Номер провадження: 11-сс/813/222/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.01.2020 року про залишення без розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002867 внесеного до ЄРДР 18.11.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 187 КК України,
установив

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.01.2020 року було залишено без розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, подане у порядку, передбаченому ст. 201 КПК України,.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника про зміну запобіжного заходу направити для розгляду до того ж суду першої інстанції в іншому складі суду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження, має відбуватись з дотриманням певних умов.
Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в частині 1 та 2 ст.309 КПК України, що містить вичерпний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, та цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Такими рішеннями слідчого судді є ухвали про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; продовження відсторонення від посади; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.
Частиною другою цієї статті також передбачено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
До вказаного переліку, який є вичерпним, не входить ухвала слідчого судді прозалишення без розгляду клопотання підозрюваного (його захисника) про зміну запобіжного заходу.
Згідно до вимог ч.3 ст.309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
До аналогічних висновків дійшла колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 15.02.2018 року у справі № 757/2200/17-к.
Статтею 422 КПК України передбачений порядок перевірки ухвал слідчого судді, однак в зазначеній нормі закону не передбачені дії апеляційного суду, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню.
При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього кодексу.
Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на те, що слідчий суддя ухвалив не передбачене законом рішення, оскільки можливість прийняття слідчим суддею рішення прозалишення без розгляду клопотання підозрюваного (його захисника) про зміну запобіжного заходу, передбачено положеннями ч.5 ст.201 КПК України.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі захисник ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, на яку, згідно із кримінальним процесуальним законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч.4 ст.399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.
Керуючись ст. 7, 9, 24, 309, 399, 422 КПК України суддя-доповідач,

ухвалив

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.01.2020 року про залишення без розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002867 внесеного до ЄРДР 18.11.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 187 КК України.
Відповідно до положень ч.5 ст.399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати захиснику підозрюваного ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2