Справа № 524/662/19
Провадження № 1-кп/524/188/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 02.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Семенівка, Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, учня групи № З1-16 ВПУ № 7 , не одруженого, судимого 03.05.2019 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою органами досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_3 , побачив потерпілого ОСОБА_6 , який пройшов повз них до входу в під`їзд № 1 будинку АДРЕСА_3 , розташованого за вищевказаною адресою. Обвинувачений ОСОБА_5 , виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на скоєння розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, підбіг до потерпілого ОСОБА_6 , який в той час намагався відчинити вхідні двері до під`їзду будинку і перебував до нього спиною, та застосовуючи насильство,яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком лівої руки в область його голови, в результаті чого потерпілий ОСОБА_6 повалився на вхідні двері під`їзду. Далі обвинувачений ОСОБА_5 , з метою подолання можливого супротиву потерпілого ОСОБА_6 , наніс останньому ще декілька ударів кулаками обох рук в область обличчя та тулубу, що призвело до падіння потерпілого ОСОБА_6 . Після падіння потерпілого ОСОБА_6 на землю обвинувачений ОСОБА_5 наніс йому два удари ногою в область лівого боку його тулубу, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді :закритої травми грудної клітини, перелому VIII ребра по лопатковій лінії, які за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою довготривалого розладу здоров`я; синця на спині носа з переходом на його лівій скат, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження;- синця на лобі зліва у межі росту волосся, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження; садини в центрі лоба, яка утворилося від дії тупих твердих предметів, які відносяться до легкого тілесного ушкодження згідно висновку експерта №14 від 08.01.2019 року . Переконавшись, що потерпілий ОСОБА_6 не буде чинити опір,обвинувачений ОСОБА_5 заволодів належним потерпілому ОСОБА_6 мобільним телефоном марки «Meizu М3 note» в корпусі біло-сріблястого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому перебувала абонентська картка корпорації мобільного зв`язку «Київстар», № НОМЕР_3 , вартість якого, відповідно до висновку експерта № 344 від 29.01.2019 року, з урахуванням зносу, складає 2520 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму. З місця вчинення злочину зник , викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив , що 01.01.2019 рокувін вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_6 , під час кого забрав у останнього мобільний телефон. Під час нападу тільки він один наносив удари потерпілому, хоча з ним ще були його знайомі. Він наніс перший удар потерпілому в область голови, а потім коли він впав наніс ще декілька ударів ногою в область обличчя потерпілого. Мобільний телефон, який він забрав у потерпілого, він здав у ломбард в м. Полтаві, отримавши за нього 1200 грн., які він витратив на власні потреби. Матеріальну і моральну шкоду потерпілому він відшкодував у розмірі 15 000 грн. У скоєному щиро кається, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у скоєному повністю підтверджується даними в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те , що 01.01.2019 року, він повертався додому із магазину. Коли він підійшов до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , дістав ключі, хотів відчиняти двері , то відчув удар в область голови, від якого він повалився на вхідні двері під,їзду. Потім він повернувся, і йому було нанесено ще декілька ударів кулаком в область обличчя, від яких він впав на землю , де його почали бити ногами в область лівої частини тулубу ,а саме ребер , він закривав обличчя руками , тому не бачив хто йому наносив удари , але вважає , що били його двоє чоловік.. Коли він знаходився на землі, обвинувачений ОСОБА_5 забрав у нього мобільний телефон. Після події обвинувачений вибачався перед ним. Матеріальну і моральну шкоду йому обвинуваченим повністю відшкодовано у розмірі 15000 грн., будь-яких претензій матеріального чи морального характеру він до обвинуваченого не має. Просить суд призначити покарання обвинуваченому не пов`язане із позбавленням волі. Не наполягає на призначені обвинуваченому суворого покарання.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим тяжкого злочину і кваліфікує його дії за ст. 187 ч.1 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, за місцем навчання характеризується посередньо, досудову доповідь органу пробації відносно ОСОБА_5 , де зазначено , що його виправлення можливо без позбавлення або обмеження волі , стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_6 , який на суворому покаранні не наполягає, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Судом також враховується поведінка обвинуваченого за час досудового розслідування, де він активно сприяв розкриттю злочину, а також під час судового розгляду, де він щиро покаявся у вчиненому злочині, його молодий вік.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, матеріальна та моральна шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована обвинуваченим у повному обсязі, молодий вік обвинуваченого.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк , так як обвинувачений вчинив злочин у молодому віці, повністю відшкодував шкоду потерпілому, потерпілий на призначенні суворого покарання не наполягає. Також покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначено із застосуванням вимог ст. 70 ч.4 КК України, оскільки він судимий 03.05.2019 року Крюківським районним судом м.Кременчука за ст. 185 ч.2 КК України до 2 -х років позбавлення волі , на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і після постановлення вироку встановлено, що ОСОБА_5 винен ще в іншому злочині вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, тому суд вважає шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.05.2019 року більш суворим призначеним за цим вироком, остаточно призначити покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі. Суд приходить до висновку , що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства, так як він у вчиненному щиро розкаявся , відшкодував моральну та матеріальну шкоду потерпілому , потерпілий ОСОБА_6 просить суд не позбавляти обвинуваченого волі , призначити йому не суворе покарання , тому суд вважає відповідно до вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки . Також суд вважає відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.Суд також вважає , що вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.05.2019 року не повинен виконуватись самостійно,як було зазначено прокурором під час судових дебатів , так як згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами зазначено , у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Тобто , вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.05.2019 року виконувався самостійно тільки в тому випадку , якщо б обвинувачений ОСОБА_5 засуджувався до покарання, що належить відбувати реально.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов по справі потерпілим ОСОБА_6 не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі довідки в кількості 2 штуки, специфікація (прийняття закладу) до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна № 109-50, датовані 05.01.2019 року, довідку відділення № 179 ТОВ «Споживчий центр», по вул. Театральній, 27 «а», в м. Кременчуці, про отримання ОСОБА_5 26.12.2018 року у цьому відділенні кредитних кошів в розмірі 1000 грн., відсутності будь-яких претензій станом на 16.01.2019 року (пролонгування кредиту), квитанції до прибуткового касового ордеру № 279 від 16.01.2019 року про сплату ОСОБА_5 кредитних коштів за договором № 26.12.2108-100000655 від 26.12.2018 року грошових коштів в сумі 1000 грн., фіскальний чек про отримання за договором № 26.12.2108-100000655 від 26.12.2018 року грошових коштів в сумі 1000 грн. і штрафу у розмірі 20 грн., які знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0000022 від 02.01.2019 року відповідно до ст.. 100 КПК України зберігати при них.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 03.05.2019 року більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити покарання у вигляді 4 х років позбавлення волі .
На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_5 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 3 роки .

Відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі довідки в кількості 2 штуки, специфікація (прийняття закладу) до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна № 109-50, датовані 05.01.2019 року, довідку відділення № 179 ТОВ «Споживчий центр», по вул. Театральній, 27 «а», в м. Кременчуці, про отримання ОСОБА_5 26.12.2018 року у цьому відділенні кредитних кошів в розмірі 1000 грн., відсутності будь-яких претензій станом на 16.01.2019 року (пролонгування кредиту), квитанції до прибуткового касового ордеру № 279 від 16.01.2019 року про сплату ОСОБА_5 кредитних коштів за договором № 26.12.2108-100000655 від 26.12.2018 року грошових коштів в сумі 1000 грн., фіскальний чек про отримання за договором № 26.12.2108-100000655 від 26.12.2018 року грошових коштів в сумі 1000 грн. і штрафу у розмірі 20 грн., які знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0000022 від 02.01.2019 року відповідно до ст.. 100 КПК України зберігати при них.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: