Справа № 562/3640/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2019 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження № 0000385 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне Рівненської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, освіта повна середня, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

26 серпня 2014 року, у проміжок часу з 22:00 год. до 23:00 год., ОСОБА_6 в порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, на узбіччі, навпроти буд. № 3 по вул.Гайок в с.Гільча Друга, Здолбунівського району Рівненської області керуючи автомобілем IFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочав рух у напрямку вул.Шевченка с.Гільча Перша, Здолбунівського району Рівненської області, повертаючи праворуч заднім правим колесом зазначеного автомобіля допустив наїзд на ОСОБА_8 , який в цей час перебував поруч з автомобілем.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що вимагають від водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину визнав частково, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, відшкодував матеріальну шкоду та показав, що в ніч на 26 серпня 2014 року він ночував у свого батька. Коли, зранку біля 09.00-09.30 год. він йшов додому, то зустрів ОСОБА_9 , який попросив у нього зайти в магазин та купити йому пляшку горілки. Оскільки ОСОБА_9 йому неодноразово допомагав, то він погодився, вони зайшли в магазин, він купив йому 250мл. горілки, яку той випив в магазині. Сам він горілку не вживав. В подальшому вони вийшли з магазину і він пішов додому, а ОСОБА_9 пішов в іншу сторону. Після обіду йому зателефонували та сказали, що завтра необхідно завантажити автомобіль яблуками і відвезти на завод продовольчих товарів в м.Рівне. Пізніше він мав йти до своїх батьків і дружина попросила по дорозі зайти до ОСОБА_8 та попросити літру молока. Коли він прийшов до ОСОБА_8 останній попросив його побути в нього, так як він хоче випити горілки, а дружина забороняє. Він побув деякий час в ОСОБА_8 коли той випив горілку. Потім вони вийшли на вулицю, зупинили трактор і він поїхав додому.

Оскільки мав бути дощ, то він взяв ОСОБА_9 і поїхав на поле вибирати квасолю. Коли проїжджали біля будинку ОСОБА_8 , то останній зупинив їх та запитав куди вони їдуть. Він відповів, що на поле вибирати квасолю і ОСОБА_8 сказав, що хоче їхати з ними та допомогти. Через деякий час розпочався дощ, вони всі сіли в автомобіль і поїхали до нього додому. Неподалік його будинку знаходиться дорога, де здійснюють розворот маршрутні таксі. Він автомобілем IFA заїхав на розворот та зупинився задньою частиною автомобіля до дороги. В автомобілі у нього була пляшка горілки, яку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпили. Сам алкоголь він не вживав, оскільки зранку необхідно було їхати автомобілем на завантаження яблук. Після того, як ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 випили алкоголь вони вийшли з автомобіля покурити. В автомобіль повернувся ОСОБА_9 та сказав, що ОСОБА_8 пішов додому. Він сказав йому, щоб зранку чекав, він заїде за ним і поїдуть по яблука. В автомобілі ОСОБА_9 пробув хвилин п`ять і пішов додому. Він вийшов з автомобіля, обійшов його кругом, сів в автомобіль та проїхав метрів 20 в сторону свого будинку, щоб припаркуватися. Про те, що він здійснив наїзд на ОСОБА_8 він дізнався зранку, коли до його дружини зателефонувала дружина ОСОБА_8 та запитала де чоловік. Вийшовши на вулицю він побачив тіло ОСОБА_8 поблизу того місця, де вони вчора стояли автомобілем IFA.

Будь-яких алкогольних напоїв в той день він не вживав і в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, його вина доведена зібраними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 дала суду показання, що 26.08.2014 року близько 16:00 год. до них прийшов ОСОБА_6 з яким її покійний чоловік ОСОБА_8 в літній кухні випили 250 мл. горілки, більше горілки не було. Вона поїхала на роботу. Наступного дня близько 07:00 год. до неї подзвонила дочка та повідомила, що батько не ночував вдома. Вона зателефонувала до дружини ОСОБА_6 і запитала чи не має в них її чоловіка. Дружина ОСОБА_6 відповіла, що ОСОБА_6 вдома, а ОСОБА_8 не має та поклала телефон. Пізніше, приблизно о 07:30 год. вона зателефонувала до ОСОБА_6 який повідомив, що чоловіка вже немає, він його забив та викликав працівників міліції, після чого повісив слухавку. Обвинувачений повністю відшкодував матеріальну шкоду.

Свідок ОСОБА_9 дав суду показання про те, що в серпні 2014 року, точної дати він не пам`ятає, зранку, в с.Гільча Перша біля магазину він зустрів ОСОБА_6 , який попросив допомогти вибрати йому квасолю. Він погодився і попросив ОСОБА_6 купити йому пляшку горілки. ОСОБА_6 погодився. Зайшовши в магазин ОСОБА_6 купив чекушку горілки, яку він сам випив в приміщенні магазину. ОСОБА_6 був тверезий і алкоголь не вживав, так як зранку наступного дня вони мали їхати автомобілем по яблука. Після обіду ОСОБА_6 приїхав автомобілем та забрав його на поле вибирати квасолю. Коли їхали на поле їх зупинив ОСОБА_8 і поїхав з ними. На полі вони працювали біля години півтори. Потім почався дощ, вони зібралися і поїхали в сторону, де проживає ОСОБА_6 . Зупинилися вони неподалік будинку ОСОБА_6 , на місці розвороту маршрутних таксі. ОСОБА_6 дістав неповну 0,5 л. пляшку горілки. На вулиці був дощ і він з ОСОБА_8 в кабіні автомобіля випили горілку. ОСОБА_6 алкоголь з ними не вживав. Коли випили горілку він з ОСОБА_8 вийшли з кабіни автомобіля покурити. Після того, як вони покурили ОСОБА_8 пішов додому, а він повернувся в автомобіль, щоб домовитися в якій годині наступного дня зранку вони будуть їхати по яблука. Потім він з ОСОБА_6 вийшли з автомобіля. ОСОБА_6 обійшовши кругом автомобіля сів в нього, здав в зад і в подальшому під`їхав під паркан свого будинку. Про те, що помер ОСОБА_8 йому стало відомо наступного дня.

Свідок ОСОБА_10 дав суду показання про те, що напередодні вказаної дорожньо-транспортної пригоди біля магазину в с.Гільча Перша близько 17-18 год., коли він виходив з магазину, то побачив ОСОБА_6 , який на його думку був випившим. Це він зрозумів з розмови ОСОБА_6 . Проте, запаху алкоголю від ОСОБА_6 він не чув. Наступного дня він дізнався про ДТП.

Свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що 26.08.2014 року близько 09:00 год. у магазині в с.Гільча Перша побачила, як за столом сиділи ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . На столі стояла пляшка горілки, заповнена на половину. Про те чи вживав ОСОБА_6 горілку вона повідомити не може, оскільки не бачила.

Свідок ОСОБА_12 дала суду показання, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_6 та проживають вони разом близько 10 років. 26.08.2014 року близько 09:00 год. вона приїхала додому з роботи. ОСОБА_6 не було вдома, так як тієї ночі він ночував у своїх батьків. Додому він прийшов близько 10:00 год. і весь час був вдома та допомагав їй по господарству. В обідню пору він зібрався йти до батьків по автомобіль, щоб їхати на поле збирати квасолю. Також він мав зайти до ОСОБА_8 по молоко. Додому він повернувся біля 22:00 год., сказав що втомився і ліг спати, оскільки зранку необхідно було їхати. Він був тверезим, запаху алкоголю вона не чула. Наступного дня близько 06:30 год. до неї подзвонила ОСОБА_13 та запитала, чи не знає вона, де ОСОБА_8 , який був з ОСОБА_6 та не ночував вдома. ОСОБА_6 повідомив їй, що такого не може бути, оскільки ОСОБА_8 пішов додому.

Також вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доводиться

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.08.2014 року з фототаблицею, згідно якого зафіксовано місце вчинення злочину, розташування трупа та слідів шин автомобіля (а.п. 8-31);

- протоколом огляду транспортного засобу від 27.08.2014 року з фототаблицею, згідно якого оглянуто автомобіль марки IFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.п. 33-39);

- протоколом огляду місця події від 03.09.2014 року з фототаблицею, згідно якого оглянуто автомобіль марки IFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: протектори шин автомобіля та знято 8 відбитків задніх колес вказаного автомобіля (а.п. 40-45);

- висновком інженерно-транспортної експертизи № 591 від 26.11.2014 року, відповідно до якої встановлено, що на момент експертного дослідження гальмівна система, система рульового керування та система зовнішнього освітлення автомобіля IFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебувають в працездатному стані (а.п. 114-119);

- висновком судово-медичної експертизи № 148-мк від 23.09.2014 року, відповідно до якої крововилив у правій скуловій ділянці трупа ОСОБА_8 є негативним відбитком протектора шини колеса і міг утворитися внаслідок здавлюючої травматичної дії - переїзду одним із задніх колес автомобіля IFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а рівно і від дії шини іншого колеса з аналогічним малюнком протектора шини - з шини аналогічної моделі та експлуатаційної зношеності, виникнення даного крововиливу внаслідок здавлюючої травматичної дії - переїзду одним з передніх колес автомобіля IFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 - виключається (а.п. 143-147);

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 436 від 27.09.2014 року, відповідно до якої встановлено такі тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа з просторими крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку; закриті уламкові переломи кісток лицевого черепа; простору гематому з розшарування м`яких тканин у правій скронево-тім`яно-потиличній ділянці; просторий синець правої половини обличчя. Вказані ушкодження вказують, що вони спричинені значною за силою дією тупих предметів. Масивність, численність, різноманітний характер тілесних ушкоджень їх локалізацію, дають підстави вважати, що вданому випадку мала місце транспортна травма. Вказані ушкодження могли утворитися при переїзді колесом транспортного засобу через голову ОСОБА_8 . Між отриманими потерпілим ОСОБА_8 внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Крім того, смерть ОСОБА_8 могла наступити приблизно о 22-23 годині 26.08.2016 року (а.п. 149-152);

- висновком інженерно-транспортної експертизи № 743 від 28.11.2014 року, відповідно до якої в діях водія автомобіля IFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (а.п. 158-159);

Органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується порушення ним вимог п.2.9 а Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 та вчинені кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження даного факту сторона обвинувачення посилається на наступні докази:

- протокол № 169 медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння від 27.08.2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 встановлено стан алкогольного сп`яніння (а.п. 72); - висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5 від 27.08.2014 року, згідно якого у ОСОБА_6 встановлено стан алкогольного сп`яніння (а.п. 73); - акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5 від 27.08.2014 року, згідно якого у ОСОБА_6 встановлено стан алкогольного сп`яніння (а.п. 83-84).

Вказані документи видані у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.09.2009р. №400/666, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.10.2009р. за №931/16947 (які були чинні на момент вчинення злочину).

Проте вказані нормативно-правові акти прийняті відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про міліцію", "Про дорожній рух" та "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними". Отже, ці нормативно-правові акти не регулюють питання доказування в кримінальному провадженні. Факт перебування особи в момент вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, у стані алкогольного чи іншого сп`яніння підлягає встановленню шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

З акту судово-медичного дослідження № 1356 від 11.09.2014 року вбачається, що при судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_6 етиловий спирт не знайдений (а.п. 99).

Крім того, свідок ОСОБА_9 дав показання, що ОСОБА_6 26 серпня 2014 року в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

З показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вбачається, що вони не бачили чи вживав ОСОБА_6 алкогольні напої, а те, що він перебував в нетверезому стані це лише їх припущеннях. При цьому запаху алкоголю від нього вони не чули.

Що стосується показань потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 в частині вживання алкоголю обвинуваченим, то суд розцінює їх критично, оскільки вони є зацікавленими особами.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин слід виключити з обвинувального акту обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

При призначенні покарання відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ч.4 ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Обвинувачений не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_14 , 1940 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 199-200).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та те, що обвинувачений має на утриманні непрацездатну матір, відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України не встановлено.

Враховуючи вище викладене, конкретні обставини провадження, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочини у виді позбавлення волі. При цьому суд приходить до переконання, що його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання з застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду із письмовою заявою про необхідність застосування відносно нього акту амністії.

Відповідно до п. «є» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

В обвинуваченого ОСОБА_6 є мати ОСОБА_14 , 1940 року народження, що стверджується довідкою Миротинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 27.05.2019р. № 455 і яка на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року досягла 70- річного віку.

Злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 є необережним тяжким злочином.

Відповідно до п. «е» ст.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за злочини за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів (частина друга статті 286 КК України 2001 р.).

Проте, оскільки судом було виключено обставину про вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, то суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому вироком суду основного та додаткового покарання, згідно п.«є» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , то його слід залишити без розгляду, оскільки шкода, як вбачається із поданої потерпілою розписки, відшкодована їй повністю і будь-яких претензій вона не має.

У даному кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експерта в сумі 1426 грн. 32 коп. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд-

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.75 КК України засудженого від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 2 (два) роки, зобов`язавши ОСОБА_6 згідно вимог ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання на підставі п.«є» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 1426 (одна тисяча чотириста двадцять шість) гривень 32 коп.

Речові докази, а саме відбитки слідів шин автомобіля IFA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , упаковані в криміналістичний пакет № 1870838; залишки об`єктів ґрунтознавчої експертизи, що упаковані у криміналістичний пакет № 0625780, які зберігаються в кімнаті схову УМВС України в Рівненській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя