Справа № 352/1494/18
Провадження № 1-кп/352/76/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000367 від 13.08.2017 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно, не військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 , керуючи транспортним, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

12.08 2017 р. приблизно о 19 год. 50 хв. на автодорозі Н-10 «Стрий-Чернівці» між населеними пунктами с. Рибне та с. Павлівка, Тисменицького району, Івано-Франківської області, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «СНЕVROLЕТ NIVA», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався в сторону с. Павлівка, Тисменицького району. Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, по одній смузі руху в кожному напрямку, які між собою розділені суцільною лінією дорожньої розмітки, у відповідності до вимог п. 34.1.7 Правил дорожнього руху України. Рухаючись даною ділянкою дороги ОСОБА_4 почав здійснювати маневр обгону автомобілів ліворуч, що рухались у попутному йому напрямку, при цьому виїхавши на зустрічну смугу руху здійснивши випередження транспортних засобів, що рухалися попереду нього. При цьому ОСОБА_4 не переконавшись в безпеці маневру почав випередження попутного автомобіля, що рухався попереду нього, тим самим здійснивши різкий маневр повороту ліворуч, виїхавши на смугу зустрічного руху.

У цей час у зустрічному напрямку, по своїй смузі руху, в напрямку с. Рибне, Тисменицького району рухався автомобіль марки «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 з пасажирами ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . При наближенні транспортних засобів, водій ОСОБА_4 порушуючи п.п. 2.3.б, 10.1, 12,1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не переконавшись в безпеці свого маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачати, не справився з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
При цьому, водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3., б), відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.10.1., у відповідності до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 13.3., відповідно до якого під час обгону, випередження, об`їзду пере шкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, трапилась дорожньо-транспортна пригода зіткнення вищевказаних автомобілів передніми частинами під кутом 1650, внаслідок якої пасажир автомобіля марки Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової лицевої травми з забоєм головного мозку легкого ступеня тяжкості, закритими переломами верхньої щелепи справа, кісток носа, подвійним правої виличної кістки (тіла та скроневого паростка), нижньої стінки обох орбіт, решітчастого лабіринту, крововиливами в обидві верхньощелепові пазухи і комірки, решітчастого лабіринту, синцями, саднами та раною в ділянці обличчя; садна обох гомілок.
Згідно висновку експертиза № 021 від 18.06.2018 закрита черепно-мозкова лицева травма відносяться до середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання в яких повністю підтвердив факт та обставини скоєного ним вищенаведеного у вироку свого неправомірного діяння. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок постійних переживань та отриманих тілесних ушкоджень значно погіршився стан здоров`я. Просить суд суворо його не карати. Закладений до нього потерпілими цивільний позов визнає, проте вважає його розмір дещо завищеним.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, так як він керуючи транспортним, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі покарання обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілого щодо несуворості призначуваного ОСОБА_4 покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а також враховує і те, що останній негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займаються суспільно-корисною працею, раніше не судимий, має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає, що підсудному слід призначити основне покарання у виді штрафу в розмірі визначеного нижньою межею вищезазначеної статті Закону, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів. Також суд застосовує щодо обвинуваченого додаткове покарання, визначене вищевказаною частиною ст. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_4 , ОСОБА_12 про відшкодування заподіяних злочином матеріальних та моральних збитків, то суд вважає, що їх слід задоволити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб марки «СНЕVROLЕТ NIVA» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, був застрахований та діяв Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором ОСЦПВВНТЗ № АК/6611796 від 28.04.2007 р., укладений з ОСОБА_12 , виданий СТЗДВ «Глобус» строком на один рік, на підставі якого останній застрахував свою відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу, а страхова компанія відповідно взяла на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП третім особам з вини страхувальника. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200000 грн., а за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., при цьому франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) складає 0 грн.

У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивідьну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку.

Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Нормами ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. Згідно вимог п. 23.1 ст. 23 вищезазначеного Закону «відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП , є : шкода пов`язана з лікуванням потерпілого, шкода пов`язана тимчасовою втратою працездатності потерпілим, шкода пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Поряд із вищенаведеним, відповідно до п. 6 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ДТП було скоєно саме обвинуваченим ОСОБА_4 , який правомірно використовував транспортний засіб автомоіль марки «СНЕVROLЕТ NIVA» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_12 , то останню слід звільнити від цивільно правової відповідальності за даним позовом.

Долученими до матеріалів справи пистмовими доказами, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 поніс матеріальні витрати на придбання медикаментів для власного лікування в сумі 76310,70 грн., які і слід стягнути з СТЗДВ «Глбус» в користь позивача. В решті позовних ОСОБА_7 в цій частині слід відмовити, як безпідставних та недоведених.

Крім того, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного потерпілий поніс матеріальні витрати, оскільки внаслідок ДТП належний йому автомобіль марки «Nissan Almera»зазнав ушкоджень. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 230606,76 грн. та перевищує ринкова вартість автомобіля до ДТП, сума матеріального збитку дорівнює його ринковій вартості і складає 70695,13 грн. Відповідно до п. 15 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартістю на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Таким чином,відповцідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ремонт транспортного засобу позивача є економічно неогрунтований, а тому транспортний засіб вважається знищеним, що стверджує і сам відповідач у своєму запереченні на позовну заяву, а тому з відповідача СТЗДВ «Глобус» в користь позивача, як власника транспортного засобу, слід стягнути 70695,13 грн. матеріального збитку, що дорівнює ринковій вартості автомобіля, а також 8000 грн. понесених витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, а всього 78695,13 грн. понесених матеріальних збитків. Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати позивача передати пошкоджений автомобіль страховій компанії після відшкодування збитків.

У відповідності до вимог ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Таким чином, з СТЗДВ «Глобус» в користь потерпілого ОСОБА_7 слід стягнути (76310,70 х 5%) = 3815,54 грн.

Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відовідач-підсудний спричинив потерпілому ОСОБА_7 і морадьну (немайнову) шкоду, яка полягає в тому, що він переніс фізичну біль, психічне потрясіння, а також зазнав душевних страждань. Загалом таке психічне потрясіння та душевні страждання, як наслідок, негативно відбились на його самоповазі, здоров`ї, психіці, та призвели до вимушених змін його життєвих та виробничих стосунках. Однак беручи до уваги тяжкість, глибину та тривалість моральних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов в зазначеній частині слід задоволити частково.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів і надання правової допомоги адвоката потерпілому, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі складає 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень), з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 4433 грн. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових експертиз № 4.2-997/17 від 12.02.2018 р., № 4.2-996/17 від 12.02.2018 р., № 4.2-995/17 від 07.03.2018 та № 4.2-226/18 від 17.04.2018 р.
Речові докази: автомобіль марки «СНЕVROLЕТ NIVA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходяться на зберіганні на майданчику для тимчасово затриманого транспорту Тисменицького ВП ГУНП, повернути власникам чи особам, уповноваженим власниками на розпорядження даними транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в користь ОСОБА_7 78695,13 грн. страхового відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу та його евакуацію з місця ДТП, 76310,70 грн. страхового відшкодування матеріальної шкоди заподіяної життю та здоров`ю та 3815,54 грн. страхового відшкодування спричинених моральних збитків, а всього 158821,37 грн. Достягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 5000 грн. спричинених злочином моральних збитків.
Зобов`язати ОСОБА_7 передати автомобіль марки «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_2 Товариству з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», після проведення страхового відшкодування збитків.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 понесених 5000 грн. понесених судових витрат на правову допомогу адвоката.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та представнику потерпілого негайно, після його проголошення

Суддя ОСОБА_1