Справа № 442/3017/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/997/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянула увідкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 вересня 2019 року про продовження тримання під вартою,
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 задоволено. Продовжено строк дії обраного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 (шістдесяти) днів, тобто, до 16 листопада 2019 року.
Згадану ухвалу у частині продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскаржив адвокат ОСОБА_6 . Просить таку скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Покликається на те, що тривале перебування неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою починає порушувати його права, гарантовані йому Законами України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що потреба у застосуванні до неповнолітнього найсуворішого запобіжного заходу відпала на підставі п. 3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом часу.Звертає увагу на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 неодноразово продовжувався Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області,і будь-яких інших підстав для продовження тримання під вартою суд не наводив та не розглядав можливість обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою. Стверджує, що ОСОБА_7 жодним чином не перешкоджав встановленню істини у цьому кримінальному провадженні, продовж всього часу належно виконував свої процесуальні обов`язки та не зловживав своїми процесуальними правами. Просить звернути увагу на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до взяття під варту навчався у Дрогобицькому коледжі нафти і газу на другому курсі, є круглим сиротою і з рідних має престарілу бабусю ОСОБА_9 , за якою фактично здійснював догляд до взяття під варту.
Дослідивши оскаржувану ухвалу суду, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін обвинувачення та захисту, суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Згідно із ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.15-ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України. Максимальна міра покарання, зокрема за інкримінований йому злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України становить десять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Апеляційні доводи у тому, що ОСОБА_7 неодноразово продовжували дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні, є безпідставними.

Колегія суддів погоджується із висновками судді місцевого суду у тому, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки місцевого суду, що застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд виходив із необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, врахував ступень тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, взяв до уваги, що підстави, за яких на досудовому слідстві було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали.

Відтак, колегія суддів, приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційних скаргах захисників мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченим за наслідками апеляційного розгляду.

З урахування рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 та керуючись ст.ст.177, 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 вересня 2019 року у частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4