Справа № 503/652/19
Провадження № 1-кп/493/125/19

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області кримінальне провадження за № 0000404 від 19.12.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.12.2012 року Кодимським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік, на підставі ст.. 89 КК України, не маючого судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 , ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29.11.2018 року біля 16:00 години, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів та з урахуванням обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання сторонніх осіб, через хвіртку проник на територію домогосподарства ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , та підійшовши до одного з вікон житлового будинку, відчинив його та проникнув в середину будинку, звідки таємно викрав бувшу у використанні спортивну сумку червоно-чорного кольору з надписом «Sport», вартістю 217,80 грн., та грошові кошти у розмірі 812,00 грн., а також кухонній ніж з дерев`яною ручкою, порцелянову чашку та три пачки сигарет «Прилуки», які для потерпілого матеріальної цінності не складають.

Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1029,80 грн.

17.12.2018 року біля 09:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_3 , дізнавшись у останнього, що він буде деякий час відсутній вдома, у зв`язку необхідність провідати матір, яка проживає окремо від нього в с. Петрівка Кодимського району Одеської області.

Через деякий час, а саме біля 09:30 години ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 вийшли з будинку.

Скориставшись відсутність господаря, та з урахуванням обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання сторонніх осіб, ОСОБА_4 , зі сторони присадибної ділянки, з корисливих мотивів, прийшов до вхідних дверей житлового будинку ОСОБА_8 , де знайшовши на місці схову ключ замикаючого пристрою, відчинив двері та проник до середини будинку, звідки таємно, повторно викрав бувшого у використанні мобільний телефон марки «Ergo» моделі «F243 Swift» чорного кольору, вартістю 263,00 грн. В подальшому, ОСОБА_4 вийшов з будинку та знаходячись на території даного домоволодіння, маючи єдиний умисел на крадіжку майна, проник до гаражного приміщення, двері якого не були замкнені, звідки повторно таємно викрав сокиру з дерев`яною ручкою, вартістю 100,00 грн.

Після чого, з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 363,00 грн.

Крім того, 02.02.2019 року біля 12:00 години ОСОБА_4 прийшовши до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_9 , жителька АДРЕСА_5 , в якому, з дозволу власника, проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою позичити у останніх сигарет. Всупереч волі законного володільця та користувачів будинку, відсутності визначених законом підстав, ОСОБА_4 , через незамкнені двері проник до житлового будинку, де перебував певний проміжок часу відшукуючи наявність сигарет по кімнатах, не знайшовши яких, був виявлений ОСОБА_11 .

Зазначеними діями ОСОБА_4 порушив право потерпілого на недоторканість житла, гарантоване ст.. 30 Конституції України, ст.. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст.. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод».

Крім того, 08.02.2019 року біля 12:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , заздалегідь знаючи про відсутність власника домоволодіння ОСОБА_12 , жительки АДРЕСА_6 , з корисливих мотивів, з урахуванням обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання сторонніх осіб, ОСОБА_4 , підійшовши до вхідних дверей приміщення літньої кухні, яке використовувалось власником для зберігання майна, за допомогою пасатижів, зірвав навісний замок, проникнувши таким чином до середини приміщення, звідки повторно таємно викрав бувший у використанні кожух з підкладкою із овечого хутра, вартістю 235,00 грн., два бувших у використанні електричні ліхтарики, загальною вартістю 59,60 грн., та настільний годинник, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 294,60 грн.

Обвинувачений винним себе у вчинені вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що 29.11.2018 року біля 16-ї години, знаючи, що ОСОБА_6 , пішов різати дрова до сусіда, через хвіртку зайшов на територію домогосподарства останнього, розташованого по АДРЕСА_2 , де через незачинене вікно заліз до будинку, звідки забрав, знайдені під матрацом гроші у розмірі 812,00 грн., спортивну сумку, кухонний ніж, чашку та три пачки сигарет «Прилуки». Все викрадене приніс до себе додому.

17.12.2018 року зранку зайшов до ОСОБА_7 , проживаючого по АДРЕСА_3 , на каву. Потім він разом з ОСОБА_7 вийшли з будинку, останній пішов провідати матір, яка також проживає в с. Петрівка Кодимського району Одеської області, а він повернувся до будинку ОСОБА_7 . Знаючи де зберігається ключ, взяв його, відкрив двері та увійшов до будинку, де з підвіконня однієї із кімнат забрав мобільний телефон. Вийшовши з будинку, зачинив його на ключ, а потім пішов до гаражу, в яком були відсутні двері, та забрав звідти сокиру. Вранці наступного дня, до нього прийшов ОСОБА_7 разом з братом, яким віддав вкрадений телефон і сокиру.

02.02.2019 року прийшов до ОСОБА_9 , яка проживає по АДРЕСА_4 , позичити сигарети. Підійшовши до вхідних дверей, побачив, що вони не замкнені, а підперті металевою чистявкою. Він зайшов до будинку, почав шукати сигарети, але в цей час прийшов господар і вигнав його з дому.

08.02.2019 року близько 12-ї години, прийшовши до домогосподарства ОСОБА_12 розташованого по АДРЕСА_7 , знаючи, що господарів вдома не має, та знаючи про те, що в літній кухні зберігається кожух, за допомогою плоскогубців, які приніс із собою, зірвав навісний замок та забрав кожух. При проведенні обшуку в його будинку, повернув вкрадений кожух працівникам поліції.

Потерпілі до судового засідання не з`явилися, однак надали до суду заяви, в яких просить розглянути справу за їх відсутності. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають. Щодо покарання покладається на розсуд суду.

У скоєному обвинувачений розкаюється, обставини справи розуміє правильно, докази не оспорює, що відповідно до умов ч. 3 ст. 349 КПК України, дає суду право, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин справи, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив злочини, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, виненому повторно, та ч. 1 ст. 162 КК України, тобто у незаконному проникненні до житла.
Згідно досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , наданої Кодимським РС філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, ризик вчинення повторного правопорушення мають високий рівень та середній рівень небезпеки для суспільства, враховуючи який, а також інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних право рушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, розмір заподіяної шкоди, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В силу ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є сприяння розкриттю злочину, щире каяття.
В силу ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, відшкодування завданих збитків, думку прокурора і вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, також мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на зазначене, беручи до уваги думку прокурора та захисника, які просить застосувати стосовно обвинуваченого умовний термін покарання, обвинуваченого, який просить не ізольовувати його від суспільства та дати можливість змінити йому життя, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього, в силу ст. 76 КК України, обов`язки. Незважаючи на висновок органу пробації, відповідно до якого ризик вчинення повторного правопорушення мають високий рівень та середній рівень небезпеки для суспільства, суд таки приходить до висновку, що умовний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки обвинувачений визнає свою вину, щиро розкаюється, відшкодував завдані збитки, в силу ст. 89 КК України, має погашену судимість.
Запобіжний захід щодоОСОБА_4 не обирався.

Враховуючи, що обвинуваченим вчинено кримінальні правопорушення, при розслідування яких проводилися товарознавчі експертизи, суд вважає, що витрати пов`язані з проведенням експертиз підлягають стягнення з обвинуваченого, відповідно до ст. 124 КПК України.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді на майно, вилучене під час проведення досудового слідства підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання

за с. 3 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки шість місяців.
На підставі п. п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Ухвали слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 26.12.2018 року, 09.01.2019 року, 27.02.2019 року про накладення арешту на майно - скасувати.
Речові докази по справі, які перебувають на збереженні в камері схову речових доказів Кодимького ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області за квитанціями № 240, № 225, № 230 повернути за належністю.

Речові докази по справі, а саме: DVD-R диски із відеозаписами проведення слідчих експериментів за участі ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведення експертиз у розмірі 2202,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію потерпілим.

СУДДЯ