Справа № 309/1938/19
Провадження № 1-кп/309/435/19
У Х В А Л А

03 грудня 2019 року

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хуст матеріали кримінального провадження №0001027 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою Хустського районного суду від 02.08.2019 року змінено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний період доби, а саме: з 20 год.00 хв. до 06 год. ранку, строком на 2 місяці, починаючи з 04 серпня 2019 року до 04 жовтня 2019 року включно.

Ухвалою Хустського районного суду від 04.10.2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу строком на 2 місяці, починаючи з 05 жовтня 2019 року до 05 грудня 2019 року включно.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні заявила клопотання і просила змінити запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на обставини, наведені в письмовому клопотанні. Посилається на те, що 23.09.2019 року ОСОБА_6 у рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000872 від 23.09.2019 року було оголошено про підозру за ч.2 ст.125 КК України. Крім того, згідно рапорту від 01.08.2019 року ДОП СП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області було здійснено перевірку за місцем проживання обвинуваченого, який знаходиться під домашнім арештом та під час перевірки був відсутній за місцем проживання.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора про зміну відносно обвинуваченого запобіжного заходу, посилаючись на обставини, наведені в письмовому запереченні. Посилається на те, що клопотання є необґрунтоване, а ризики наведені в клопотанні не доведені. До клопотання прокурор додав рапорт лейтенанта Хустського ВП від 01.08.2019 року про порушення обвинуваченим умов домашнього арешту, який вже був предметом розгляду в попередньому судовому засіданні. Прокурор зазначив в клопотанні, що ОСОБА_6 23.09.2019 року в кримінальному провадженні №0000872 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України, однак не зазначив в клопотанні, що в матеріалах кримінального провадження №0000872 міститься заява потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні, яка датована 25.10.2019 року. Відсутні підстави вважати, що обвинувачений буде переховуватися від суду, оскільки на всі судові засідання з`являється. Крім того, потерпілий у кримінальному провадженні №0001027 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст.296 КК України ОСОБА_10 надав нотаріально засвідчену заяву, згідно якої претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що у ході розгляду клопотання прокурором не доведено наявність доказів того, що до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Згідно ухвали Хустського районного суду від 11.11.2019 року кримінальне провадження № 000872 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України - закрито у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від обвинувачення.

Потерпілий у кримінальному провадженні №0001027 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст.296 КК України ОСОБА_10 надав нотаріально засвідчену заяву, згідно якої претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

Згідно ч.2 п.4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурором в обґрунтування клопотання зазначені ризики щодо можливості покинути місце постійного проживання, переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші злочини, але зазначені ризики не були обґрунтовані, а базуються на припущеннях, а тому не можуть бути прийняті судом при обранні виняткового запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Тому, вирішуючи питання про відмову в задоволенні клопотання прокурора суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

Таким чином в судовому засіданні прокурор не обґрунтував неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, за таких обставин є підстави вважати за необхідне продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовивши у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи ризики передбачені ст.177 КПК України, які продовжують існувати, ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, враховуючи те, що жоден із більш м`якших запобіжних заходів від домашнього арешту, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 181, 331,376 ч.2 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України, - відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України в нічний період доби, а саме: з 20 год.00 хв. до 06 год. ранку, строком на 2 місяці, починаючи з 06 грудня 2019 року до 06 лютого 2020 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язок у вигляді заборони залишати своє житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду в період з 20 год. до 06 год. наступного дня.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатися з місця проживання в період з 20 год. до 06 год. ;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для контролю направити до Хустського відділу поліції ГУНП України в Закарпатській області .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1