Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 (далі прокурор) на ухвалу слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000019 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 25 січня 2020 року) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

володілься майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про накладення арешту на вилучені під час огляду місця події 24 січня 2020 року автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом, номерний знак НОМЕР_2 , пиломатеріали 2,4 м3 та 4,0 м3, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 25.01.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.198 КК України (далі клопотання).

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, в задоволенні клопотання відмовлено.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою та такою, що суперечить загальним засадам кримінального процесуального закону. Вказує, що транспортний засіб та деревина мають значення для даного кримінального провадження та вони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Також зазначає про залишення слідчим суддею поза увагою того факту, що товарно-транспортна накладна містить відомості про автомобіль «Камаз», д.н.з. НОМЕР_3 , в той час як пиломатеріали перевозились автомобілем «Камаз», д.н.з. НОМЕР_1 . Разом з тим, товарно-транспортна накладна не містить повних відомостей про пункт навантаження, взагалі не містить відомостей про пункт розвантаження, номер вказаного документу та підпису перевізника. Вказані відомості, на думку прокурора, ставлять під сумнів достовірність даного документу. Крім того, слідчим суддею не допитано ФОП ОСОБА_8 , який видав безномерну товарно-транспортну накладну, та власника автомобіля «Камаз», д.н.з. НОМЕР_1 .

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого в ухвалі зазначив, що правові підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна відсутні, вказане майно не відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Крім того, слідчим не наведено достатніх підстав вважати, що було вчинено злочин та не доведено необхідність арешту.

Прокурор в суд апеляційної інстанції не прибула, про час і місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином, однак разом з апеляційною скаргою до суду було скеровано заяву про розгляд справи без участі прокурора. А тому, порадившись на місці, колегія суддів вирішила продовжити розгляд апеляційної скарги у відсутність прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_6 про залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні СВ Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000019 (за внесеними до ЄРДР відомостями від 25 січня 2020 року) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

27 січня 2020 року слідча СВ Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучені під час огляду місця події 24 січня 2020 року автомобіль марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом, номерний знак НОМЕР_2 , пиломатеріали 2,4 м3 та 4,0 м3.

Ухвалою слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року у задоволенні даного клопотання слідчого про арешт майна відмовлено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення, колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання щодо накладенню арешту не вбачає, оскільки, покладені в основу ухвали мотиви, що стали підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на матеріалах судового провадження і законі, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94, 132, 173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.2, ч.3, ч.4 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя суду першої інстанції, дослідивши в межах своєї компетенції матеріали клопотання слідчого, належним чином встановив той факт, що достатніх доказів в обґрунтування вчинення ОСОБА_6 злочину за ст.198 КК України та розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно є безпосереднім об`єктом, знаряддям його вчинення, підлягає спеціальній конфіскації, є речовим доказом у справі, слідчому судді не надано.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вилучене в ході огляду майно ознак, визначених ст.98 КПК України не містить.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах, не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Жодних інших фактів та обставин на користь наявності підстав для такого втручання у право володіння майном, колегії суддів апеляційного суду не надано не було.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи ніяким чином не спростосують висновки слідчого судді суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.132, 167, 170-173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання слідчого з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми доказами, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 січня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3