Провадження №11-кп/801/792/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000593 від 26.03.2020 року по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 296 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000593, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 296 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2020 року продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 20.05.2020 року до 18.07.2020 року включно.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2020 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 20.05.2020 року, постановити нову ухвалу, клопотання прокурора задоволити частково, застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що лише обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, в даному випадку не можуть слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом при постановлені оскаржуваної ухвали не враховано, відомості та характеризуючі дані особи обвинуваченого те, що він має постійне місце проживання, одружений, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, має міцні соціальні звязки, має проблеми зі здоровям, перебуваючи під вартою з 26.03.2020 року в тяжкому стані був госпіталізований до Вінницької обласної лікарні ім. Пирогова, перебував на стаціонарному лікуванні з 04.04.2020 року до 10.04.2020 року, потребує постійного нагляду з боку сімейного лікаря своєчасного прийому вартісних медичних препаратів, які йому немає можливості придбати в умовах ізоляції.
Прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник вважає, що враховуючи сукупність наведених обставин, поведінку ОСОБА_7 , фактичні обставини справи і те, що лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_7 можливо змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися продовжують існувати, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, на даний час не працює, тому перебуваючи на волі може вчинити інший злочин, може впливати на свідків та потерпілих, які на даний час ще не допитані, усвідомлюючи міру покарання за вчинені злочини може переховуватися від суду, наявність міцних соціальних звязків, про які вказує сторона захисту не стало для нього стримуючим засобом до вчинення злочинів, крім того, обвинувачений ОСОБА_7 агресивно себе поводить в умовах слідчого ізолятору, порушує правила утримання, наніс собі тілесні ушкодження з метою привернення до себе уваги, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 .05.2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання його дружини, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив застосувати відносно нього домашній арешт, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ст.199 ч.3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону, перевірив обгрунтованість клопотання прокурора, обставини, які мають значення для прийняття рішення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст. 296 КК України.
14.05.2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000593 від 26.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст. 296 КК України скерований до суду.
20.05.2020 року проведено підготовче судове засідання.
Посилання захисника ОСОБА_9 , що прокурором не доведено жодного ризику є безпідставними, оскільки обставини, про які вказав прокурор під час апеляційного розгляду вказують на заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України відносно обвинуваченого, на даний час ризики існують, вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, за які у разі доведення його винуватості загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування існують, жодного доказу про зменшення цих ризиків суду не надано, судовий розгляд ще не розпочато, тому підстав для зміни запобіжного заходу немає.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на більш мякий, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , що обвинувачений має міцні соціальні звязки, за місцем роботи характеризується позитивно, має серйозні проблеми зі здоровям, потребує нагляду лікаря, одружений, що за адресою проживання може бути застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту суд апеляційної інстанції не приймає.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
Під час апеляційного розгляду захисник та обвинувачений, як на одну з підстав для зміни запобіжного заходу звертали увагу на довідку від 22.06.2020 року медичної частини № 1 філії ДУ «Центр охорони здоровя державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області про стан здоров"я ОСОБА_7 .
Однак, згідно вказаної довідки 02.04.2020 року ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні у ВОКЛ ім. М.І. Пирогова з 02.04.2020 року по 10.04.2020 року , 05.06.2020 року обвинувачений звертався за медичною допомогою, з приводу головного болю та головокружіння, встановлено діагноз нейроциркуляторна дистонія, після прийому заспокійливих засобів стан покращився, 09.06.2020 року проведено рентгенографію ОГП без патологічних змін, 16.06.2020 року ОСОБА_7 заподіяв собі тілесні ушкодження, було надано невідкладну допомогу , на даний час проводиться лікування, стан здоров`я визначається як задовільний, що вказує на можливість тримання його під вартою.

Крім того, з пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 він житло винаймав, зареєстрований він у гуртожитку коледжа, в якому навчався за адресою АДРЕСА_2 , вважає за можливе застосування відносно нього домашнього арешту за місцем проживання батьків дружини по АДРЕСА_3 .

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, враховуючи особу ОСОБА_7 , відсутність місця постійного проживання, доказів, що він працює, тяжкість кримінальних правопорушень, в скоєнні яких він обвинувачується, вважає, що наявні ризики, які не зменшилися, продовжують існувати, тому не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу.

Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду законним, обгрунтованим.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2020 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4