УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/14513/15-к

Провадження №: 1-кс/755/7900/19

"18" жовтня 2019 р.

м. Київ

слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2013 за № 0000074, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, установила :

до слідчої судді даного місцевого суду надійшло вказане клопотання прокурора групи прокурорів - прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та яке обумовлене, на його переконання, наявністю обставин регламентованих ст. 188, п.п. 1-2 ч. 4 ст. 189, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України у цьому провадженні.

Також, мотивуючи клопотання заявник посилається на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний тривалий час не з`являється за місцем проживання, а достовірне місце перебування є невідомим, обов`язки визначені ст. 42 КПК України, не виконує.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з вказаних у ньому підстав, з огляду на, що слідча суддя заслухавши доводи даного учасника процесу, дослідивши матеріали клопотання, та перевіривши його на дотримання вимог КПК України, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Так, затримання особи є заходом забезпечення кримінального провадження (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно положень ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

У цій справі слідчою суддею установлено, що вимоги ст. 188 КПК заявником не дотримано.

Так, дане клопотання подане без одночасного подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що указує на недотримання прокурором вимог п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК, та унеможливлює надання дозволу на затримання.

Також, ч. 3 ст. 188 КПК регламентовано, що прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини, однак слід відмітити, що у даному випадку, заявник подав додатки,я к іжродним чином не завірив.

У той час, як Верховний Суд у справі № 160/7887/18 указав, що для аналізу цього типу питання слід брати до уваги: правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації; уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації; Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджені наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55; Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року №1000/5; інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти. Серед іншого, відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Тим самим, відсутні підстави сприймати наведену у додатках до клопотаннях інформацію, як таку, що констатує певні доні, тобто є доказом дійсності зазначених у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставин.

Крім цього, слід відмітити, що у ході судового розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15.09.2016, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК, застосовано/обрано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з роз`ясненням того, що після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03.08.2017, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.08.2017, відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з огляду на те, що в рамках даного кримінального провадження відносно вказаного підозрюваного вже застосовано/обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії визначеним ч. 6 ст. 193 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу не закінчився, а відтак відсутні підстави для повторного застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, передбачає, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Орієнтири тотожного характеру щодо застосування норм ч. 6 ст. 193 КПК окреслено і в ухвалі АСК від 22.06.2017 у справі № 757/18072/17-к.

Тим самим, обрання запобіжного заходу, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК, передбачає затримання особи та відповідно не потребує отримання окремо надання дозволу на затримання, у порядку ст.ст. 188-189 указаного Кодексу, фактично повторно.

Посилання прокурора на відсутність зазначення в ухвалі від 15.09.2016 закінчення строку її дії також не ґрунтується на вимогах закону, оскільки така вимога, як зазначення строку дії, передбачена для ухвал, якими застосовано запобіжний захід, а ухвала про обрання запобіжного заходу діє до моменту затримання особи та доставки її в суд для розгляду питання про застосування запобіжного заходу у передбачені ч. 6 ст. 193 КПК України терміни.

Орієнтири тотожного характеру щодо застосування норм ч. 6 ст. 193 КПК у питанні строку її дії окреслено і в ухвалі АСК від 15.05.2017 у справі № 760/4734/16-к.

Як наслідок, на цей час, у рамках даного кримінального провадження відносно вказаного підозрюваного уже застосовано/обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою зі строком дії визначеним ч. 6 ст. 193 КПК України та обрання цього типу заходу забезпечення кримінального провадження відразу ж передбачає у собі можливість затримання особи, та зобов`язує не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчого суддю за участю підозрюваного розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

У цій ситуації, заявник висунувши твердження щодо доречності надання дозволу на затримання особи у порядку ст.ст. 188-189 КПК, довести його «поза розумним сумнівом» не зміг, з огляду на дійсність обставин регламентованих ч. 6 ст. 193 наведеного Кодексу.

Згідно ст. 94 КПК України, слідчий суддя для прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керується законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи,які належним чином не завірено, у порядку ст. 94 КПК України, вважає, що це клопотання є необґрунтованим, та не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 188 вказаного Кодексу, а тому у його задоволені слід відмовити, з урахуванням того, що відповідно до ч. 6 ст. 196 того ж Кодексу, є дійсним факт в рамках даного кримінального провадження відносно вказаного підозрюваного вже застосовано/обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії визначеним ч. 6 ст. 193 КПК України, й строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу не закінчився, а відтак таке обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного власне й передбачає, що у такому разі відбувається затримання особи з її подальшою доставкую до місця кримінального провадження.

Враховуючи вище викладене та керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, слідча суддя постановила :

у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2013 за № 0000074, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК Українипостановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:00 год. 23.10.2019.

Слідча суддя : ОСОБА_7