У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянув апеляційну скаргу представника підприємства «Оріон» адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2019 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000520 про арешт грошових коштів підприємства «Оріон», заснованого на власності громадської організації «Надія інвалідів» (), які перебувають та можуть надійти на рахунки, відкриті у АБ «Південний»

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представник підприємства «Оріон»: адвокат ОСОБА_5

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник підприємства «Оріон» просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт грошових коштів підприємства «Оріон», заснованого на власності громадської організації «Надія інвалідів» (), які перебувають та можуть надійти на рахунки, відкриті у АБ «Південний».
____________________________________________________________________

провадження № 11-сс/812/350 /19 слідчий суддя: ОСОБА_8

категорія: арешт майна доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2019 року вищезазначене клопотання задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти Підприємства «Оріон», заснованого на власності громадської організації «Надія інвалідів» (), які перебувають та можуть надійти на рахунки, відкриті у АБ «Південний» (МФО 328209): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , в межах суми в розмірі 30 млн.грн.

Накладено арешт на видаткові операції по рахункам у АБ «Південний» (МФО 328209): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , в межах суми в розмірі 30 млн. грн. за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати.

В решті вимог клопотання відмовлено.

Узагальнені доводи апелянта.

Апелянт зазначає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді було пропущено з поважних причин та просить його поновити, при цьому стверджує, що копію оскаржуваної ухвали не отримували, розгляд клопотання відбувався без їх виклику, директор підприємства ознайомився з даною ухвалою шляхом самостійного моніторингу ЄДРСР

Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим та не вмотивованим, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчим суддею необґрунтовано накладено арешт на грошові кошти Підприємства «Оріон», оскільки в матеріалах провадження відсутня постанова слідчого про визнання даних грошових коштів речовим доказом.

На думку апелянта, слідчим суддею безпідставно вказано про накладення арешту на грошові кошти в межах спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди в розмірі 30 млн., так як на даний час відсутній висновок експерта з визначенням точного розміру шкоди.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження №0000520 від 06.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.

29.03.2019 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , звернулась до суду з клопотанням, в якому просила накласти арешт на грошові кошти Підприємства «Оріон», заснованого на власності громадської організації «Надія інвалідів» (), які перебувають та можуть надійти на рахунки, відкриті у АБ «Південний» (МФО 328209): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ; зупинити видаткові операції по рахункам; зобов`язати посадових осіб АБ «Південний» надати слідчому СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 , іншим слідчим, що входять до складу слідчої групи, прокурорам групи прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , іншим прокурорам групи прокурорів, а також за дорученням слідчого або прокурорів оперативним працівникам міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків ДФС довідку про виконання ухвали суду про накладення арешту і виписки банку про залишки коштів на рахунках Підприємства «Оріон» на момент оголошення ухвали та в подальшому надавати кожного останнього дня місяця виписки банку про залишок коштів на рахунках підприємства «Оріон».

Приймаючи рішення про часткове задоволення вказаного клопотання, слідчий суддя зазначив, що є достатні підстави вважати, що зазначені в клопотанні прокурора кошти, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Тому з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків, що заподіюються державі невстановленими особами за рахунок безпідставного відшкодування податків, виникла необхідність у накладенні арешту на кошти, розміщені на банківських рахунках підприємства «Оріон» та припинення будь-яких видаткових операцій.

Так, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000520 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, було встановлено, що в результаті умисних спільних дій службових осіб ГУ ДФС в Одеській області та службових осіб Підприємства «Оріон», заснованого на власності громадської організації «Надія інвалідів», державним інтересам спричинено матеріальну шкоду в особливо великому розмірі і тяжкі наслідки у вигляді неправомірного відшкодування з Державного бюджету України коштів у розмірі близько 30 млн. грн.

Окрім того, слідчий суддя зазначив, що невжиття заходів по арешту коштів і видаткових операцій призведе до остаточного заволодіння державним майном особами, причетними до злочинної діяльності, втрати речових доказів та унеможливить відшкодувати спричинені державі збитків і застосувати спеціальну конфіскацію.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, пояснення представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, перевіривши доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо підстав для поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною третьою цієї статті визначено, що у разі постановлення ухвали слідчим суддею без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та зі змісту оскаржуваної ухвали, представник підприємства «Оріон» не був присутній у судовому засіданні при розгляді клопотання про арешт майна, копія ухвали йому не направлялась.

В апеляційній скарзі представник підприємства «Оріон» вказує, що з даною ухвалою він та директор підприємства ознайомились лише 22.05.2019р. шляхом моніторінгу ЄДРСР.

Враховуючи, що ухвалу слідчого судді від 03.04.2019 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не був пропущений.

Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з клопотання прокурора, слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000520 від 06.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.

Згідно доводів клопотання, в ході досудового розслідування було встановлено, що в результаті умисних спільних дій службових осіб ГУ ДФС в Одеській області та службових осіб підприємства «Оріон», заснованого на власності громадської організації «Надія інвалідів», державним інтересам спричинено матеріальну шкоду в особливо великому розмірі і тяжкі наслідки у вигляді неправомірного відшкодування з Державного бюджету України коштів у розмірі близько 30 млн. грн.
Звертаючись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про арешт майна, а саме грошових коштів, які знаходяться на рахунках, відкритих у АБ «Південний» (МФО 328209) та належать підприємству «Оріон», прокурор зазначив, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження зумовлене необхідністю збереження цього майна як речового доказу, забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, та відшкодування завданих збитків.
Слідчий суддя задовольнив подане клопотання та наклав арешт на вказане в ньому майно, пославшись на наявність підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Проте, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що арештоване майно, а саме грошові кошти на вказаних рахунках, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Зокрема, в доданих до клопотання матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках підприємства «Оріон», набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Окрім того, колегія суддів вважає, що на момент прийняття слідчим суддею рішення щодо арешту грошових коштів була відсутня постанова про визнання вказаних грошових коштів речовими доказами.
До таких висновків колегія суддів приходить виходячи з наступного, в даному клопотанні прокурора зазначено, що кошти розміщені на вказаних рахунках банку, є предметом кримінальних правопорушень, які розслідуються, у зв`язку з чим постановою слідчого ( без зазначення дати, якою винесена постанова) визнані речовим доказам.( а.п.5)
Між тим, прокурор в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що дана постанова про визнання речовими доказами грошових коштів винесена не слідчим, а прокурором ОСОБА_11 29.03.2019р. та надав її копію.
Враховуючи, що при поданні клопотання про арешт до суду від 29.03.2019р. прокурор ОСОБА_11 не могла не знати про існування своєї ж постанови про визнання речовими доказами даних грошових коштів від того ж числа, яким складалось клопотання, колегія прийшла до висновку про відсутність постанови про визнання вказаних грошових коштів речовими доказами на момент подання клопотання.
До того ж і суд 1 інстанції в ухвалі не посилався на вищевказану постанову.
Слід також зазначити, що в рамках кримінального провадження № 0000520 нікому на даний час з посадових осіб підприємства «Оріон» про підозру не повідомлено, цивільний позов не заявлено, що відповідно до вимог ст. 170 КПК України, виключає можливість для накладення арешту на майно цього товариства з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, та відшкодування завданих збитків (забезпечення цивільного позову).
Зважаючи на вищевказане, колегія суддів вважає недоведеними доводи прокурора з приводу того, що грошові кошти які знаходяться на рахунках підприємства «Оріон», відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не надано даних на підтвердження цього в розумінні вимог ст. 173 КПК України, а також не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні прокурор, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
За такого, апеляційна скарга представника підприємства «Оріон» підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника підприємства «Оріон» адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000520 про арешт грошових коштів підприємства «Оріон», які перебувають та можуть надійти на рахунки, відкриті у АБ «Південний» (МФО 328209): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , в межах суми в розмірі 30 млн. грн. та арешту на видаткові операції по рахункам у АБ «Південний» (МФО 328209): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , в межах суми в розмірі 30 млн. грн. за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, виплати заробітної плати - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні даного клопотання прокурора від 29.03.2019р. про накладення арешту на грошові кошти Підприємства «Оріон», які перебувають та можуть надійти на рахунки, відкриті у АБ «Південний» (МФО 328209): № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та про зупинення видаткових операцій по рахункам, а також про накладення певних зобов`язань на посадових осіб АБ «Південний» відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: