Справа № 392/801/20 Провадження № 1-кп/395/94/2020

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5

під час підготовчого судового засідання, щодо розгляду кримінального провадження за № 1-кп/395/94/2020, внесеного в ЄРДР за № 0000235 від 28.03.2020 року, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2020 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з Кропивницького апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України.

У відповідності до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 01 липня 2020 року було задоволено подання голови Маловисківського районного суду Кіровоградської області про передачу до іншого суду та направлено матеріали кримінального провадження № 0000235 від 28.03.2020 року, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України для розгляду до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В процесі підготовчого судового засідання за даним кримінальним провадженням прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час закінчується строк дії попередньої ухвали суду про обрання міри запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та під час досудового розслідування існували та на даний час продовжують існувати ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши вищевказані показання, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою щодо ОСОБА_4 за такими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що як під час досудового розслідування існували та на даний час продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості, та тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зважаючи на викладене, суд все ж приходить до висновку, що обставини, на які посилався слідчий суддя при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, не змінилися. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Обставини особистого життя та соціальної адаптації у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки обвинуваченого у звичайному житті (враховуючи вчинення тяжких кримінальних правопорушень), що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінованими йому злочинами та обґрунтованість підозри, яка встановлена (та не спростована) при застосуванні запобіжного заходу, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Згідно даних, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , останній не працює, не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має утриманців, а також не має постійного законного джерела прибутку, отже є реальні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 залишаючись на свободі, матиме змогу як переховуватись від суду, так і вчинити нове кримінальне правопорушення, , а також може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Тримання під вартою обвинуваченого як запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя та незаконного впливу на потерпілих та свідків.

Крім того, дані кримінальні провадження мають підвищений суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів.

Згідно ст.183 ч.3 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ст.183 ч.4 КПК України.

Відповідно ст.182 ч.5 п.1 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ст.182 ч.5 п.2 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави суд, беручи до уваги суспільну небезпеку злочинів в скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , особу останнього, який раніше судимий, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, приходить до висновку щодо визначення розміру застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168160 грн.

Керуючись ст.ст.177-178, 182, 183, 193-194, 196, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити захід забезпечення кримінального провадження, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою на строк не більше 60 днів, до 29 серпня 2020 року, включно.

Визначити розмір застави в сумі 168160 грн. і покласти на обвинуваченого у разі внесення застави обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам провадження для відома та направити до ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" для виконання.

Перенести підготовче судове засіданя по справі до 13 години 30 хвилин 16 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1