Справа № 202/1634/20
Провадження № 1-кс/202/4037/2020
УХВАЛА
Іменем України
02 червня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровської області у кримінальному провадженні № 0000263 від 16.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на бездіяльність прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області у кримінальному провадженні № 0000263 від 16.03.2020 року.

В обґрунтування скарги заявник вказує, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000263 від 16.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,.
Дане кримінальне провадження розслідується за фактом наїзду на пішохода ОСОБА_5 автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 .
Також дане кримінальне переслідування здійснюється за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.
Таким чином, кримінальне переслідування здійснюється саме відносно ОСОБА_4 , хоча останній ще не на набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному проваджені, однак є особою відносно якої фактично здійснюється кримінальне переслідування.
Більш того, з Єдиного державного реєстру судових рішень України відомо, що в ході досудового розслідування встановлено, що 16.03.2020 року, приблизно о 18:58 год., водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи на території тупику маршрутних таксі, розташованого за адресою: м. Дніпро, пров. Парусний, 12, де, здійснюючи рух по колу ліворуч для зайняття свої черги, при здійсненні останнього повороту ліворуч допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на ОСОБА_5 , який рухався справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
Так саме по кримінальному провадженню № 0000263 від 16.03.2020 року слідчим призначаються експертизи (автотехнічна, судово-медична тощо), в яких в першу чергу досліджуються питання визначення винуватості саме ОСОБА_4 під час події ДТП 16.03.2020 року.
Вищевикладене підтверджує факт кримінального переслідування ОСОБА_4 .
В свою чергу, нею, заявником, 08.05.2020 року, як представником ОСОБА_4 , слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 в порядку ст. 221 КПК України подане клопотання про проведення про проведення певних слідчих дій та надання інформації з метою встановлення об`єктивної істини та верховенства права по справі.
20.05.2020 року вона, заявник, отримала відповідь в канцелярії СУ ГУНП в Дніпропетровській області, що ОСОБА_4 є свідком та не може заявляти клопотання, оскільки він не є стороною кримінального провадження.
Виходячи з дослівного тлумачення норми ст. 220 КПК України, слідчим або прокурором повинна прийматися постанова про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання.
Оскільки слідчим прийнято лист-повідомлення, а не постанову, зазначене свідчить про наявність протиправної бездіяльності слідчого та грубе порушення вимог ст. 220 КПК України.
При таких обставинах заявник вважає дії слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 протиправною бездіяльністю.
У зв`язку з викладеним, заявник просила визнати протиправною бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та зобов`язати останнього розглянути по суті її клопотання від 08.05.2020 року з прийняттям законного та обґрунтованого процесуального рішення, а також повідомити її чи ОСОБА_4 про прийняте рішення у встановлений КПК України строк та спосіб.
В судове засідання заявник не з`явилася, на адресу суду надала заяву, в котрій скаргу підтримала та просила розглянути без її участі.
Слідчий у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву, в котрій скаргу просив розглянути без його участі.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000263 від 16.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
08.05.2020 року адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням № 20Ш-13/04-20 від 08.05.2020 року про проведення слідчих дій.
Відповідно до листа слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 11.05.2020 адвокату ОСОБА_3 повідомлено, що ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000263 від 16.03.2020 року було допитано в якості свідка, який скористався своїм правом, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 66 КПК України. Також повідомлено, що адвокат, правовою допомогою якого користується свідок, не може у кримінальному провадженні заявляти клопотання, оскільки він не є стороною кримінального провадження.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»).

Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінгайзен проти Австрії»).

Гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з практикою Європейського суду з прав людини користується особа, викликана як свідок у кримінальній справі, але фактично підозрювана у вчиненні злочину, зокрема, їй були поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні (рішення у справі «Сервес проти Франції»).

Європейським судом з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення» пов`язане із вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення.

Отже, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що обвинуваченим (підозрюваним) у вчиненні кримінального правопорушення є особа, відносно якої фактично розпочато досудове слідство, з моменту офіційного доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння.

Згідно з частиною 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 зазначеного Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Набуття особою, відносно якої розпочато досудове розслідування, прав підозрюваного Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема статтями 276-279 КПК України, не врегульоване.

Згідно з частиною 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення зазначеного Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 вказаного Кодексу.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 7 КПК України однією із засад кримінального провадження є верховенство права.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Системний аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що підозрюваному притаманні такі ж ознаки і риси, що і й обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, відносно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 не повідомлено про підозру в порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України.

Водночас із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань чітко вбачається, що кримінальне провадження здійснюється відносно ОСОБА_4 , а саме за фактом наїзду керованим ним автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_5 .
Відтак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, ОСОБА_4 є особою, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а, отже, має права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України, в тому числі право мати захисника та право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Згідно з частиною 2 статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, зокрема, право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Враховуючи те, що 08.05.2020 року адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про проведення слідчих дій в порядку ст. 220 КПК України, проте слідчим було відмовлено у задоволенні даного клопотання листом, без прийняття відповідної вмотивованої постанови повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, тобто з порушенням вимог ст. 220 КПК України,вважаю необхідним зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 № 20Ш-13/04-20 від 08.05.2020 року про проведення слідчих дій в порядку ст. 220 КПК України.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 № 20Ш-13/04-20 від 08.05.2020 року в порядку статті 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1