ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2020 Справа №607/29797/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 04 вересня 2019 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування та прокурором ОСОБА_3 пред`явлене обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за наступних обставин:

« 2 вересня 2019 року близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , перебував на території автостоянки №5 Всеукраїнської спілки автомобілістів, що по вул. Довженка, в м. Тернополі, де зустрів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 . Під час вказаної зустрічі, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, 2 вересня 2019 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на території автостоянки №5 Всеукраїнської спілки автомобілістів, що по вул. Довженка, в м. Тернополі, під час словесного конфлікту із ОСОБА_7 , який розпочався між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область лівої щоки.

Продовжуючи свої злочинні дії об`єднані одним злочинним умислом, ОСОБА_3 умисно наніс своєю правою ногою один удар в задню частину лівої ноги потерпілого.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_7 завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій щоці, що за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, слідчий за погодженням з прокурором дійшли до переконання, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене, ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження».

Однак, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно виправдати за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, з наступних мотивів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав.

По суті провадженні пояснив, що 2 вересня 2019 року в обідню пору доби, побачив потерпілого та попросив, щоб він показав розміри гаража, на що він відповів, що в нього є всі документи. Попросив показати їх. Потерпілий зайшов до них в гараж з «штрапом», яким перев`язують вантажі і показав на телефоні малюнок. Запитав його, що це за фото, після цього він різко пішов. На запитання куди він тікає, відповів нецензурно, між ними розпочалася словесна перепалка. Потерпілий розмахував рукою, мав намір розпочати конфлікт. Дані події побачив брат, підійшов, натомість він відійшов, а між братом та потерпілим розпочалася розмова. Виражався в сторону потерпілого нецензурною лайкою, його не торкався, жодних ударів не наносив. Брат Федір наносив потерпілому один удар в обличчя.

Підтверджує, що на переглянутих у в судовому засіданні відеозаписах, достовірно зображені конфлікт, що мав місце між ним, його братом та потерпілим. Причому на відеозаписі « НОМЕР_1 » зображено конфлікт між ним та потерпілим, а на відеозаписі IMG 6171 зображено конфлікт між потерпілим та його братом ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду повідомив, що 2 вересня 2019 року зайшов з ОСОБА_9 в гаражний кооператив, обвинувачений розпочав висловлювати невдоволення щодо будівництва гаража, що переросло в словесні образи, надалі наніс один удар в обличчя рукою, коли стояв навпроти, далі наніс ще один удар ногою, при цьому стояв позаду з боку. Під час даних подій були присутні: обвинувачений та його брат, ОСОБА_9 Звертався за наданням допомоги, в СМЕ все зафіксовано. ОСОБА_10 наносив більше ударів, ніж обвинувачений, зокрема, 3-4 удари, після чого обличчя підпухло, утворилися синці. При цьому ОСОБА_11 не бачив, відштовхував його від себе. В ході досудового розслідування надавав запис з камер відеоспостереження, що здійснювався сином ОСОБА_12 на мобільний телефон, з дозволу начальника стоянки. Даний відеозапис тривалістю 3-4 хв. та складався з двох частин.

В ході конфлікту 2 вересня 2019 року йому спочатку удари наніс ОСОБА_3 , а потім через незначний проміжок часу ОСОБА_8 .

Він не може розмежувати і чітко сказати, чи від ударів ОСОБА_3 , чи від ударів ОСОБА_8 у нього утворилися тілесні ушкодження.

Підтверджує, що на переглянутих у в судовому засіданні відеозаписах, достовірно зображені конфлікт між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_8 . Причому, на відеозаписі « НОМЕР_1 » зображено конфлікт між ним та ОСОБА_3 , а на відеозаписі IMG 6171 зображено конфлікт між ним та ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що є братом обвинуваченого ОСОБА_3 2 вересня разом з братом працювали в гаражі. В обідню пору доби приїхали потерпілий та його друг. Брат розпочав з потерпілим розмову щодо збудованого гаража та документів. Під час цієї розмови ОСОБА_7 тримав в руках пасок, який використовують для закріплення вантажів, розпочалася словесна перепалка. ОСОБА_7 замахнувся на брата, хвилюючись, щоб він його не вдарив, попросив брата відійти. Розпочав розмову з ОСОБА_7 . В ході розмови останній намагався нанести удар братові, перешкоджав йому це зробити. Після цього, ОСОБА_9 , який спостерігав за подіями на відстані 30-40 м., підійшов. ОСОБА_7 наносив три удари, а саме: паском, який огорнув голову і вдарив по спині, ще один раз, коли наніс третій удар в праву щоку, захищався, наніс йому удар правою рукою в обличчя з лівої сторони, він знову наніс удар в праву сторону, наніс удар у відповідь. Потерпілий ловив його за шию, за руку. Вирвавшись від нього, відійшли разом з братом, а ОСОБА_7 пішов до свого автомобіля. Брат та потерпілий не наносили ударів один одному. З причин нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за тих же умов та за тієї ж ситуації відносно нього є ще одне кримінальне провадження.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що минулого року, приїхав в гаражний кооператив з приводу здійснення замірів даху. Розпочавши заміри, двоє чоловіків з гаража навпроти розпочали нецензурні висловлювання в сторону ОСОБА_7 , у зв`язку з чим розпочався конфлікт, який переріс в фізичну розправу з потерпілим. Бійку розпочав один чоловік, а ОСОБА_7 захищався, прийшов ще один чоловік, ламав йому руку, ногу, були різкі удари. Потерпілий у відповідь лише захищався, рукою відбив удар один раз. ОСОБА_3 розпочав конфлікт, а ОСОБА_8 завершив його, при цьому наносив більше ударів. Бачив, що ОСОБА_3 наносив один удар рукою в тіло, куди саме не бачив, бо стояв на відстані 3-4 м. від місця конфлікту. ОСОБА_7 в момент удару стояв до нього боком. Конфлікт закінчився тим, що всі роз`їхалися. Обвинувачений та його брат провокували ОСОБА_7 , проте він не наносив ударів.

Окрім показань потерпілого та свідків, на підтвердження вини ОСОБА_3 у скоєнні, вищевказаного злочину, стороною обвинувачення надано суду виключно такі докази.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 4 вересня 2019 року, потерпілий ОСОБА_7 звертався до правоохоронного органу з усною заявою про спричинення тілесних ушкоджень, в ході чого повідомив про те, що 2 вересня 2019 року близько 15.00 год. візуально знайомі особи, а саме, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , перебуваючи на території гаражного кооперативу «Автолюбитель» в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, нанесли декілька ударів кулаками рук та ногами ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження.

Як вбачається з витягу, з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000512 від 4 вересня 2019 року, за ч.1 ст.125 КК України, 2 вересня 2019 року близько 15.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на території гаражного кооперативу «Автолюбитель» в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Згідно резолютивної частини висновку експерта №867 від 9 вересня 2019 року, при судово-медичній експертизі гр-на ОСОБА_7 виявлено садна у правій

скроневій ділянці та лівій щоці, а також синці на шиї, лівому передпліччі та на 5-му пальці лівої стопи. З огляду на вид виявлених у ОСОБА_7 ушкоджень - вищезазначені садна та синці утворилися від дії тупих предметів. Враховуючи морфологічні властивості та ознаки загоєння ушкоджень виявлених у ОСОБА_7 - садна у правій скроневій ділянці (вкриті щільною кірочкою вище рівня шкіри) та синці на шиї та на 5-му пальці лівої стопи (синюшно-коричневого забарвлення), утворились за 2-5 діб до проведеної судово-медичної експертизи, не виключено у період вказаний в ухвалі та за вказаних ним обставин. Зважаючи на забарвлення синців лівого передпліччя (невиразне жовте) та з огляду на ознаки їх загоєння - дані синці утворились близько за 8-15 діб до проведеної судово-медичної експертизи, що не відповідає періоду вказаному в ухвалі. Виявлені у ОСОБА_7 синці та садна мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість діб та, відповідно до п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995), за ступенем тяжкості належать до легких.

Як вбачається з резолютивної частини висновку експерта №918 від 25 вересня 2019 року, як зазначено у висновку експерта № 867, у ОСОБА_7 при судово-медичній експертизі 5 вересня 2019 року із зовнішніх тілесних ушкоджень були виявлені садна правої скроневої та лівої щічної ділянок, синець на шиї справа та синці лівого передпліччя і 5-го пальця лівої стопи. При зверненні ОСОБА_15 5 вересня 2019 року за медичною допомогою в травмпункт КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" (медична довідка №9700), у нього було діагностовано закритий перелом основи основної фаланги 5-го пальця лівої стопи, що підтверджений результатами вивчення на його ім`я рентгенограми від 05 вересня 2019 року. Характер вказаних вище ушкоджень свідчить про їх утворення від дії тупих предметів. Перелом 5-го пальця лівої стопи виник незадовго до звернення ОСОБА_7 за медичною допомогою, про що свідчить відсутність ознак консолідації (зрощення): садна на обличчі та синці на шиї і лівій стопі, зважаючи на морфологічні властивості, виникли за 2-5 діб до експертного обстеження ОСОБА_7 . Утворення цих ушкоджень у вказаний в ухвалі термін (02 вересня 2019 року), не виключається. Виявлені у ОСОБА_7 синці лівого передпліччя, з огляду на виразність морфологічних змін, виникли близько за 8-15 діб до його експертного обстеження, та не відповідають зазначеному в ухвалі терміну події 02 вересня 2019 року. Утворення виявлених у ОСОБА_7 саден на обличчі та синців на шиї за

повідомлених ним при судово-медичній експертизі обставин, не виключається. Обставини, які б пояснювали механізм утворення відміченої у ОСОБА_7 травми 5-го пальця лівої стопи у вигляді закритого перелому та синця на шкірі, в ухвалі суду не наведені. Встановлена у ОСОБА_7 травма лівої стопи у вигляді закритого перелому 5-го

пальця з ушкодженням м`яких тканин не була небезпечною для життя та у своєму клінічному

перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою

належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості п. п. 2.2.1. 2.2.2 "Правил судово-

медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України. Київ. 1995). Інші ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких - п. 2.3.5 цих "Правил".

Як вбачається з протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 16 грудня 2019 року, свідок ОСОБА_9 серед зображених на фотознімках осіб впізнав особу, яка 02 вересня 2019 року близько 15.00 год., перебуваючи на території автостоянки №5 Всеукраїнської спілки автомобілістів, що по вул. Довженка в м. Тернополі в ході словесного конфлікту спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 , а саме нанесла ОСОБА_7 , два удари, це особа під №_3_.

Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 грудня 2019 року, на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 16 грудня 2019 року, в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 показав яким чином ОСОБА_3 ,

наніс ОСОБА_7 , правою рукою удар в ліву частину обличчя, а саме ліву

щоку. Після цього ОСОБА_9 , показав яким чином ОСОБА_3 , наніс удар

своєю правою ногою в ліву ногу ОСОБА_7 . Вказане зафіксовано також на таблицях ілюстрації слідчого експерименту від 16 грудня 2019 року.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 17 грудня 2019 року, в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 показав яким чином ОСОБА_3 , наніс йому правою рукою удар в ліву частину обличчя, а саме ліву щоку. Після цього ОСОБА_7 показав, яким чином ОСОБА_3 , наніс йому удар своєю правою ногою в ліву ногу ОСОБА_7 . Вказане зафіксовано також на таблицях ілюстрації до протоколу слідчого експерименту.

В судовому засіданні переглянуто диск із відеозаписом. В ньому містяться відеофайли під назвами: IMG_6171; VID_20190903_181719, на яких зображено, що камера відео спостереження фіксує частину території гаражного кооперативу «Автолюбитель», що по вул. Довженка, м. Тернопіль, яке на той момент добре освітлене денним світлом.

Під час перегляду запису з файлу «VID 1719», виявлено, що на відеозаписі зафіксовано момент конфлікту між ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Зокрема проглядається, як між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відбувається словесний конфлікт, під час якого саме потерпілий наближається до обвинуваченого та в безпосередній близькості до останнього здійснює різкий рух лівою рукою, імітуючи нанесення удару обвинуваченому. Після цього розпочинається конфлікт, в який втручається ОСОБА_17 , котрий намагається розвести в сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Під час цього, на думку суду, ОСОБА_18 здійснює поштовх, а не удар в ліву частину обличчя ОСОБА_7 своєю правою рукою. При цьому помітно, що після поштовху ОСОБА_7 не змінив суттєво положення свого тіла, не відступив назад, а навпаки намагався здійснювати рух в сторону обвинуваченого. В цей момент ОСОБА_8 стоїть біля ОСОБА_3 , а ОСОБА_9 , підходить до вказаних осіб зі спини ОСОБА_7 та судячи із зафіксованих дій, намагається припинити конфлікт. Після цього, коли ОСОБА_7 розмовляє з ОСОБА_8 , ОСОБА_3 підходить з лівої сторони ОСОБА_7 та наносить один удар правою ногою в сторону ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , куди саме - камера не фіксує з огляду на те, що оглядовість обмежена транспортним засобом. Далі ОСОБА_3 відходить в сторону, та в цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відбувається конфлікт, під час якого вони одне одного відштовхують. ОСОБА_7 намагається підійти до ОСОБА_3 про те, ОСОБА_8 його не пускає. Після цього, ОСОБА_3 заходить до приміщення гаража, де відеофіксація не здійснюється. В цей час, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 віддаляються від місця попереднього конфлікту в сторону припаркованих автомобілів. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розмовляють між собою. На цьому відеофіксація припиняється.

При відкритті відеозапису з файлу «IMG_6171» фіксується продовження конфлікту, зафіксованого на відеозаписі з назвою « ОСОБА_20 ». Відеозапис починається із фіксації місця розташування вищезазначених осіб, зокрема ОСОБА_9 стоїть осторонь, та спостерігає за діями інших осіб. Так, ОСОБА_7 конфліктує з ОСОБА_8 .. ОСОБА_3 в цей час стоїть осторонь та спостерігає за подією. Під час конфлікту ОСОБА_7 відштовхує від себе ОСОБА_8 та відступає назад. В цей час, ОСОБА_8 підходить до ОСОБА_7 та наносить йому один удар правою ногою в область лівої ноги та один удар правою рукою в ліву частину обличчя потерпілого, причому, судячи з того факту, що ОСОБА_7 суттєво змінює положення свого тіла внаслідок удару, вказаний удар був значної сили. Після цього вони обоє починають шарпатись за одяг та руки, в ході чого ОСОБА_8 , наносить ОСОБА_7 , ще один удар правою рукою та один удар лівою рукою, куди саме влучають дані удари на відео не проглядається через динаміку та погану якість зображення, після цього ОСОБА_8 знову наносить ОСОБА_7 ще один удар правою рукою в район голови, однак куди саме влучив удар також не проглядається. Після цього, ОСОБА_8 , тримаючи ОСОБА_7 за ліве передпліччя, з силою тягне за неї в сторону від чого ОСОБА_7 нахиляється вперед. Чи наносились при цьому удари, камера чітко не фіксує. Також під час шарпання проглядається як ОСОБА_8 наступає своєю правою ногою на лівий край лівої стопи ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_7 відходить від ОСОБА_8 та прямує до свого автомобіля. ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 в цей час про щось розмовляють. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 відходять в сторону розміщення камери та на ньому відео фіксація припиняється.

Надаючи оцінку доказам, суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Відповідно до ч.5,6 ст. 13 Закону України про «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Як вбачається із п.п. 21-26 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445:
«п. 21. При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:
«2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…
4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
п. 22. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
п. 24. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
п. 25. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
п. 26. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».

Застосовуючи вказані норми законодавства та рішення Верховного Суду в даному кримінальному проваджені, суд відмічає наступне.
По перше, відеозаписи конфлікту суд вважає об`єктивними доказами у даному кримінальному провадженні щодо розвитку конфлікту. Наголошуючи, що в тій чи іншій мірі, порівнюючи з переглянутим відеозаписом, усі допитані в судовому засіданні особи, передали зміст обставин конфлікту неточно, що пояснюється людським фактором.

По друге, іншими об`єктивним доказами у справі є висновки судово-медичних експертиз. Причому, як вбачається із мотивувальних частин обох висновків експертів, при вирішенні питання про спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, експерти виходили із того, що їх потерпілому руками та ногами нанесли декілька осіб (висновок експерта №918), або ж Палій Федір та ОСОБА_14 , при цьому зі слів потерпілого ОСОБА_14 наносив удари кулаками в праву скроневу ділянку та ногою по лівому стегну, а Палій Федір наніс удар кулаком в ліву щоку та шию справа (висновок експерта №867).

У даних висновках, взагалі не розмежовано, від чиїх (конкретної особи), та яких саме ударів у потерпілого виникли тілесні ушкодження, в тому числі садно лівої щоки, спричинення котрого інкримінується ОСОБА_3 .

Натомість, в судовому засіданні сам потерпілий не зміг визначитися від чиїх дій в ході конфлікту у нього утворились тілесні ушкодження.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, достовірність якого підтвердили, як потерпілий так і обвинувачений вбачається, що прицільний удар значної сили в ліву щоку потерпілого, від якого теоретично могло утворитись тілесне ушкодження у вигляді садна на лівій щоці, наносить ОСОБА_7 ОСОБА_8 , а не ОСОБА_3 .

Тобто в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів, що саме ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 умисне легке тілесне ушкодження у вигляді садна на лівій щоці.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України необхідно виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.
Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати невинним та виправдати за ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.
Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1