У Х В А Л А Справа № 200/8035/19

Провадження № 1-кс/200/5104/19

29 травня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Буд Україна» про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2019 року до суду надійшло клопотання представника ТОВ «Енерго Буд Україна», у якому він прохає скасувати арешт з нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення 1 в будинку 27 на пр. Дмитра Яворницького у м. Дніпрі, що був накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року.

Необхідність зняття арешту заявник обґрунтовує наступним. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області про накладення арешту по кримінальному провадженню № 0001589 від 18.06.2018 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч . 1 ст. 190 КК України. ТОВ «Енерго Буд Україна» є власником нежитлового приміщення 1 в будинку 27 на пр. Дмитра Яворницького у м. Дніпрі на підставі договору купівлі-продажу № 212/А від 29.01.2018 року. Вважають, що арешт накладено не обґрунтовано, оскільки єдиною підставою накладення арешту став висновок слідчого судді про те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. В ухвалі слідчого судді не зазначено доказів, які підтверджують висновок про те, що нерухоме майно має ознаки речового доказу у кримінальному провадженні. Підозра у кримінальному провадженні жодній особі не пред`явлена, а посадові особи товариства не мають жодного статусу у кримінальному провадженні та навіть не допитувались. Вважає, що нерухоме майно не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки предметом злочинного посягання є право на майно. Підставою накладення арешту на майно стало те, що аукціон проведено фактично з одним учасником, що виключило змагальний процес і об`єкт було продано за стартовою ціною. Однак, такі обставини спростовуються відповіддю Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 8/6-3081 від 17.10.2018 року. Вважають, що наразі потреба у накладенні арешту на майно відпала, оскільки з часу прийняття слідчим суддею ухвали сплило вісім місяців, а жодні слідчі або процесуальні дії з арештованим майном не проводились. Накладений на майно товариства арешт порушує їх право мирного володіння майном, встановленого Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, а також чинним національним законодавством.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту з майна підтримав та наполягав на його задоволенні. Пояснення надав аналогічні його тексту. Пояснити яким чином арешт обмежує права товариства, тобто у зв`язку з чим виникла необхідність у скасуванні арешту з майна, при тому, що арешт накладено не шляхом заборони на розпорядження, користування та відчуження, тобто тотальної заборони на використання майна, а шляхом заборони на його відчуження та розпорядження, із залишенням права користування, тобто безперешкодного використання цього майна, він не зміг. Зазначив, що арешт майна накладено необґрунтовано, а також те, що на даний час відпала потреба у обтяженні майна товариства арештом.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, письмових заяв та клопотань суду не надали. Представник власника майна не заперечував проти розгляду справи у відсутність слідчого та прокурора. З цих підстав, скаргу розглянуто за відсутності слідчого та прокурора.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення представника власника майна, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року по справі № 200/14815/18 накладений арешт у вигляді заборони на відчуження та розпорядження нежитловим приміщенням 1 по проспекту Дмитра Яворницького, 27 у м. Дніпрі, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО БУД УКРАЇНА», . Слідчим суддею при накладенні арешту на майно було встановлено, що слідчою СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР під № 0001589 від 18.06.2018 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Підставою накладення арешту на вказане нерухоме майно є відповідність його критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, метою накладення арешту є забезпечення збереження речового доказу по кримінальному провадженню. Також, слідчим суддею встановлено, що вказане нерухоме майно є предметом кримінального правопорушення.

Згідно із змістом договору купівлі-продажу №212/А від 29 січня 2018 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі під № 32, майно - нежитлове приміщення 1 по проспекту Дмитра Яворницького, 27 у м. Дніпрі, набуто ТОВ «Енерго Буд Україна» в порядку Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та на підставі наказу Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 19 січня 2018 року за № 16 «Про проведення аукціону з продажу об`єктів нерухомого майна».

До клопотання заявником долучено фотокопію листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №8/6-3081 від 17.10.2018 року, відповідно до змісту якого, в аукціоні з продажу нежитлових приміщень №1, 5 по пр. Дмитра Яворницького у м. Дніпрі прийняли участь ТОВ «Віарон» та ТОВ «Енерго Буд Україна».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст. 92 КПК України, регламентовано те, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Аналіз зазначених вище норм чинного процесуального законодавства свідчить про те, що оцінка наданій слідчому судді довідці про участь в аукціоні двох осіб приватного права відноситься на даній стадії кримінального провадження до виключної компетенції слідчого та прокурора, які у випадку спростування цим доказом події кримінального правопорушення, можуть, у взаємозв`язку з іншими здобутими слідством доказами, прийняти рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001589 здійснюється за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто злочину середньої тяжкості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 219 КК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить, зокрема, дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.

Таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001589 завершується 18.06.2019 року, наслідком чого є прийняття слідчим або прокурором рішення про закриття кримінального провадження та постанови про скасування арешту з майна у порядку ч. 3 ст. 174 КПК України.

Вирішуючи питання обґрунтованості накладення арешту на майно заявника, виходжу з того, що предметом шахрайства може бути як чуже майно, так і право на таке майно. До набуття товариством об`єкта нерухомості в порядку приватизації, воно належало територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності, тому висновок слідчого судді про віднесення його до предмету злочинного посягання та речового доказу у кримінальному провадженні доводами заявника не спростовується.

В свою чергу, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001589 не завершено та його строк не сплив, твердження заявника про те, що необхідність в арешті відпала є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання ТОВ «Енерго Буд Україна» відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 91, 98, 103, 110, 174, 219, 284, 369, 371-372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Буд Україна» про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1