В И Р О К
Іменем України

03.12.2019 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 ,

-ОСОБА_3 ,

-ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Жашків кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 03 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпіла ОСОБА_8 ,

захисник - адвокат ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 25 квітня 2017 року біля 19 год. 00 хв., перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті тривалих неприязних відносин, вчинив сварку з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проводу виховання їхнього спільного сина ОСОБА_10 , 2013 року народження, після чого наніс декілька ударів в область потилиці, спини та по плечах ОСОБА_8 , у результаті чого у неї було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця лоба, крововиливу потилично-шийної ділянки, синця лівого плеча, крововиливу попереку зліва, які виникли не менш як від 3-4 разової травматичної дії тупого твердого предмету та відповідно до висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/1083 від 12.12.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що він 25.04.2017 року тілесних ушкоджень нікому не спричиняв. Вважає, що справу проти нього сфабриковано.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, про винуватість останнього свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка у ході судового розгляду пояснила, 25.04.2017 року у вечірній час вона приїхала на таксі до ОСОБА_5 додому, щоб забрати їхнього спільного неповнолітнього сина. Обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 попросив, щоб вона його відвезла на таксі у центр м. Жашків, на що вона відмовила і забрала дитину. Така відмова йому не сподобалася і він почав ображати їй нецензурною лайкою та наніс її 3-4 удари руками та ногами;

-показаннями малолітнього свідка ОСОБА_11 , яка пояснила у суді, що 25.04.2017 року вона разом з матір`ю ОСОБА_8 проїхала на таксі до обвинуваченого ОСОБА_5 , щоб забрати братика. Вона залишилася у автомобілі, а ОСОБА_8 пішла за Ілльою. ОСОБА_11 чула як мати сварилася з обвинуваченим, а потім він біля хвіртки ударив її по спині ззаду. ОСОБА_8 сіла у автомобіль і жалілася, що у неї болить спина;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що він підпрацьовує таксистом. 25.04.2017 року він підвіз потерпілу ОСОБА_8 до домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 . Вона пішла у подвір`я. Через 5-7 хв. повернулися з дитиною. Обвинувачений біля автомобіля не відпускав дитину, між ними виникла сварка. ОСОБА_12 вийшов з автомобіля та сказав ; Щоб не зачіпали автомобіль. ОСОБА_8 сила в автомобіль, була агресивна, плакала. Чи бив обвинувачений потерпілу - він не бачив , так як в автомобілі переглядав свій смартфон.

-висновком експерта №07-5-01/1083 від 12.12.2017 р., згідно якого у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця лоба, крововиливу потилично-шийної ділянки, синця лівого плеча, крововиливу зліва.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також урахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 , оскільки ці показання підтверджені дослідженими безпосередньо у судовому засіданні іншими доказами.
Так, потерпіла дала свідчення, згідно яких обвинувачений наніс їй легкі тілесні ушкодження. Аналогічні показання надала свідок ОСОБА_11 . Також, з висновку експерта №07-5-01/1083 від 12.12.2017 р. вбачається, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , могли виникнути в час та при обставинах, на які вказує остання.

Твердження обвинуваченого про те, що кримінальне провадження проти нього сфабриковано, суд оцінює критично та розцінює як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його показання у цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони у своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується задовільно, і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд враховує те, що підсудний ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину, по місцю проживання характеризується задовільно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проте скоїв умисний злочин, а тому вважає, що його виправлення можливе при призначенні покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

При цьому, із урахуванням положень ч. 1 ст..49, ч.5 ст.74 КК України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, оскільки з дня вчинення злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 49, 74 КК України, ст.ст. 369-371, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, призначити йому покарання у виді 200 (двісті ) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_14