Справа № 751/2973/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/813/19
Категорія - ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 10 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001539, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 5 вересня 2019 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18 червня 2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

15 січня 2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ст. 15 ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

22 березня 2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

13 липня 2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

15 серпня 2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

18 листопада 2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, 06 серпня 2018 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 29 днів позбавлення волі згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2018 року;

12 квітня 2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 5 вересня 2019 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2019 року, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 5150 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди, всього 15150 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 471 грн. 00 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене її підзахисному покарання з врахуванням ст.. 69 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при призначенні ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції не було враховано, що тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння в розкритті злочину, визнання вини, щире каяття, а також дані про особу обвинуваченого, а саме, що останній щиро розкаявся у скоєному, повністю визнав вину, цивільний позов та виказував наміри відшкодувати потерпілому завдану шкоду, про те зауважив, що перебуваючи під вартою фізично позбавлений такої можливості.

Суд першої інстанції встановив, що 09 березня 2019 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись на вулиці неподалік будинку № 40 по вул. Промисловій у м. Чернігові, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, діючи умисно, здійснив напад поєднаний з насильством небезпечним для здоров`я останнього, а саме схопив потерпілого за шию руками, почав здавлювати, підняв над землею, після чого відпустив, від чого ОСОБА_7 впав на спину, а ОСОБА_9 наніс не менше чотирьох ударів кулаком в область голови потерпілого, чим відповідно до висновку експерта № 107 від 22 березня 2019 року, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця правого ока,травматичної фактури коронкової частини 12 зуба, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності та рубців м`яких тканин правої вушної раковини та правої лобно-скроневої ділянки, котрі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та із кишені куртки потерпілого заволодів мобільним телефоном марки «Huawei P9 Plus», вартістю 5000 гривень, з карткою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», вартістю 150 гривень, а всього заволодів майном на загальну суму 5150 гривень, що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми діями, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_8 , яка висловилася на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_9 в апеляційному порядку не перевіряються.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України, в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, немає постійного місця роботи, з 2007 року перебуває на обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав цивільний позов потерпілого. Прийняв до уваги обставину, яка пом`якшує покарання - активне сприяння у його розкритті, обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_9 покарання в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_9 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що за попереднім вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 квітня 2019 року ОСОБА_9 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, то остаточне покарання, яке призначено за оскаржуваним вироком за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років є обґрунтованим і справедливим.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги про суворість призначеного судом покарання, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Суд врахував усі обставини та визначив покарання, яке не може вважатися надто суворим та є достатнім для виправлення обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 5 вересня 2019 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4