Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника особи, яка подала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/39/20 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 поданою в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28. 11. 2019.
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області та накладено арешт на земельні ділянки, які розташовані в м. Ужгороді по вул. Тиводара Легоцького, 78, 33, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :22:001:0121, :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та право користувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме: шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна.
Клопотання прокурор мотивував тим, що службові особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне виробничо-комерційне підприємство «С.В.-ПЛЮС» (ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056) уклали удавані договори суперфіцію № 1151 від 09.11.2018 та № 1250 від 11.12.2018 з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо земельних ділянок кадастрові номери :22:001:0121 та :22:001:0122, та без відповідних дозвільних документів здійснюють будівництво на них багатоквартирних будинків в АДРЕСА_1 , усупереч вимогам приписів ДАБК про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також вже розпочали реалізацію квартир у вказаних багатоквартирних будинках.
З набуттям чинності у 2011 році Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснення державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду з питань будівництва, містобудування та архітектури, а також питання надання дозволу (реєстрації декларації) на виконання будівельних робіт на території м. Ужгорода відноситься до повноважень Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради.

-2-

12.11.2019 прокуратурою області отримано відповідь від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради про те, що в період 21.10.2019 по 30.10.2019 спеціалістами Управління ДАБК проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єктах за вищевказаною адресою.
Перевіркою ДАБК встановлено, що замовниками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не виконано попередні приписи ДАБК від 20.08.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а саме: на момент проведення перевірки виявлено, що будівельні роботи не зупинені. Замовником ОСОБА_8 на земельній ділянці з кадастровим №:22:001:0121 додатково влаштовано монолітні залізобетонні колони 8-го поверху та частково цегляні стіни 3-го, 4-го та 5-го поверху, а замовником ОСОБА_7 додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас 6-го поверху, частково цегляні стіни 2-го та 3-го поверху, а також додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас нової секції з 4-го по 5-й поверх на земельній ділянці з кадастровим номером :22:001:0122. Більше того, дозвільні документи, що дають право виконувати будівельні роботи відсутні.
Вказане дає підстави вважати, що вищевказане будівництво за адресою АДРЕСА_1 , здійснюється самоправно.
Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ст. 356 КК України.
Водночас, незважаючи на відсутність дозвільних документів на проведення будівельних робіт, встановлено, що площа будівництва огороджена залізобетонним парканом, відсутній інформаційний стенд із зазначенням номеру дозволу на початок будівельних робіт, технічних характеристик об`єкта будівництва та його візуалізація, проте будівництво проводиться, у тому числі із залученням великої кількості будівельної техніки, баштових кранів та значної кількості незаконно оформлених працівників.
Також до перевірки вищевказаного об`єкту було залучено Управління Держпраці у Закарпатській області, проте 21.10.2019 до прокуратури надійшла відповідь про неможливість проведення інспекційного відвідування ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС» через відсутність уповноваженої особи за місцезнаходженням. При цьому, надати будь-які дозвільні документи охоронники будівельного майданчику та особи, які здійснювали продаж квартир у зазначеному житловому комплексі відмовились, а на територію будівельного майданчику не допустили.
Згідно містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 27.05.2019 №72/03-01/19 цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :22:001:0121 та :22:001:0122 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Таким чином, ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС» (), громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у порушення вимог ст. ст. 1, 6, 25 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 26, 29, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», без відповідних дозвільних та правовстановлюючих документів, здійснюють незаконні дії з будівництва на земельних ділянках в м. Ужгороді по вул. Тиводара Легоцького, 78, 33 (кадастровий номер земельної ділянки: :22:001:0121 та :22:001:0122) житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення, чим державним інтересам заподіяна значна шкода.
Зважаючи на це, у даному кримінальному провадженні слід призначити ряд судових експертиз, у тому числі будівельно-технічну з метою встановлення факту та характеру допущених при проведенні будівельних робіт порушень, виявлених у тому числі працівниками ДАБК.

-3-

З огляду на викладене, досудовим розслідуванням виявлено достатньо даних, які можуть свідчити про незаконність проведення будівельних робіт у м. Ужгороді по вул. Тиводара Легоцького, 78, 33 (кадастровий номер земельної ділянки: :22:001:0121 та :22:001:0122), у зв`язку з чим, виникла необхідність у накладені арешту на вищевказані земельні ділянки, а також розташованих на них об`єктів будівництва, будівель, споруд, тимчасових архітектурних форм, інших об`єктів незавершеного та завершенного будівництва.
У зв`язку з наведеним, прокурор у клопотанні ставив питання про накладння арешту на земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :22:001:0121 та :22:001:0122, а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна, що є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що прокурором доведено те, що земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :22:001:0121 та :22:001:0122, та розташовані на них об`єкти будівництва, мають значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000386 та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являються об`єктом вчиненого злочину, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав накладення арешту на майно, які відповідають критеріям, передбачених ч.1 ст.170 КПК України. Також слідчим суддею враховано, що перевіркою ДАБК встановлено, що замовниками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не виконано попередні приписи ДАБК від 20.08.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а саме: на момент проведення перевірки виявлено, що будівельні роботи не зупинені. Замовником ОСОБА_8 на земельній ділянці з кадастровим №:22:001:0121 додатково влаштовано монолітні залізобетонні колони 8-го поверху та частково цегляні стіни 3-го, 4-го та 5-го поверху, а замовником ОСОБА_7 додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас 6-го поверху, частково цегляні стіни 2-го та 3-го поверху, а також додатково влаштовано монолітній залізобетонний каркас нової секції з 4-го по 5-й поверх на земельній ділянці з кадастровим №:22:001:0122. Більше того, дозвільні документи, що дають право виконувати будівельні роботи відсутні. Вказане дає підстави вважати, що вищевказане будівництво за адресою АДРЕСА_1 , здійснюється самоправно. Також слідчий суддя врахував, що у даному кримінальному провадженні необхідно призначити ряд судових експертиз, у тому числі будівельно-технічну з метою встановлення факту та характеру допущених при проведенні будівельних робіт порушень, виявлених у тому числі працівниками ДАБК. Твердження адвокатів про відсутність підстав для накладення арешту на майно, слідчий суддя оцінив критично, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що, не зважаючи на приписи про зупинення будівництва, таке на даний час здійснюється за відсутності необхідних дозвільних документів.
В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 28.11.2019 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна. В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є

-4-

незаконна, необґрунтована та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На його думку, слідчим суддею залишено поза увагою недоліки поданого прокурором клопотання, що потягло за собою постановлення необґрунтованої ухвали, яка суперечить вимогам ст. ст. 170-173 КПК України. Вважає, що клопотання прокурора не містить даних про конкретні мету та необхідність накладення арешту, відповідність земельних ділянок ознакам речових доказів, згідно ст. 98 КПК України, необхідність зберігання речових доказів у цьому кримінальному провадженні. Також звертає увагу на те, що як із клопотання, так із ухвали слідчого судді не вбачається, яким чином обмеження у користуванні та розпорядженні земельними ділянками кадастрові номери :22:001:0121 та :22:001:0122, може перешкодити у проведенні судової будівель-технічної експертизи, як не вбачається відшкодування якої саме шкоди потребує накладення арешту на це майно. При розгляді клопотання, слідчим суддею, всупереч вимогам ст. 173 КПК України, не враховано доводів представника ОСОБА_7 , як і ряд обставин, які виключають правомірність накладення арешту, зокрема, відсутність у клопотанні будь-яких конкретизованих правових підстав для накладення арешту та доказів на їх підтвердження. Також звертає увагу на відсутність в матеріалах справи процесуального рішення про визнання майна, на яке накладено арешт, речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Зазначає також, про безпідставність твердження прокурора у клопотанні, із якими погодився слідчий суддя про те, що земельні ділянки є об`єктом кримінально-протиправних дій, оскільки за теоретичної відсутності адміністративної відповідальності за порушення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 норм містобудівельного законодавства, об`єктом злочину є усталені правовідносини у сфері містобудування, пов`язані із невиконанням та/або неналежним виконанням законних приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю. Разом з тим, у клопотанні прокурора даних, які б підтверджували обгрунтованість підозри ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення немає, оскільки такі підпадають під ознаки адміністративного правопорушення. Просить врахувати, що правомірність дій ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не оспорюється з боку інших громадян або юридичних осіб, а також, те, що безпідставним накладенням арешту на земельні ділянки, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдано значної матеріальної шкоди та незаконно порушено право володіння, користування та розпорядження майном, про недопустимість чого неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїй судовій практиці.

28. 01. 2020 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційному суду письмове клопотання про долучення до матеріалів справи документів в підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді. У зв`язку з чим просить врахувати, що станом на 28. 11. 2019 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 здійснено всі необхідні дії згідно ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності», а також належним чином виконано вимоги припису Управління ДАБК Ужгородської міської ради про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм стандартів і правил від 20.08.2019, зокрема виготовлені та отримані правовстановлюючі документи на будівництво, що свідчить про усунення зафіксованих органом ДАБК порушень. Крім того адвокат ОСОБА_6 звертає увагу, що згідно відповіді виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в територіальної громади міста відсутні жодні претензії до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ТОВ «СВКП «С.В.-Плюс» по питаннях, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000386.

-5-

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу слідчого судді законною та вмотивованою, перевіривши та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , подана в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно до вимог ст. ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод (1950 року), учасником яких є Україна

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє

-6-

позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Амюр протии Франції», «Колишній король Греції та інші протии Греції» та «Малама протии Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що прокурором під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Із ухвали від 28.11.2019 вбачається, що приймаючи рішення про задоволення клопотання та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, слідчий суддя виходив з положень ст.170 КПК України і вважав, що необхідність арешту такого, є доведеною .

Як вбачається з клопотання, у провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000386 від 13.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно земельні ділянки, які розташовані в м. Ужгороді по вул. Тиводара Легоцького, 78, 33, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :22:001:0121 та :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та право користувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме: шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна, що прокурора, відповідає вимогам ст. ст. 170- 173 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. ст. 170-ст.173 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

-7-

За змістом до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно предметом злочину і хто ж фактично є його власником, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речовий доказ.

При прийняття рішення колегія суддів враховує, що відповідно до постанови старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_10 від 21.01.2020 про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 21.01.2020, земельні ділянки, які розташовані в м. Ужгороді по вул. Тиводара Легоцького, 78,33, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :22:001:0121 та :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000271 від 16. 08. 2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ст. 356 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно, в тому числі необхідність призначення будівельно-технічної експертизи з метою встановлення факту та характеру допущених при проведенні будівельних робіт порушень, що стверджується копією постанови про призначення будівельно-оціночної експертизи від 30. 01. 2020 у кримінальному провадженні № 0000271 від 16. 08. 2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 212, ст. 356 КК України.

Зазначені процесуальні документи, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що стосовно нерухомого майна, яке є об`єктом кримінально протиправних дій та на яке накладено арешт, провадяться дії, які можуть бути предметом кримінального провадження.

-8-

З огляду на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження, а також того, що зазначені об`єкти є речовими доказами, так як містять відомості, які будуть використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідності проведення ряду судових експертиз, слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вказане в клопотанні майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на земельні ділянки, які розташовані в м. Ужгороді по вул. Тиводара Легоцького, 78, 33, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :22:001:0121 та :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, слідчим суддею враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права, закладені в Європейській Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Рішеннях Європейського суду з прав людини, а також ретельно перевірені доводи клопотання та приєднані до нього докази (документи) й постановлено судове рішення, яке з огляду на норми матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про порушення слідчим суддею вимог ст. ст. 170-172 КПК України, на переконання колегії суддів, при наведених обставинах, є необґрунтованим, а тому апеляційний суд їх відхиляє.

Виходячи з наведеного та обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на земельні ділянки, які розташовані в м. Ужгороді по вул. Тиводара Легоцького, 78, 33, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровими номерами :22:001:0121 та :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та правокористувачам згідно договорів суперфіцію ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та узгоджується з вимогами закону.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Таким чином, прийняте слідчим суддею за клопотанням прокурора рішення про арешт вказаних земельних ділянок та розташованих на них об`єктів будівництва, є обґрунтованим і ухвала від 28.11.2019 прийнята на законних підставах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є підозрюваними чи обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, а також відсутність претензій до них та ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС» з боку територіальної громади, а тому на майно, власником та користувачами якого вони є, не може бути накладений арешт, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ч. 3 ст. 170 КПК України не забороняє суду накладати арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на майно осіб, що не є підозрюваними, обвинуваченими.

-9-

На підтвердження доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості накладеного арешту, сторона захисту посилається на те, що станом на 28.11.2019 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виконано вимоги припису Управління ДАБК Ужгородської міської ради про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм стандартів і правил від 20.08.2019, зокрема виготовлені та отримані правовстановлюючі документи на будівництво, що свідчить про усунення всіх зафіксованих органом ДАБК порушень.

Такі доводи апеляційним судом до уваги приймаються, проте визнаються недостатніми для підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Окрім того, матеріали судового провадження свідчать про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників та користувачів майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.
Разом з тим, апеляційний суд вважає зазначити, що питання про доцільність подальшого арешту на вказані земельні ділянки та розташовані на них об`єкти будівництва буде перевірена на стадії досудового розслідування на протязі нетривалого часу, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а законні власники та користувачі зазначеного майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України.

Наведені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 інші доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст..26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст..404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішеня в межах апеляційної скарги, положення ст..ст.220,317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що адвокат не довів обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

-10-

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2019 про накладення арешту на земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, з кадастровим номером :22:001:0121 та кадастровим номером :22:001:0122, які належать землевласнику ТОВ «СВКП «С.В.-ПЛЮС», код 20448056, та право користувачам згідно договорів ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , а також на розташовані на них об`єкти будівництва, будівлі, споруди, тимчасові архітектурні форми, інші об`єкти незавершеного та завершеного будівництва, шляхом заборони користування вказаним майном, а саме: шляхом заборони будь-яким фізичним та юридичним особам проведення будівельних робіт, а також заборони відчуження вищезазначеного майна без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: