ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/2834/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2629/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України

22 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженням за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 03.07.2019р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочине передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31.08.2019 року.
Суд першої інстанції дійшов висновків, що вказані ризики не змінились, судовий розгляд по суті лише розпочато, з об`єктивних причин судовий розгляд на теперішній час не завершено та застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення судового розгляду. Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та які б свідчили про те, що необхідності у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, не встановлено. Суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченому, тому продовжив строк обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений на вказане рішення подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не згоден з вищевказаною ухвалою, вважає її не законною не обґрунтованою та просить суд апеляційної інстанції скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням КПК України, суд не врахував, на його думку, відсутність ризиків, які б могли слугувати підставою для тримання під вартою, а також судне врахував практику Європейського суду з прав людини.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який вважав рішення суду не правомірним і просив задовольнити його апеляційну скаргу, а також думку прокурора, який вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.11), при розгляді справи по суті, прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики переховування його від суду з метою уникнути відповідальності, можливість перешкоджання встановленню істини шляхом незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, які підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу.
Як випливає з положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Отже, з наведених норм колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції розглядав клопотання прокурора у межах своїх повноважень з урахуванням чинного законодавства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини, звільнившись 07.09.2018р. з місць позбавлення волі після відбуття покарання за останнім вироком, обвинувачується у вчиненні 12.09.2018р. тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років, не працює, неодружений, міцних соціальних зв`язків він не має. Крім того, ОСОБА_7 достовірно знає про місце проживання потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим, може здійснити спробу незаконного впливу на них з метою змінити свої показання у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, тобто може свідчити про можливість незаконного його впливу на них шляхом погроз та умовлянь змінити показання в судовому засіданні, які безпосередньо сприймаються судом лише в судовому засіданні, тому продовжив строк обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31.08.2019 року включно.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, приймаючи до уваги, що висновки суду підтверджуються дослідженими у суду доказами, колегія суддів, приходить до переконання про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення суду першої інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалуБалаклійського районного суду Харківської області від 03.07.2019р. відносно ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді