ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/16/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши 16 січня 2020 р. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2019 року задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області, погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 168 160 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку її внесення.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год 00 хв. 14 лютого 2020 р.

Не погодившись з рішенням суду, захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у випадку залишення останнього під вартою зменшити розмір застави.

Зазначає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать вимогам кримінального процесуального права.

Зокрема вказує, що слідчим суддею не взято до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що золотих виробів (на крадіжку яких вказує потерпіла в основному своєму допиті після події в її квартирі) при затриманні ОСОБА_8 і його друзів не вилучено. Лише на другий день потерпіла надає додаткові показання, в яких вказує на відсутність в неї особистих речей, які фактично не мають грошової цінності - дві фігурки слонів та годинник. Вказані малоцінні речі відповідно до протоколу огляду місця події (місце затримання) від 19.12.2019 (час проведення з 18:05 по 20:48), були виявленні на місці затримання у друзів ОСОБА_8 .

Зазначає, що протокол огляду місця події від 19.12.2019 (час проведення з 15:55 по 16:40) квартири по АДРЕСА_2 (де імовірно відбулася крадіжка речей), проведений працівниками поліції перед затриманням підозрюваних, а тому вважає, що малоцінні речі (дві фігурки слонів і годинник) їм були підкинуті працівниками поліції на місці затримання з метою прив`язати затриманих до місця крадіжки.

Також зазначає, що поза увагою слідчого судді залишилися твердження сторони захисту про недопустимість як доказу листа про направлення інформації Тернопільського НДКЦ від 21.12.2019 № 11441 щодо встановлення збігу слідів пальців рук, вилучених під час огляду місця події з відбитками пальців рук на дактилокартах, заповнених на затриманих осіб.

Як зазначає апелянт, слідчим суддею не враховано доводи захисника про відсутність доказів складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, в діях ОСОБА_8 , і як наслідок - наявності обгрунтованої підозри.

Зазначає, що загальною підставою для застосування будь-якого заходу примусу, у тому числі й тримання під вартою, є фактичні дані, які свідчать про неналежну поведінку суб`єкта кримінального процесу чи можливість такої поведінки. При цьому переконання щодо можливості неналежної поведінки особи, до якої застосовується запобіжний захід, повинно ґрунтуватися на даних, які свідчать про реальний намір такої особи вчинити дії з метою попередження яких застосовується запобіжний захід.

Вказує, що можливість переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування нічим не підтверджується. Жодних доказів, які б свідчили про його переховування раніше та на даний час, немає.

Зазначає, що більш м`який запобіжний захід, такий, наприклад, як домашній арешт, позбавить можливості підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати даному кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, застосування домашнього арешту із покладенням на підозрюваного обов`язків утримуватись від спілкування із іншими особами повністю реалізовує цілі та засоби, поставлені при розслідуванні даного злочину.

Окрім того, як вказує апелянт, при визначенні розміру застави слідчим суддею не враховано суму збитків, завданих потерпілій ймовірною крадіжкою - 10400, грн., майновий стан підозрюваного та його рідних, а саме: перебування на утриманні ОСОБА_8 двох малолітніх дітей та батьків пенсіонерів, у звязку з чим встановив непомірну для підозрюваного суму.

Зазначає, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, має на утриманні двох малолітніх дітей, кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, не спрямоване проти життя та здоров`я людей, вина не доведена, пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, затримання незаконне, утримання ОСОБА_8 під вартою необгрунтоване, а жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не доведений.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, ст. слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003620 від 19 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 грудня 2019 року близько 13:00 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний умисел, котрий виник у них раніше, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом пошкодження замка на вхідних дверях проникли до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_12 та в якій вона проживає, з корисливих мотивів, умисно, таємно, викрали належні їй речі, а саме золоті вироби: дві обручки, перстень із рожевим камінцем, ланцюжок, перстень «вервиця», чотири коронки для зубів, а також наручний годинник з металу із надписом «Meister Anker» та дві статуетки у вигляді слонів біло-синього кольору. Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 із викраденим майном покинули місце вчинення злочину, маючи таким чином можливість розпорядитися ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 10 400 грн.

19 грудня 2019 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України, а 20 грудня 2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

21 грудня 2019 року ст. слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке слідчий суддя своєю ухвалою того ж дня задовольнив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу, а також сімейний та майновий стан підозрюваного.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави в сумі 168 160 грн.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, сімейного стану, соціальних зв`язків підозрюваного, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, того, що проведені не усі необхідні слідчі (розшукові) дії в межах даного кримінального провадження, слідчий суддя, на думку колегії суддів, вірно зазначив, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Що стосується тверджень апелянта про те, що працівники поліції під час огляду автомобіля Мітсубіші Лансер д.н.з. НОМЕР_1 начебто підкинули дві фігурки слонів і годинник, то вони на увагу не заслуговують, оскільки згідно протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 20 грудня 2019 року остання заявила про те, що вказані речі у неї також зникли після крадіжки. При цьому будь-яких зауважень щодо знайдених у вказаному автомобілі наведених вище речей ОСОБА_8 не заявляв, відмовившись надавати будь-які показання відповідно до ст.63 Конституції України.

Окрім того, причетність підозрюваного ОСОБА_8 до ймовірно вчиненого ним кримінального правопорушення підтверджується і листом про направлення інформації Тернопільського НДКЦ від 21.12.2019 № 11441 щодо встановлення збігу слідів пальців рук, вилучених під час огляду місця події з відбитками пальців рук на дактилокартах, заповнених на затриманих осіб, згідно з яким у результаті перевірки встановлені збіги слідів пальців рук, вилучених під час огляду місця події, із дактилокартою підозрюваного ОСОБА_8 .

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до думки, що доводи апеляційної скарги захисника є непереконливими. Слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою., а тому відповідно до вимог статті 370 КПК України ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Підстав для її скасування та обрання підозрюваному більш мякого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи