УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова, в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в закритому судовому засіданні обвинувальний акт направлений з Харківської місцевої прокуратури №2 за результатами досудового розслідування СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001593 від 11 квітня 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 02.09.2003 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 10.03.2004 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 24.10.2006 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 152, ст. 70 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна, звільненого з місць позбавлення волі 10.11.2017 р. по відбуттю строку покарання; 26.03.2018 р. Московським відділом поліції ГУНП в Харківській області притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 153 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 153 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. В обґрунтування прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177, 178 КПК України, визначених під час обрання запобіжного заходу, з метою їх запобігання, а саме на можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений проти продовження строків тримання під вартою заперечував, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримала клопотання свого підзахисного.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає, що заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню. Заявлене обвинуваченим клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При вирішенні клопотання обвинувачення та захисту щодо міри запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у скоєні злочинів, у вчиненні яких обвинувачується, вчинення злочину з застосуванням насильства, соціальний статус, наявність судимостей за вчинення злочинів проти власності з корисливих мотивів, а також злочинів проти статевої свободи та недоторканності, відсутність законних джерел доходу, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Виходячи із приведених обставин, що оцінено у сукупності із тяжкістю інкримінованого злочину та тяжкістю ймовірного покарання, суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки даний злочин вчинений із застосуванням насильства.
За таких обставин, суд продовжує міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на наступні 60 днів до 04.10.2019 р., задовольнивши клопотання прокурора та відхиляє клопотання обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 27, 177, 178, 182, 183, 314-317, 331, 369 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 04.10.2019 року.
Клопотання обвинуваченого залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1