ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/157/20 Справа № 204/5966/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001534 від 30 липня 2019 року, щодо

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року, ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину, та покладено на неї обов`язки, передбаченні п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 16 години 15 хвилини 29 липня 2019 року, знаходячись поблизу будинку № 47 по вул. Леваневського в м. Дніпро, знайшла на землі, тим самим повторно незаконно придбала один пакет із полімерного матеріалу, в якому містилась кристалічна речовина білого кольору - метамфетамін масою не менше 0,3365 г, яку ОСОБА_5 стала в подальшому незаконно, всупереч вимогам ст. 4 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863 (із змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 р. № 62/95-ВР (із змінами), зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту, повторно.

Далі, 29 липня 2019 року приблизно о 16 год. 15 хв., поблизу будинку №47 по вулиці Леваневського в м. Дніпро, співробітниками поліції була зупинена ОСОБА_5 , за вчинення адміністративного правопорушення. На запитання працівників поліції про наявність в останньої заборонених предметів (речей), остання в присутності двох понятих добровільно видала з гаманця, який знаходився у неї в руках, один пакет із полімерного матеріалу, в якому містилась кристалічна речовина білого кольору, масою 0,3365 г, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № 1/8.6/2972 від 19.08.2019, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса метамфетаміну в речовині становить 0,1786 г.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання, якщо вона в період іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину, із покладенням на неї обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочинів, місця, часу, способу вчинення та інших обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

Прокурор вказує, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_5 покарання у виді 1 року позбавлення волі, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, не обгрунтував та не послався на норми якими керувався при прийнятті такого рішення, чим порушив закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинувачену, яка просила вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

З апеляційної скарги видно, що висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченої за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, прокурор не оскаржує.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, суд вважає, що вони заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Цих вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості, вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття обвинуваченої.

Також, суд взяв до уваги особу обвинуваченої, те, що вона під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судима, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_5 , за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

При цьому, суд не взяв до уваги, що санкцією ч. 2 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років, та фактично призначив покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією цієї частини статті, при цьому належним чином не умотивував таке рішення.

Відповідно до вимог ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченій покарання, яке не відповідає найнижчій межі санкції ч. 2 ст. 309 КК України, колегія суддів вбачає підстави скасувати оскаржуване судове рішення в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок в цій частині.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 колегія суддів враховує тяжкість вчиненого нею злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкост, особу обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст 309 КК України.

При цьому, підстав для застосування, при призначенні покарання обвинуваченій, положень ст. 69 КК України, суд апеляційної інстанції не убачає.

Отже, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення та скасування вироку щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання з ухваленням нового, у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати обвинувачену ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4