У Х В А Л А
Іменем України

26 вересня 2019 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ст. слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування № 0000370 від 01.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,
ВСТАНОВИВ :
24 вересня 2019 року до суду надійшло клопотання ст. слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 з метою забезпечення відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, з забороною його відчуження, а саме: квартири АДРЕСА_1 , по матеріалах досудового розслідування № 0000370 від 01.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000370 від 01.08.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Згідно клопотання слідчого, ОСОБА_4 будучи директором ТОВ «ДІО-СПОРТ» на підставі акту № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року заволодів грошовими коштами у розмірі 41575 грн. 93 коп., які було перераховано Спеціалізованою школою І ступеня № 322 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району м. Києва за виконання робіт за договором підряду № 322/13-11 від 21.11.2017. Крім того, 18.12.2017 ОСОБА_4 вніс до акту № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року завідомо неправдиві відомості про те, що під час капітального ремонту спортивного майданчика на території Спеціалізованої школи І ступеня № 322 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району м. Києва, ТОВ «ДІО-СПОРТ» були проведені будівельні роботи на загальну суму 1 474300 грн 13 коп, при цьому усвідомлюючи, що вартість виконаних будівельних робіт частково не відповідає обсягам та вартості, визначеними проектно-кошторисною, первинною документацією з будівництва. Зробивши це, підписавши та завіривши печаткою ТОВ «ДІО-СПОРТ» вказаний акт, надав йому статус офіційного документа, видав його директору Спеціалізованої школи І ступеня № 322 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району м. Києва ОСОБА_5 задля приховання факту неналежного виконання ТОВ «ДІО-СПОРТ» робіт за договором підряду № 322/13-11 від 21.11.2017 та забезпечення подальшого заволодіння цими грошовими коштами.
16 вересня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий зазначає в клопотанні необхідність забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, збереження речових доказів у провадженні, а також забезпечення відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити у викладених у ньому обставин.
Суд дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого, приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:
-правову підставу для арешту майна;
-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
- можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
-розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
-наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, положення ч. 8 ст. 170 КПК України, розмір матеріальної шкоди спричиненої в даному кримінальному провадженні, відсутність цивільного позову на момент подання слідчим клопотання про арешт майна до суду, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає. Оскільки вартість майна, на яке слідчий клопоче про накладення арешту, та розмір заподіяної шкоди в кримінальному провадженні є неспівмірними.
Крім того, слідчим не зазначені конкретні підстави та мета накладення арешту на майно, в мотивувальній частині клопотання слідчий вказує на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, забезпечення відшкодування завданої шкоди, однак в прохальній частині зазначає, що арешт майна необхідний для забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.

При цьому, квартира, про арешт якої клопоче слідчий, речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000370 від 01.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, не визнавалась.
Крім того, відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК Українизастосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

Однак слідчим ці вимоги закону не дотримані. Слідчим в клопотанні та в суді не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
За таких обставин клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування № 0000370 від 01.08.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя-