ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1595/19 Справа № 202/6251/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
його захисника адвоката ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілих ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000740 за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_12 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року, -
В с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, пенсіонера, працюючого приватним підприємцем, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Відповідно до ст.75 КК України від призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 звільнено, встановивши іспитовий строк 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 35 422 грн. 90 коп.; на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 2 019 грн. 70 коп.; на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 17 105 грн. 00 коп..
Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.; на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 150 000 грн.; на користь ОСОБА_13 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн..
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він приблизно о 22 годині 30 хвилин 10.08.2018 року,керуючи технічно справним автомобілем Lexus LX 570 р/н НОМЕР_1 , в темний час доби при увімкненому міському освітленні по сухому покриттю в лівій смузі проїзної частини в м. Дніпро по пр. Слобожанському зі сторони Мосту №2 (Нового мосту) у напрямку вул. Б. Хмельницького, та під час руху не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, світлофор працював в автономному режимі миготливий жовтий колір. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити на смузі свого руху перешкоду у вигляді пішохода ОСОБА_14 , який перетинав проїзну частину дороги по пішохідному переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля Lexus LX 570, ОСОБА_8 , не зменшивши швидкість руху керованого ним автомобіля, аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3б, 18.1 ПДР України, в наслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_14 . В результаті останній отримав сумісну тупу травму тіла, що супроводжувалася ушкодженням внутрішніх органів та кісток скелету і ускладнилася розвитком шоку, та помер на місці ДТП.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок змінити, та зазначити у його мотивувальній частині зміст порушених Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_8 .
В іншій частині вирок просив залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції при ухвалені вироку не дотримався вимог кримінального процесуального закону, допустив істотні порушення, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
На його думку, у мотивувальній частині вироку, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, незважаючи на те, що ст. 286 КК України є бланкетною, суд не розкрив зміст пунктів Правил дорожнього руху України, які порушив ОСОБА_8 , що призвело до дорожньо - транспортної пригоди і спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 . Зазначає, що в обвинувальному акті вказані пункти ПДР було розкрито.

- адвокат ОСОБА_12 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 просить вирок в частині призначення покарання скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання через його мякість, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Просить задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоду в розмірі 200 000 грн., потерпілої ОСОБА_11 у частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 400 000 грн., потерпілого ОСОБА_13 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн..
Посилається, що швидкість автомобіля, яким керував ОСОБА_8 на момент наїзду на пішохода ОСОБА_15 , складала біля 100 км. на годину.
Зазначає, що в результаті ДТП загинув молодий чоловік, його дружина виховує сама дитину, батьки залишились без сина.
На думку апелянта, покарання за позбавлення людини життя, навіть й не навмисне, повинно бути найсуворішим, висновки суду про необхідність звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням вважає не обґрунтованими, оскільки суд не вказав в чому саме полягало активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття обвинуваченого.
Вказує, що потерпілому ОСОБА_13 поштовий переказ з частковим відшкодуванням шкоди у сумі 35 525грн., отримувати який він відмовився внаслідок його явної недостатності, був надісланий в кінці судового розгляду.
Вважає, що суд не в повній мірі врахував усі обставини справи у сукупності, тяжкість моральних страждань потерпілого, який втратив єдиного сина, ступінь вини обвинуваченого, його майновий стан, та безпідставно не задовольнив позовні вимоги потерпілих у повному обсязі.
Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_12 заявив, що якщо обвинувачений у повному обсязі сплатить кошти, розмір яких зазначено в позовній заяві, то апеляційна скарга може бути відкликана.
В той же час в ході апеляційного розгляду ОСОБА_8 відшкодував на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 35 422 грн. 90 коп.; на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 2 019 грн. 70 коп.; на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 17 105 грн. 00 коп.. Також на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.; на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 150 000 грн.; на користь ОСОБА_13 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.. Тобто, у тому розмірі, як вирішив районний суд, збитки потерпілим відшкодовано повністю.

Заслухавши суддюдоповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити, апеляційну скаргу представника потерпілих прохав залишити без задоволення, думку потерпілих та їх представника, які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілих, проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок законним та обґрунтованим та заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України є вірними та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність зазначення у вироку суду змісту порушених обвинуваченим ОСОБА_8 відповідних пунктів Правил дорожнього руху, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з вироку, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, суд зазначив, що ОСОБА_8 порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п.п. 1.3, 1.5 2.3 б, та п.18.1 ПДР України, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків, - наїзду на пішохода, в результаті чого останній помер на місці. Далі в тексті вироку, а саме в заключенні експерта суд розкрив суть порушень зазначених у даних пунктах.
Таким чином на думку колегії суддів, суд в повній мірі виклав обставини справи, склад злочину, зазначив у самому тексті вироку при наведенні доказів винуватості зміст порушених обвинуваченим пунктів Правил дорожнього руху. Тому зазначений в апеляційній скарзі довід не впливає на кваліфікацію злочину, вид, міру призначеного покарання, на правильність встановлення фактичних обставин справи, на правильність висновків суду по суті, та не є підставою для зміни судового рішення.
Тому, доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають.

Обговорюючи питання щодо обґрунтованості призначеного покарання колегія суддів зазначає, що при обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії необережних тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав в повному обсязі, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, стан здоров`я.
Обставинами, що пом`якшують його покарання судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Колегія суддів погоджується з правильністю висновку суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 призначене покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки, та про звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Зазначений висновок є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Аналізуючи доводи апеляційних скарг представника потерпілих про незаконність часткового задоволення судом позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року - визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, частково задовольнивши цивільний позов, врахував характер вчиненого правопорушення, який не є умисним, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних та душевних страждань потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 у зв`язку зі смертю ОСОБА_14 , порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілих, а також врахував вимоги розумності та справедливості.
У колегії суддів немає сумніву, що ОСОБА_8 щиросердно розкаявся у скоєному, про що дуже жалкував під час апеляційного розгляду, він вжив всіх заходів, аби відшкодувати у повному обсязі потерпілим 500 тис. грн, - за моральну шкоду. Вказаний факт дійсно свідчить про бажання ОСОБА_8 відшкодувати збитки, залагодити страждання потерпілих.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_8 відшкодував досить значну суму коштів потерпілим, незважаючи на те, що в його родині перебуває тяжко хворий тесть, без обох ніг. Доводи представника потерпілих про те, що ОСОБА_8 слід було продати 2-х кімнатну квартиру, аби в повній мірі задовольнити вимоги позовної заяви потерпілих, колегія суддів таку позицію адвоката ОСОБА_12 вважає не гуманною, оскільки у вказаниій квартирі мешкає даний інвалід без обох ніг, який потребує постійного догляду та піклування з боку обвинуваченого.
Крім цього колегія суддів враховує те, що сам ОСОБА_8 знаходиться у пенсійному віці, страждає на захворювання зору, та проходить лікування, про що надано суду медичні документи.
Тому, рішення суду про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 коштів, в відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.; на користь ОСОБА_10 150 000 грн.; на користь ОСОБА_13 150 000 грн., - є обґрунтованим виваженим та справедливим. Рішення суду з цього приводу належно вмотивовано.
Як видно з тексту вироку він є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
Суттєвих порушень вимог матеріального та процессуального Закону, колегією суддів під час апеляційного перегляду, не виявлено.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає, а тому вирок слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , та представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_12 , - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_16 ОСОБА_4