ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/759/19 Справа № 202/3288/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та заперечення на неї адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровськавід 20 травня 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого директором ТОВ «Могол-Агро», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , має місце проживання за місцем роботи в АДРЕСА_3 ; фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровськавід 20 травня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Застосувано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1. Прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду.
2. Не залишати з 20-00 год. до 06-00 год. місце фактичного проживання в орендованій квартирі АДРЕСА_5 .
3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
4. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну.
Рішення суду обгрунтовано тим, що беручи до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується, що сукупність ризиків і доводів, на які посилається сторона обвинувачення, дають підстави для висновку про застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки сама по собі тяжкість інкримінованого йому злочину не може вважатися достатньою причиною для тримання особи під вартою.
Враховуючи викладене, а також, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам, слідчий суддя вважав за необхідне обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Вважає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з необґрунтованістю, оскільки має місце не повне з`ясування судом всіх обставин кримінального провадження, що мають істотне значення для справи, виходячи з наступного.
Прокурором у кримінальному провадженні вказано на докази, які зібрано під час досудового розслідування та на ті події, які вже відбулись за участі саме підозрюваного ОСОБА_6 , яким вчинено злочин проти безпеки дорожнього руху, який відноситься до тяжкого ступеню тяжкості.
Крім того, слідчим суддею першої інстанції в своїй ухвалі не надано належної правової оцінки суворості можливого призначеного покарання, що є належним та невід`ємним елементом при оцінці ризику переховування від суду або органу досудового розслідування, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, а також і скоєння іншого злочину.
Суд не звернув увагу на серйозність висунутого та пред`явленого інкримінованого злочину, а також і на встановлені під час досудового розслідування ризики, які були перелічені у клопотанні слідчого, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, тримання під вартою необхідне для забезпечення належного досудового розслідування зазначеного вище кримінального провадження.
Вважає, що слідчим суддею хоча і визнано наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не надано їм належної оцінки, у зв`язку з чим призначено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, який не здатний в повному обсязі забезпечити виконання ОСОБА_6
- адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити скаргу без задоволення.
Вважає, що затримання та підозра, не можуть вважатися обгрунтованими та законними, оскільки з наявних доказів жодним чином неможливо зробити висновок про вину ОСОБА_6 .
Вважає, що в протоколі про затримання ОСОБА_6 відповідно до зазначеної ст.208 КІІК України не означена жодна конкретна підстава з тих, що визначена законом для цього.
Відповідно до протоколу огляду місця події та схеми, які були у наявності v слідства, на її думку можна зробити висновок про значне порушення швидкості та вину іншого учасника ДТП навіть без спеціальних експертних знань.
Вважає, що слідством не було проведено жодних експертиз, які б підтверджували вину ОСОБА_6 в даній ДТП. Відповідно вважає,що утримання та пред`явлення підозри у скоєнні зазначеного тяжкого злочину ОСОБА_6 є явно незаконним.
Вказує, що в клопотанні не зазначено жодного свідка по даному провадженню, на яких може бути, на думку слідства, вчинено вплив. Жодних свідків пригоди а ні у слідства та, відповідно, у захисту немає і не було під чає затримання ОСОБА_6 та пред`явлення підозри, пояснення у водія ОСОБА_10 вже відібранні слідством.
Також вважає, що ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, відсутній, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.З ст.286 КК України, відповідно до ст.477 КПК України не відноситься до приватного обвинувачення, а тому відмова потерпілих від участі у ньому чинним КПК не передбачена.
На думку адвоката посилання слідчого в клопотанні на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, та усвідомлює, що суд може обрати найсуворішу міру покарання та може переховуватися, також вважає необгрунтовним, оскільки підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, у нього двоє дітей, вагітна дружина, він має багьків-інвалідів, які знаходяться на його утриманні, має добрі характеристики, гарну репутацію, стабільну роботу та є директором свого підприємства.

- потерпілий ОСОБА_10 до початку апеляційного розгляду подав заяву, в якій відмовився від апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, доводи захисників та підозрюваного, які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора не були дотримані належним чином, внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше ; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Згідно наданих матеріалів, 17.05.2019 року, о 23:10 год., ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 18.05.2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України., а саме в тому, що 17.05.2019 року, приблизно о 16:05 год., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Toyota Tundra», рухався в третій смузі для руху по вулиці Маршала Малиновського з боку Мерефо-Херсонського мосту в напрямку Центрального мосту в Індустріальному районі м. Дніпра.
Під час руху ОСОБА_6 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля марки «Кіа Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 який також рухався в третій смузі в попутному напрямку, попереду, без зміни напрямку руху, допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля марки «Toyota Tundra», з задньою правою частиною автомобіля марки «Кіа Ceed».
В результаті зіткнення автомобіль марки «Кіа Ceed». продовжив рух в некерованому стані, виїхав на зустрічну смугу руху, де в подальшому на зустрічній смузі для руху, а саме в третій, допустив зіткнення боковою правою частиною автомобіля марки «Кіа Ceed» з передньою частиною автомобіля марки «Пежо 309», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку в третій смузі для руху.
Своїми діями ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.6), 12.3., Правил дорожнього руху України.
Порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 як вказано в клопотанні слідчого знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого водію автомобіля марки «Пежо 309» ОСОБА_11 та його пасажиру ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження, від яких останні померли на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Також малолітньому пасажиру автомобіля марки «Пежо 309», ОСОБА_13 , спричинено тілесні ушкодження, від яких останній ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 19:00 год., помер у КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР.
Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Кіа Ceed», ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та на теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР.
Апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 ,у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують та для їх запобігання необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід саме у виді тримання під вартою.

Апеляційним судом встановлено, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. п. 2,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, він усвідомлює, що суд може обрати найсуворішу міру покарання, передбачену санкцією статті, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того. ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не дав належної оцінки вказаному вище, що потягло ухвалення необґрунтованого рішення, адже застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам. Доводи прокурора щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються наданими матеріалами справи.

Задовольняючи клопотання слідчого про обрання зазпобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за можливе визначити і розмір застави для підозрюваного.

Адже, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016року розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти до розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, зазначені обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, суспільний інтерес, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у визначених п. 2 ч.5 ст.182 КПК України межах, не здатна забезпечити виконання підозрюваним вказаних у ст.194 КПК України обов`язків, у зв`язку із чим, керуючись абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне встановити заставу у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 1 921 000 гривень 00 копійок, як обгрунтовану та достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Що стосується доводів захисту про позитивні дані про особу ОСОБА_6 , наявність на утриманні двох малолітніх дітей, вагітної дружини, часткове відшкодування потерпілим збитків, то вони мають місце, але з врахуванням тяжкості ним скоєного, ризиків переховування від слідства та суду, можливості впливу на потерпілих, свідків, то колегія суддів вважає за неможливе застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України скасуванню, з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання прокурора та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 липня 2019 року, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави у вказаному вище розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Прийняти відмову від апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 рокущодо ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 ,- задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року про обрання запобіжного заходу у домашнього арешту щодо
ОСОБА_6 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 16.07.2019 року включно.
Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту у залі суду.

Визначити ОСОБА_6 розмір застави у 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 1 921 000,00 грн. (один мільйон дев`ятсот двадцять одна тисяча гривень), та встановити, що у випадку її внесення на підозрюваного ОСОБА_6 покладаються наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого;

-не відлучатися з населеного пункту, у якому він має фактичне місце проживання АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України, та в`їзд в Україну.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,