печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 08.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000466,

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 08.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000466.

В обґрунтування скарги зазначено, що постанова слідчого є необґрунтованою, незаконною та винесеною з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскільки, в силу положень ст. 55 КПК України ОСОБА_4 є потерпілою від кримінального правопорушення.
Особа, якою подано скаргу у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність. На вимогах скарги наполягав, просив її задовольнити.

Слідчий, рішення, якого є предметом оскарження в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000466 від 01.03.2019 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову від 08.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000466.

В обґрунтування постанови зазначено, що у своїй заяві ОСОБА_6 зазначила, що 12.10.2018 службові особи Головного слідчого управління СБУ у рамках кримінального провадження № 0000040 від 31.01.2018 провели десять обшуків у приміщеннях та автомобілях на території м. Києва та м. Запоріжжя, з численними порушеннями норм КПК України, зокрема без ухвал слідчого судді, що призвело до тяжких наслідків.

ОСОБА_7 подала заяву про визнання її потерпілою у цьому кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 55 КПК України.

Разом з тим, слідчий вказує, що наявні в справі матеріали на теперішній час не дають підстави стверджувати, що мав місце факт незаконного проведення обшуків. Зокрема, не вивчені матеріали кримінального провадження № 0000040 від 31.01.2018, не витребувана інформація щодо надання дозволу на проведення обшуків в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, не виконані інші слідчі дії для отримання об`єктивної інформації, на підставі якої можна надати належну правову оцінку діям працівників правоохоронних органів і вирішенню питання щодо завдання шкоди правам та інтересам заявника.

Проте слідчий суддя, з висновками, які зробив слідчий у своїй постанові від 08.04.2019 погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані.

З матеріалів клопотання вбачається, що за місцем постійного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено майно.

З урахуванням того, що для проведення слідчих дій ОСОБА_4 жодного разу не викликалась, про підозру їй повідомлено не було, арешт на вилучене у ході проведення обшуку майно не накладено та їй, як власнику не повернуто, вважає, що її права порушено та спричинено майнову та моральну шкоду.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак приходжу до висновку, що таких не має та як наслідок вважаю за необхідне скасувати постанову слідчого від 08.04.2019, як невмотивовану.

Разом з тим, слідчим не дотримано вказані вимоги кримінального процесуального закону, оскільки оскаржувана постанова не містить жодного висновку в обгрунтування відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, а також те, що розгляд справи відбувається на засадах змагальності, тоді як слідчим не спростовані доводи скарги, а відтак скарга підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній доводи заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 55, 303304, 307, 309, КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 08.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000466.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1