Справа № 567/1296/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника служби в справах дітей виконкому Острозької міської ради ОСОБА_7

представника ювенальної превенції Острозького ВП ГУНП в Рівненській обалсті ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 10 класу Острозької ЗОШ №3 І-ІІІ ст., раніше не судимого,

який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України

в с т а н о в и в:
у середині серпня 2019 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, без мети збуту, для власного використання, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, перебуваючи на околиці м.Острог Рівненської області, біля річки Вілія, придбав, а саме зірвав окремі частини дикоростучих рослин коноплі, які подрібнив, помістив утворену речовину до своїх предметів одягу та зберігав при собі, в подальшому переніс їх та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб - канабіс.
Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів №2.1-864/19 від 25.09.2019, речовина рослинного походження зеленого кольору, яку незаконно придбав та зберігав неповнолітній ОСОБА_4 , є канабісом загальною масою нетто 5,562 г (в перерахунку на висушену речовину), який, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 №1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», віднесений до таблиці №1 списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено».
Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_4 03.09.2019 у вечірній час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, помістив у кишеню свого одягу, та незаконно, тобто в порушення вимог вказаних Законів, зберігав при собі в предметах власного одягу до моменту виявлення та вилучення його 03.09.2019 о 21 год. 30 хв. працівниками поліції в ході проведення поверхневого огляду останнього та огляду його особистих речей біля цигаркового кіоску, що розташований за адресою: м.Острог, пр-кт Незалежності, 2б, Рівненської області.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи вказані у клопотанні.

Пояснив, що проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 та на даний час навчається в Острозькій ЗОШ №3 І-ІІІ ступенів.
В середині серпня 2019 він пішов на риболовлю до річки Вілія та під час рибалки, біля водойми, помітив кущі рослин, схожі на «коноплю», які він вирішив зірвати, щоб в подальшому висушити їх та вжити шляхом куріння. Після чого нарвавши листя з даних рослин, він заховав їх в свої кишені та після риболовлі пішов до місця свого проживання.
Прийшовши додому, зірване листя «коноплі» він виклав на полку в гаражному приміщенні для того, щоб вона там підсохла та потім її викурити.
03.09.2019 у вечірній час, ОСОБА_4 вирішив піти погуляти по місту і тоді згадав за висушену коноплю. Після чого він подрібнив висушене листя, помістив його у паперовий аркуш паперу, який поклав в кармани свого одягу. По дорозі він знайшов пластикову пляшку, за допомогою якої скурив частину коноплі, а решту коноплі заховав в кишеню штанів.
Коли він повертався додому, був затриманий працівниками поліції, які вилучили в нього вказану речовину.
Зазначив, що на даний час розуміє, що вчинив злочин, за що дуже шкодує та зобов`язується в подальшому подібного не вчиняти. Вказав, що наркотичних засобів не вживає. Підтримав клопотання прокурора про засостування щодо нього примусових заходів виховного характеру.
Показання неповнолітнього ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 підтримала з підстав та доводів наведених в клопотанні.

Просить застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння до досягнення ним шістнадцятирічного віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.1 ст.309 КК України та не являється суб`єктом даного кримінального правопорушення. Вважає, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового правопорушення.

Законний представник неповнолітнього та його захисник клопотання прокурора підтримали.

Законний представник ОСОБА_5 додатково пояснила, що самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Вона має на нього достатній вплив та здатна забезпечити в подальшому постійний контроль за його поведінкою. Чому син скоїв правопорушення пояснити не може. Просить суд задоволити клопотання прокурора та передати ОСОБА_4 під її нагляд до досягнення ним повноліття. Запевнила, що забезпечить належне виховання сина та його поведінку.
Представник служби у справах дітей та представник ювенальної превенції Острозького ВП ГУНП в Рівненській обалсті не заперечили проти задоволення клопотання прокурора та вважають, що даний захід виховного характеру сприятиме перевихованню ОСОБА_4 . Зазначили, що неповнолітній на обліку в службі в спрвах дітей та в Острозькому ВП ГУНП не перебуває.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.5 ст.499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 501 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Окрім повного визнання неповнолітнім ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні сусіпльно-небезпечного діяння, його вина у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України підтверджується доказами, зібраними по справі з яких вбачається причетність ОСОБА_4 до скоєного злочину.

Згідно протоколу огляду місця події від 03.09.2019 та ілюстртивних таблиць до протоколу огляду, вбачається, що при поверхневому огляді особистих речей ОСОБА_4 було виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослиного походження.

Постановою заступника начальника Острозького ВПГУНП в Рівненській області вилучений в ОСОБА_4 паперовий згорток з сухою подрібненою речовиною рослинного походження визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно висновку експерта №2.1-864/19 від 25.09.2019 встановлено, що представлена на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору, вилучена в ОСОБА_4 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою 5,562 г (в перерахунку на висушену речовину).

Оцінивши вказані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також достатності та взаємозв`язку суд вважає, що вони є достатніми доказами, що підтверджують вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 суспільно-небезпеченого діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання, збергання наркотичних засобів без мети збуту.

Одночасно, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст.22 КК України, кримінальна відповідальність за ч.1 ст.309 КК України настає з шістнадцяти років.

Отже, на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, оскільки йому було повних 15 років.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 виду заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу неповнолітнього, який по місцю проживання характеризуються позитивно, по місця навчання - посередньо, на обліку в службі у справах дітей не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Відповідно до п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України, яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину. Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Питання про передачу малолітньої особи під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

При цьому, як зазначено в п.7 вказаної постанови, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою повноліття).

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраціної служби Острозького районного управління юстиції у Рівненській області від 15 липня 2016 року, вбачається, що матір"ю останнього є ОСОБА_5 .

Згідно повідомлення Острозького РВ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області від 11.10.2019 встановлено, що в актовому записі про народження ОСОБА_4 відсутня відмітка про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 .

Згідно акту обстеження умов проживання від 17.09.2019 встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 разом з матір"ю ОСОБА_5 , для проживання та навчання неповнолітнього створено належні умови.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №215/19, неповнолітній ОСОБА_4 під час вчинення суспільно-небезпечного діяння будь-яким психічним захворюванням не страждав, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Неповнолітній ОСОБА_4 на даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно звіту про неповнолітнього встановлено, що ОСОБА_4 проживає з матір"ю ОСОБА_5 , сестрою, братом, бабусею, тіткою, двоюрідними сестрою та братом, в будинку, де створено належні житлово-побутові умови для його проживання, навчання та виховання. Мама неповнолітнього відповідально відноситься до своїх батьківських обов"язків. За місцем навчання ОСОБА_4 характеризується посередньо, має початковий та середній рівень знань, навчається неохоче, не виявляє наполегливості. На даний час відсутня потреба в соціальному інспектуванні сім`ї та взяття під соціальний супровід. При розгляді кримінального провадження служба в справах дітей просить суд врахувати що неповнолітній щиро розкаявся у скоєному, усвідомив провину та проживає в благополучній сім"ї.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено сукупність умов згідно ст.501 КПК України, що вказують на можливість застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, визнав свою вину, є неповнолітнім, за місцем проживання характеризується позитивно, матір неповнолітнього спроможна здійснювати виховний вплив на свого неповнолітнього сина та постійно й належним чином контролювати його поведінку, а також враховує умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, яке свідчить про те що він зробив відповідні висновки зі своєї негативної поведінки.
За вказаних обставин, вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу неповнолітньго та умови його проживання, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері до досягнення ним повноліття, та саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового правопорушення.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується вимогами п.3 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов"язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, знищується.

Як вбачається із змісту частини 2 статті 124 КПК України, лише у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а відтак підстави для стягнення процесуальних витрат відсутні.

На підставі ст.22, 105 КК України, керуючись ст. 500, 501 КПК України, суд

у х в а л и в:
клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 задоволити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері - ОСОБА_5 до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Речові докази у справі паперовий згорток з сухою подрібненою речовиною рослинного походження (канабіс) у кримінальному провадженні №0000310, що переданий на зберігання в камеру схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання ухвалою законної сили знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1