подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає доводи прокурора безпідставними та вказує про своє виправлення, так як сумлінно відносився до праці за що мав заохочення. Крім того засуджений вказує, що тяжкість вчиненого злочину за який він відбуває покарання не є підставою для відмови в застосування умовно-дострокового звільнення, а є умовою необхідності відбуття певного строку покарання. Стосовно доводів прокурора про активну форму поведінки, то засуджений вказує, що вона повинна бути правослухяною, чого він і дотримувався.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_7 та захисника, які просили рішення суду І інстанції залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали подання про умовно-дострокове звільнення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Висновки суду І інстанції про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 апеляційний суд вважає правильними, а доводи прокурора є безпідставними.
Так, судом І інстанції встановлено, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.10.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.05.2016 року було скасовано вирок від 19.10.2015 року та ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.187 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано термін попереднього ув`язнення з 29.06.2010 року по 19.05.2011 року, а також з 04.05.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.10.2016 року вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.05.2016 року залишено без змін.
Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що станом на час розгляду подання засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 частини строку покарання, за сумлінну поведінку та ставлення до праці на виробництві установи має вісім заохочень, від адміністрації позитивно характеризується протягом всього строку відбування покарання, стягнень не має, був офіційно працевлаштований, що вбачається з довідок про заробітну плату за 2016-2019 роки.
Згідно з ч.1 і ч.2 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Отже, зі змісту вказаної норми видно, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Розглядаючи клопотання засудженого, суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Всупереч доводам прокурора суд урахував дані щодо ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, а не ті, що безпосередньо передували настанню строку, після відбуття якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Як підтверджується характеристикою на засудженого ОСОБА_7 , що він за час відбування покарання характеризувався позитивно, був працевлаштований в період листопада, грудня місяців 2016 року та січня, квітня, серпня, вересня місяців 2017 року на підприємстві виправної колонії різноробочим бригади, в період березня, червня, липня, серпня, місяців 2018 року був працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті ДП СХІДНИЙ ГЗК та різноробочим з виробництва виробу Єгоза на підприємстві Жовтоводської ВК №26, де на останньому також працював в період з червня, липня, серпня, вересня місяців 2019 року та по час розгляду клопотання, виконував роботи по благоустрою колонії та прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених і допоміжних робіт до яких ставився сумлінно, виконував норми виробітку правил техніки безпеки не порушував, не потребував додаткового нагляду з боку представників колонії. За час відбування покарання засуджений має вісім заохочень, серед яких два заохочення начальника установи у виді надання дозволу виїзду за межі колонії з метою відвідування рідних на строк до семи діб, умови яких не порушував, стягнень за час відбування покарання не має. Крім цього засуджений приймає участь у реалізації програми диференційного виховного впливу підготовка до звільнення і фізкультура та спорт, активну участь приймає в роботі самодіяльних організацій установи, проявляє суспільно-корисну активність у життя дільниці.
Відомості у цих документах, на думку апеляційного суду, переконливо доводять позитивну динаміку змін в особистості засудженого, і свідчать про те, що на час розгляду судом його клопотання він став на шлях виправлення.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4