Номер провадження: 11-кп/813/1808/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

представниці потерпілої адвокатки ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатки ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Верховина Бистра Великоберезнянського району Закарпатської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000030, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000030, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2016, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 в судовому засіданні відмовлено в задоволені клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою до 30.12.2019 року.

Прийняте рішення районний суд мотивував тяжкістю кримінального правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_9 , та тяжкістю покарання, яке загрожує йому у разі визнання обвинуваченого винуватим у їх вчиненні, а також наявністю та незмінністю реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із прийнятим рішенням районного суду, захисниця просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід.

Вважає, що ухвала суду винесена з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, неодноразово досліджувались судом та належної оцінки не отримали. Всупереч вимогам глави 18 КПК України будь-яких нових письмових доказів існування хоча б одного ризику суду не надавалось. Також, судом не враховані вимоги ст. 132 КПК України.

Зазначає, що судом в ухвалі не наведено жодних підстав, щодо неможливості обрання будь-якого іншого альтернативного запобіжного заходу, не деталізовано, які саме ризики на думку суду існують по теперішній час, не враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, а також те, що на його утриманні перебувають неповнолітні діти.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисниці, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора та представниці потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку апеляційного суду, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , останній обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочину, які ставляться у провину ОСОБА_9 стороною обвинувачення, існування ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, експертів тощо, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою районний суд обґрунтовано врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість висунутого ОСОБА_9 обвинувачення та суворість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого та існуючі ризики, які на момент продовження строку тримання під вартою не зменшились.

Вирішуючи питання про необхідність залишення оскарженої ухвали без змін, апеляційний суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_9 не одружений, не працевлаштований та не має офіційних джерел для існування, не навчається, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, прокурор в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 проживає неподалік державного кордону України та неодноразово виїздив за межі України, що також свідчить про наявність реального ризику переховування обвинуваченого від суду.

Також прокурор повідомила, що ОСОБА_9 в ході судового розгляду оголошувався у розшук у зв`язку з ухиленням від суду, однак був затриманий та відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також апеляційний суд вважає доведеним ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_9 на потерпілу з метою спонукання її до надання неправдивих показань та уникнення ним кримінальної відповідальності.

Поряд з цим, апеляційний суд вважає доведеним ризик можливого вчинення обвинуваченим аналогічних злочинів, оскільки він не працевлаштований, джерела його існування невідомі, а з формулювання висунутого ОСОБА_9 обвинувачення вбачаються ознаки неодноразовості та системності вчинення інкримінованих йому шахрайських дій відносно потерпілої.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як районним судом, так і апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії судового розгляду обвинувачення у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, необхідності продовження судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які на думку колегії суддів потребують звернення особливої уваги районного суду під час розгляду кримінального провадження.

Так, апеляційний суд звертає увагу районного суду на положення ст.8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , пояснень сторони захисту та прокурора свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений більш року тримається під вартою, але судовий розгляд не завершений.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не підлягають задоволенню, оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін. При цьому апеляційний суд звертає увагу районного суду на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0003647, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2016 року, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатки ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000030, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2016 року, - залишити без змін

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумних строків розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4