Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

захисників підозрюваного - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

перекладача - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Клопотання мотивує тим, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000606 від 24.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
24 вересня 2019 року у вчиненні вказаного кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_8 , якому 25 вересня 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.11.2019 року, яка ухвалою Волинського апеляційного суду від 11.10.2019 року залишена без змін.
Оскільки строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, досудове розслідування даного кримінального провадження на даний час не завершено з об`єктивних причин, а раніше встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, то слідчий просить продовжити строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_12 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено.

Водночас, підозрюваному ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 21.01.2020 року.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_12 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 20.00 по 08.00 год.
Вирішено, що ОСОБА_8 слід негайно звільнити з-під варти та зобов`язано його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Також на ОСОБА_8 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено наступні обов`язки: 1) з`являтись на виклик до заступника начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , прокурора та суду у попередньо визначений та погоджений день та час на протязі терміну розслідування та судового провадження кримінального провадження №0000606, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це зазначену (их) посадову (их) особу (осіб); 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 3) не залишати місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби: з 20.00 по 08.00 год.; 4) здати на зберігання у відповідний орган Генеральне Консульство Республіки Польща в м.Луцьку паспорт громадянина Республіки Польща, що виданий на його ім`я.
Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором об`єктивно не доведено про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою (продовження строку) для запобігання доведеному під час обрання запобіжного заходу попереднім судовим рішенням слідчого судді (це від 26.09.19) ризику зазначеному у поданому клопотанні, а саме того, що підозрюваний реально може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. А тому, слідчий суддя врахувавши викладене, особу підозрюваного, який має тимчасове місце проживання на території України, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, хворіє і потребує надання медичної допомоги, а також інші обставини провадження, дійшов висновку про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту в певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та постановити нове, яким задовольнити клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 . Вказує про те, що слідчий суддя не навів достатніх мотивів, на підставі яких він дійшов висновку, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також убезпечить від виникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважає, що запобігти ризикам, вказаним у ст.177 КПК України можна лише шляхом продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, підозрюваного та його захисників, які її заперечили та просили залишити без задоволення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею були дотримані.

З матеріалів провадження встановлено, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000606 від 24.09.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_13 , якому 25 вересня 2019 року повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким слідчий суддя дав належну правову оцінку.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2019 року ОСОБА_12 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.11.2019 року, яка ухвалою Волинського апеляційного суду від 11.10.2019 року залишена без змін.

З матеріалів кримінального провадження та вищевказаних судових рішень вбачається, що підставами для обрання підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам ухилення від слідства та суду. При цьому на той час саме такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою міг запобігти вказану ризику, а не будь-який інший більш м`який, передбачений ст.176 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту, обрання йому запобіжного заходу - тримання під вартою, та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою, змінилися обставини, які були підставою для обрання щодо нього такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, та змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, стороною обвинувачення в поданому клопотанні про продовження строку тримання під вартою та в ході його розгляду не доведено, що обставини, які свідчать про те, що заявлений і доведений у той час ризик (переховування від досудового розслідування чи суду) не зменшився, або з`явилися будь-які нові ризики, які фактично виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою. Прокурором та слідчим не доведено і того, що будь-який інший більш м`який запобіжних захід аніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам зазначеним у поданому клопотанні слідчого.

Враховуючи вищенаведене, особу підозрюваного ОСОБА_8 , який в даний час має тимчасове місце проживання на території України, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, хворіє і потребує надання медичної допомоги, тяжкості інкримінованого йому діяння - тяжкого необережного злочину (ч.3 чт.286 КК України), а також інші обставини провадження, апеляційний суд повністю погоджується з судом першої інстанції про відмову у продовженні підозрюваному строку тримання під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме - у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Такий висновок слідчого судді суду першої інстанції є правильним, а обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України - достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі на думку апеляційного суду, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.
Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді