Справа № 444/520/20
Провадження № 1-кп/444/146/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000086, внесеного 23.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , освіта середня, не одружений, не являється депутатом чи адвокатом, чи нотаріусом, не інвалід, не хворіє, українець, гр. України, військовозобов`язаний, на військовому обліку знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,

-у вчиненні злочіву, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 та ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 керуючись прямим умислом, спрямованим на незаконне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу, 22.12.2019, близько 20.00 години, прямуючи пасажиром рейсового пасажирського автобуса «Van Hool» 916-SU3A, д.н.з. НОМЕР_1 , з м. Львова в Республіку Польща через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби, що розташований на території Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, діючи умисно, у лівій внутрішній кишені зимової куртки сірого кольору, у яку був одягнений, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю, не заявиши та не пред`явиши до митного контролю, не вказавши у митній декларації, способом, що утруднював виявлення, перемістити через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 9,16 г, однак свій намір до кінця не довів, оскільки наркотичний засіб був виявлений військовослужбовцями ДПС України та працівниками Галицької митниці Держмитслужби під час прикордонно-митного контролю.

При цьому, ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив закінчений замах на контрабанду наркотичних засобів, а саме закінчений замах на переміщення через митний кордон України особливо небезпечних наркотичних засобів з приховуванням від митного контролю, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 , керуючись прямим умислом, спрямованим на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу для власного вживання, без мети збуту, 18.12.2019, у проміжку часу між 14 та 15 годиною, в парку Погулянка, що знаходиться у м. Львові (точне місце слідством не встановлено) незаконно придбав у невстановленої особи для власного вживання, без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 9,16 г. В подальшому, ОСОБА_3 вказаний наркотичний засіб незаконно перевіз до с. Любеля Жовківського району Львівської області, де зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту протягом чотирьох днів у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а надалі 22.12.2019 знову перевіз його з с. Любеля Жовківського району Львівської області до м. Львова, звідки, прямуючи пасажиром рейсового автобусу «Van Hool» 916-SU3A д.н.з. НОМЕР_1 , сполученням «Львів-Варшава», незаконно перевіз для власного вживання, без мети збуту, з

м. Львова до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби, що розташований у с.Річки Жовківського району Львівської області. 22.12.2019 о 20.15 наркотичний засіб виявлено та вилучено у

ОСОБА_3 військовослужбовцями ДПС України та працівниками Галицької митниці Держмитслужби під час прикордонно-митного контролю.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з угодою про визнання винуватості від 26.03.2020 року укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_3 за участі адвоката ОСОБА_5 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Виходячи зі змісту даної угоди, прокурор та обвинувачений у кримінальному провадженні за участі захисника, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 та ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався надалі надавати максимальне сприяння у проведенні кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000086 від 23.12.2019р., щодо вчинення ним злочинів.
Згідно даної угоди, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого (позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності), наявності обставин, що пом`якшують покарання (повне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди фізичним або юридичним особам), відсутності обставин, що обтяжують покарання та наслідків вчинення злочину, у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненими обвинуваченим кримінальними правопорушеннями завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та свідчить про наявність підстав для призначення на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 69 КК України іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 305 КК України та з огляду на положення ч. 2 ст. 59 КК України, оскільки ОСОБА_3 не вчинив корисливий злочин, без додаткового покарання у вигляді конфіскації майна. Таким чином, сторони досягли порозуміння щодо призначення ОСОБА_3 узгодженого покарання за ч. 2 ст. 305 КК України, враховуючи положення ч. ч. 1, 2 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень без конфіскації майна. Також, на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9, п. 10 ст. 100 КПК України спеціальній конфіскації підлягає мобільний телефон ОСОБА_3 , який використовувався ним як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні, підтримав угоду про визнання винуватості від 26.03.2020 року, укладену між ним та обвинуваченим за участі захисника, просить таку задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 26.03.2020 року укладену між ним та прокурором ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 ..

Захисник ОСОБА_5 просить суд угоду затвердити, оскільки така відповідає інтересам його підзахисного.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, які просять затвердити угоду про визнання винуватості від 26.03.2020 року по даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 р обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 та ч. 1 ст. 309 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також в судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особу винного, даних про особу обвинуваченого який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, наявності обставин, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди фізичним або юридичним особам, відсутності обставин, що обтяжують покарання та наслідків вчинення злочину, у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненими обвинуваченим кримінальними правопорушеннями завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, суд вважає, що в сукупності таке істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому прийшов до переконання про можливість призначення покарання на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 69 КК України іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 305 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень та враховуючи положення ч. 2 ст. 59 КК України, оскільки ОСОБА_3 не вчинив корисливий злочин, без додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, без конфіскації майна.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати за проведення по справі експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання, щодо майна на яке накладено арешт слід вирішити у відповідності до ст. 174 КПК України.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, п. 1 ч. 9, п. 10 ст. 100

КПК України застосувати спеціальну конфіскацію щодо мобільного телефону

ОСОБА_3 , який використовувався ним як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 174, 314, 368, 373, 374, 376, 474- 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 березня 2020 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні від 23.12.2019 р. № 0000086.

ОСОБА_3 визнати винним:

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 та ч. 2 ст. 69 КК України у виді штрафу розміром 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (20400 грн.) без конфіскації майна;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу розміром 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1700 грн.).

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді штрафу розміром 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (20400 грн.) без конфіскації майна.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 23.12.2019 р., після вступу вироку в законну силу.

Речові докази:

пакунок в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, який знаходиться в камерів зберігання речових доказів СВ Управління СБ України у Л/о знищити;
зимову куртку сірого кольору, яка знаходиться в камерів зберігання речових доказів СВ Управління СБ України у Л/о - повернути законному власнику;
біологічні зразки ОСОБА_3 (зрізи нігтів, зіскоби піднігтівої речовини, змиви з долонь, пальців та кистей, контрольні зразки), які знаходяться в камерів зберігання речових доказів СВ Управління СБ України у Л/о знищити;
мобільний телефон Хуавей синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 в користь держави судові витрати 1570,10 грн. за проведення у справі експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовківський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1