Справа № 545/2260/19
Провадження № 1-в/545/509/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2019 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області спільне подання Державної установи « Крюковська виправна колонія № 29 » та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванків Бориспільського району Київської області мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, раніше судимого :
- 26.02.2004 року Бориспільським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 296,70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі ,

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 20.01.2010 року звільнений умовно-достроково на 03 роки 16 днів,

Засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області від 08.10.2015 р. за ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162,70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі ,

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 23.02.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано термін попереднього ув`язнення із 15.05.2015 року по 09.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Початок строку покарання 15.05.2015 р., кінець строку 20.02.2020 р.,

ВСТАНОВИВ:

Державна установа Крюковська виправна колонія № 29 звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , вказавши, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі та відбув 2/3 строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому адміністрація клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого за ст. 81 КК України.

Від засудженого та представника колонії до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_4 будучи раніше судимим 26.02.2004 р. вироком Бориспільського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 296,70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі та звільненим умовно-достроково від відбування покарання за вказаним вироком, на шлях виправлення не став та в період непогашеної судимості знову скоїв аналогічні умисні злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за які засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області від 08.10.2015 р. за ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162,70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.

За час відбування покарання засуджений стягнень не мав , має заохочення.

Згідно останньої характеристики на засудженого від 28.08.2019 року , наданої перед зверненням ВК № 29 з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого , ОСОБА_4 характеризується позитивно .

В той же час відповідно до інших характеристик на засудженого від 31.08.2016 року , 28.10.2016 року , 17.03.2017 року, 17.07.2017 року, які містяться в матеріалах особової справи вбачається, що засуджений характеризується посередньо ( а.о.с. 34,40,44,56 ).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколу № 17 від 31.08.2016 року, № 12 від 28.10.2016 року , № 16 від 17.07.2017 року засідань комісії ВК , згідно яких вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення, в зв`язку із чим йому було відмовлено у заміні умов тримання, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ( а. о.с.32,38,58 ) .

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд враховує особу засудженого, тяжкість скоєного злочину, дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі, і за останній час, який безпосередньо передує розгляду клопотання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою у процесі відбування покарання.

Таким чином, встановлені судом обставини, дані про особу засудженого, факт того, що ОСОБА_4 звільнявся умовно-достроково та в період непогашеної судимості знову вчинив аналогічний злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Державної установи « Крюковська виправна колонія № 29 » про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1