Справа № 442/1299/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/436/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.04.2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з дня фактичного затримання.
Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 16.09.2017, приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, під час сварки з своїм дядьком ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних відносин, зі злості, наніс йому численні удари руками і ногами у різні ділянки тіла та в голову, заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді синців навколо обох очей та на передньо-бічній зовнішній поверхні у верхній третині правого стегна, крововиливи в м`які тканини та м`язи правої скроневої ділянки, які відповідно до висновку судовомедичного експерта № 379 від 24.01.2018 року по ступеню тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження та закритої черепно-мозкової травми у вигляді травматичного субдорального та субарахноїдального крововиливів в правій лобноскроневій ділянці, що призвели до смерті ОСОБА_10 та згідно вищевказаного висновку судово-медичного експерта могли виникнути при дії тупих твердих предметів незадовго до смерті та відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (завдання) і знаходиться в прямому причиннонаслідковому зв`язку із смертю потерпілого.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на даний вирок подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, і призначити ОСОБА_7 покарання у виді одного року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, тобто звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 покликається на те, що судом першої інстанції неповно проведений судовий розгляд, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, висновки суду містять істотні суперечності, при цьому вказує, що визнане доведеним судом обвинувачення не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки ОСОБА_11 щиро розкаявся в тому, що наніс потерпілому тілесні ушкодження внаслідок систематичного знущання потерпілого з бабусі, яка пробачила та просила суд суворо не карати обвинуваченого. Також сторона захисту вважає необґрунтованим покладення в основу вироку покази свідка ОСОБА_12 та дані слідчого експерименту з його участю, оскільки такі є необ`єктивними в силу того, що останній був обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні та ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.01.2019 року направлений до місць позбавлення волі для відбування покарання.

Крім цього, сторона захисту зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги покази ОСОБА_9 , яка вказала, що обвинувачений захищав її від дій потерпілого ОСОБА_10 і що вона також наносила удари останньому.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений, його захисник та потерпіла підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги сторони захисту, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок, що незважаючи часткове визнання вини у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_7 , винуватість останнього у вчиненні злочину, за які він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.
Статтею 124 КК України передбачено відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.
Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст.124 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст.121 КК України.

Судом першої інстанції на підставі досліджених доказів встановлено, що здобуто докази, які чітко підтверджують факт вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки потерпілий ОСОБА_10 в ході конфлікту для обвинуваченого ОСОБА_7 будь-якої загрози не становив і підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання на нього з боку потерпілого в нього не виникало. При цьому, характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілому в область голови, переконливо свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали, тобто його умисел був спрямований на заподіяння значної шкоди здоров`ю потерпілого.
Із зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, при цьому визнає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України та в цій частині доводи апеляційної скарги, оскільки потерпілий ОСОБА_10 на час вчинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень жодного злочинного діяння не вчиняв та перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння не міг чинити жодного опору.

Крім цього, колегія суддів погоджується з критичною оцінкою показів потерпілої ОСОБА_9 про те, що обвинувачений захищав її від дій потерпілого ОСОБА_10 і що вона також наносила удари останньому, оскільки така оцінка була дана на підставі повного та всебічного дослідження доказів, що містяться матеріалах справи.

Разом з тим, вивчаючи матеріали кримінального провадження та судового провадження, суд апеляційної інстанції встановив, що свідок ОСОБА_13 повідомляв незмінні та послідовні відомості, як відносно місця вчинення злочину, способу його вчинення та особи обвинуваченого ОСОБА_7 . Зазначенні відомості були належним чином перевірені на досудовому розслідуванні та перевірені судом першої інстанції. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази і стороною захисту не надано доказів того, що свідок міг оговорити обвинуваченого ОСОБА_7 , незважаючи на ту обставину, що свідок ОСОБА_13 судимий та за вказаною стороною захисту інформацією, останній відправлений на підставі рішення суду для відбування покарання.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_14 про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України є необґрунтованою та не може бути задоволена.
Разом з тим, колегія суддів зважаючи на обставини даного кримінального провадження вважає за можливе пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, та застосувавши вимоги ст.69 КК України призначити обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.
Так, відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
При цьому апеляційний суд враховує часткове визнання вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та ставлення до вчиненого злочину потерпілої ОСОБА_9 , яка є бабусею обвинуваченого ОСОБА_7 , та яка повністю пробачила обвинуваченого і просила суд не позбавляти онука волі,- ці обставини колегія суддів у порядку ч.2 ст.66 КК України визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ..

Також колегія суддів при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України враховує характеризуючи дані останнього, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку та був позбавлений батьківського піклування, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, а також враховує те, що на утриманні ОСОБА_7 знаходиться потерпіла його бабуся ОСОБА_9 , яка є старенькою особою 1941 р.н., має незадовільний стан здоров`я та потребує сторонньої опіки.

Вищеперераховані обставини дають підстави апеляційному суду призначити обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворе покарання, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок місцевого суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга захисника до часткового задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: