Справа №127/914/20
Провадження №1-кс/127/439/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

слідчого ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання директора ТОВ «Івіст» ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2020 року (справа № 127/483/20) в межах кримінального провадження № 0000094 від 27.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 272 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2020 року директор ТОВ «Івіст» ОСОБА_5 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, в якому просить суд скасувати арешт та передачу на відповідальне зберігання ТОВ «Бест Ойл» паливно мастильних матеріалів (паливо дизельне) об`ємом 7525 літрів належних на праві власності ТОВ «Іста» вилучених 09.01.2020 з паливного складу за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив суд його задоволити.

В судовому засіданні слідчий заперечував проти задоволення клопотання та просив суд відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 27.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 272 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.
В ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що накопичення незаконно виготовленого пального для наступного розвезення по незаконних модульних автозаправних станціях здійснюється на території за адресою: м. Вінниця, вул. Айвазовського, 4.
30.12.2019 було проведено обшук за вищезазначеною адресою, де було виявлено та вилучено документи, чорнові записи, засоби для збуту паливно- мастильних матеріалів, а також паливо-мастильні матеріали у кількості близько 30 тис. л. та у зв`язку з тим, що не можливо було забезпечити вилучення значної кількості ПММ, їх було опломбовано у ємностях у яких вони зберігались та передано на відповідальне зберігання Вінницькому відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області.
В подальшому, 08-09.01.2020 на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2020 (справа №127/245/20) про надання дозволу на проведення огляду за адресою: м. Вінниця, вул. Айвазовського, 4 та вилучення незаконно виготовлених паливно-мастильних матеріалів, які були вилучені та належним чином опломбовані 30.12.2019, проведено огляд вказаної території де було виявлено та вилучено знаряддя для незаконного зберігання паливно-мастильних матеріалів, а саме: 4 (чотири) резервуари для зберігання паливо-мастильних матеріалів ємністю 25м3, 25м3, 42м3 та 10м3, які з`єднані між собою за допомогою трубопроводів з запірними кранами та 2 (двома) електронасосами, а також паливо-мастильні матеріали у кількості 35108 літрів, що мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженню та являються речовим доказом, а також предметом та знаряддям скоєного кримінального правопорушення.
Виявлені під час вказаного огляду речі та документи 10.01.2020 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000094 від 27.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 272 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2020 накладено арешт на майно, що було вилучене під час огляду 08-09.01.2020, в рамках кримінального провадження № 0000094 внесеного до ЄРДР 27.12.2019, за адресою: м. Вінниця, вул. Айвазовського, 4, а саме: 4 (чотири) резервуари для зберігання паливо-мастильних матеріалів ємністю 25м3, 25м3, 42м3 та 10м3, які з`єднані між собою за допомогою трубопроводів з запірними кранами та 2 (двома) електронасосами, а також паливо-мастильні матеріали у кількості 35108 літрів, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цього майна.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потребу досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 272 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР.

З метою унеможливлення подальшого відчуження вищевказаного майна та забезпечення його схоронності, згідно з ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2020 року було обґрунтовано накладено на нього арешт і на даний час законних підстав для скасування арешту не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання Директора ТОВ «Івіст» ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2020 року (справа № 127/483/20) в межах кримінального провадження № 0000094 від 27.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 272 КК Україн.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя