Справа № 589/560/18
Провадження № 1-кп/589/139/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гремячинськ Пермської області Російської Федерації, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2017 року близько 16.00 год ОСОБА_5 , перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 у коридорі своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , почала сваритися з останнім. Під час сварки, ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, ножем умисно здійснила удар в область живота останнього, чим спричинила тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням шлунково-поперечноободової зв`язки, брижі поперечної ободової кишки, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_7 настала від гострого малокрів`я, в результаті вищеописаного тілесного ушкодження, спричиненого ножем ОСОБА_5 .

Отже, ОСОБА_5 умисно наносячи удар ножем ОСОБА_7 в область живота, в тому числі в місця розташування життєво-важливих органів людини, усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння посягання на здоров`я іншої особи, передбачала настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Умисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину визнала повністю. Пояснила, що вона з ОСОБА_7 перебувала у відносинах декілька років. За пів року до події, що сталась, вони припинили відносини, через зловживання ним алкоголем та вчинення сварок. Спочатку відносини між сином і потерпілим були добрі. Потім ОСОБА_8 почав сильно випивати і провокував сварки як з сином, так і з нею. Часто син просив, щоб потерпілий покинув квартиру та залишив їх в спокої через його неправильну поведінку. Однак він продовжував приходити. Бували випадки провокував з ними бійки. 08 чи 09 грудня 2017 року він прийшов до неї додому, щоб залишити тимчасово речі, так як виїхав з гуртожитку, де постійно проживав. 10 грудня 2017 року ОСОБА_9 повернувся за речами, вона пригостила його їжею. Спочатку вона не зрозуміла, що він п`яний, однак через певний час, побувши в теплі, ознаки сп`яніння у потерпілого проявилися. Вона попросила покинути квартиру, однак він будучи нетверезим почав сваритися. Потім все таки одягнувся та підійшов до дверей, проте продовжував сваритися. В цей час вийшов з кімнати син та також почав просити покинути квартиру. В подальшому між ними почалася бійка, яку розпочав ОСОБА_9 . Коли вона побачила це, то взяла ніж з кухні і підійшла до них, де стала між ними та почала розбороняти. Саме під час того, як розбороняла, нанесла ОСОБА_9 ушкодження ножем. Побачивши, що у потерпілого пішла кров, вона одразу запропонувала викликати швидку допомогу, однак потерпілий відмовився та пішов з квартири. Потім вона почала шукати його на вулиці, знайшла біля кафе та викликала швидку. По приїзду швидкої потерпілий помер. Також обвинувачена пояснила, що спочатку злякалася того, що вчинила та викинула ніж в каналізацію.

Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що вона є донькою померлого ОСОБА_10 . Пояснила, що про смерть батька дізналася 11 грудня 2017 року по телефону від матері. На той час вона в м. Шостка не перебувала. Приїхала 12 грудня 2017 року, де про причини загибелі батька дізналася від слідчого.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що обвинувачена є його тещею, з нею він перебуває у нормальних відносинах. З потерпілим він також тісно спілкувався. Зазначив, що останні два роки потерпілий постійно вживав алкогольні напої. В моменти сильного оп`яніння ставав агресивним. Дуже любив свою доньку, допомагав їй. Щодо тещі зазначив, що вона не є агресивною людиною. У відповідному стані він бачив її лише у випадках, коли щось загрожувало її сину. На його думку, у сина маються ознаки психічні захворювання, тому він не пристосований до життя, через те мати його весь час захищає. Взагалі, останні 20 років вона поклала на те, щоб забезпечити сину належні умови життя. Про те, що потерпілий та обвинувачена перебували у відносинах, він достеменно не знав, бо вони це приховували.

Свідок ОСОБА_12 , який є сином обвинуваченої, від дачі показань щодо обставин події злочину відмовився.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10 грудня 2017 року з фототаблицею до нього, за адресою: АДРЕСА_2 , на вулиці, перед входом приміщення кафе, виявлено труп чоловіка з тілесним ушкодженням у вигляді лінійної рани з рівними краями на передній черевній стінці. На одязі маються плями бурого кольору.

Згідно протоколу обшуку від 10 грудня 2017 року з фототаблицею до нього, проведеного у квартирі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення слідчої дії виявлено та вилучено речі, зокрема, чоботи, куртку з нашаруванням речовини бурого кольору, відтин шпалер з аналогічною речовиною.
За висновками судово-імунологічних експертиз №№ 76, 77, 78 від 22 та 25 січня 2018 року, на вилучених речах виявлено кров людини, походження якої можливе від ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 207 від 11 січня 2018 року смерть ОСОБА_7 настала від гострого малокрів`я в результаті проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням шлунково-поперечноободової зв`язки, брижі поперечної ободової кишки, яке супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою кровотечею. Вираженість трупних змін свідчить про те, що смерть потерпілого настала в проміжку 8-24 годин назад на момент дослідження трупу в морзі.

Також у вказаному висновку зазначено, що на трупі ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження:
- шкірна рана в черевній області зліва, розташована в 113 см від підошовного рівня стоп і рановий канал, що відходить від неї з ушкодженням шлунково-поперечноободової зв`язки, брижі поперечної ободової кишки;

- рідка кров і згортки у черевній порожнині (близько 1450 мл);

- нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів.

Між даним пораненням і смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок. Проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням шлунково-поперечноободової зв`язки, брижі поперечної ободової кишки несе ознаки тяжкого тілесного пошкодження за критерієм небезпеки для життя. Враховуючи рівні, гладкі краї рани, лінійну форму, наявність одного П-подібного кінця і другого загостреного кінця, велику глибину ранового каналу, переважання глибини рани над довжиною і шириною її, а також характер пошкоджень на одязі, можливо зробити висновок, що наявне ушкодження в області черева спричинено одноразовою дією гострим колюче-ріжучим предметом типу ножа. Враховуючи довжину ранового каналу (біля 5,1 см), довжина клинка колюче-ріжучого предмета не менше 5,1 см. Розмір колото-різаних пошкоджень на одязі і рани на шкірі черева, особливості кінців рани дають підстави вважати, що клинок цього предмета мав одне лезо, обушок і ширину біля 1,5 см. Колото-різана рана на тілі потерпілого є прижиттєвою. Після завдання вказаних ушкоджень потерпілий міг жити упродовж часу обчислюваного від декількох хвилин до декількох десятків хвилин. В момент спричинення даних ушкоджень потерпілий знаходився у вертикальному положенні і був обернений передньою поверхнею тіла до нападаючого.

Крім того, згідно вищезазначеного висновку, на тілі ОСОБА_7 виявлено: садна обличчя, які є прижиттєвими, несуть ознаки легких тілесних ушкоджень, причинного зв`язку з фактом смерті не мають і виникли за декілька годин до часу настання смерті. Вони спричинені твердими тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею. Також встановлено, що ОСОБА_7 перебував у стані важкого алкогольного сп`яніння концентрація спирту 3 проміле.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11 грудня 2017 року, ОСОБА_5 відтворила обставини вчиненого нею злочину. Зокрема показала місце вчинення злочину, яким є коридор квартири АДРЕСА_3 . Показала як в коридорі біля дверей відбувся конфлікт між ОСОБА_9 та її сином ОСОБА_13 , під час якого ОСОБА_9 хапав ОСОБА_13 за шию, а останній його відштовхував. В цей час обвинувачена підійшла до них, тримаючи в руці ніж, і стала розбороняти. Конкретного механізму нанесення ушкодження потерпілому ОСОБА_5 не показала. Однак, зазначала, місцем ураження потерпілого ножем стала черевна порожнина. Крім того ОСОБА_5 показала, що після того як потерпілий покинув її квартиру, вона пішла його шукати. Під час слідчого експерименту ОСОБА_5 вказала на місце, де виявила пораненого ОСОБА_7 та запропонувала викликати швидку. Вказане місце відповідає тому, що зазначено у протоколі огляду від 10 грудня 2017 року, де в подальшому було виявлено труп ОСОБА_7 .

Також під час слідчого експерименту ОСОБА_5 вказала місце, де вона викинула ніж, яким завдала тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 . Це місце розташоване у каналізаційному колодязі у дворі буд. АДРЕСА_2 . Згідно відеозапису даного експерименту, під час слідчого дії вилучено вказаний ніж.

В судовому засіданні обвинувачена підтвердила, що саме даним ножем нанесла удар потерпілому.

За висновком судово-психіатричної експертизи № 51 від 29 січня 2018 року на момент вчинення злочину будь-якими психічними захворюваннями ОСОБА_5 не страждала, не виявляла ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 також будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як особа, яка не є душевнохворою, на теперішній час не потребує застосування заходів медичного характеру. В момент вчинення злочину ОСОБА_5 не перебувала в стані афекту або в іншому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на її свідомість та діяльність.

Досліджені докази не містять істотних протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування.Вказані докази є належними та допустимими. Під час судового розгляду провадження сторона захисту не вказувала на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених в ході досудового розслідування, та не наводила жодних доводів з цього приводу.
Оцінивши сукупність вищезазначених доказів, суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .
Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.
У п. 3 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім"ї, його матеріальний стан, тощо.
На підставі викладеного, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, враховує наступне.
Так суд бере до уваги те, що обвинуваченою вчинено тяжкий злочин про здоров`я особи, в результаті якого настала смерть цієї особи.

Також враховує суд, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, останні 27 років працювала в одній установі, де зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони, має постійне місце проживання, дані про негативну характеристику за місцем проживання відсутні, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою похилого віку, має ряд тяжких захворювань, зокрема, цироз печінки, портальну гіпертензію, правобічний гідроторакс та інші.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд вважає визнання вини у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у вчиненому.

При цьому, виходячи з поняття «щирого каяття», яке є обставиною, що відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин, передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, докорів сумління, то слід зазначити, що під час судового розгляду обвинувачена своєю поведінкою переконала суд у щирості своїх висловлювань про те, що вона дійсно шкодує про вчинене і засуджує свою поведінку.
Згідно положень п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченої неправильну поведінку потерпілого, котрий спровокував конфлікт, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння. Також суд враховує ті обставини, що кримінально-карану поведінку ОСОБА_5 викликало саме негативне поводження потерпілого з її сином, який, за показаннями свідка, має ознаки психічної неповноцінності та згідно матеріалів справи обвинувачена вже втратила двох дітей у своєму житті.

Надається судом оцінка і посткримінальній поведінці обвинуваченої, котра після завдання поранення потерпілому тілесного ушкодження запропонувала викликати швидку допомогу, однак потерпілий відмовився від цього. В подальшому обвинувачена пішла шукати потерпілого, так як хвилювалася за те, що з ним може статися. В результаті викликала швидку допомогу, однак остання вже зафіксувала факт смерті потерпілого. В цьому контексті слід зазначити, що згідно висновку експертизи від 11 січня 2018 року, своєчасне надання медичної допомоги могло унеможливити настання летальних наслідків.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Береться до уваги судом при призначенні покарання позиція потерпілої ОСОБА_6 , яка з огляду на велику втрату в житті та отримані страждання в зв`язку з цим, не змогла з точністю висловити свою позицію щодо справедливого на її переконання покарання, однак зазначила, що на призначенні покарання у виді позбавлення волі категорично не наполягає.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину, його наслідки, обставини, що пом`якшують відповідальність, дані про особу винної, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена заслуговує покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі та вбачає підстави для звільнення її від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої, оскільки остання повністю визнала свою вину та усвідомила протиправність своїх дій, її поведінка як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду свідчить про те, що вона не є суспільно небезпечною особою та не потребує ізоляції.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.12.2017 року по 12.11.2017 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.12.2017 року.
Речові докази: черевики, куртку сірого кольору, вирізку із шпалер, ніж, зразки слини, крові, зрізи нігтів, марлеві тампони, на які перенесені зразки слини і крові, килим, куртку чорного кольору, сумку з речами, тканину білого кольору, хустинку, змив речовини бурого кольору на тампонах, мікрооб`єкти, чоловічу кепку знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1