Справа № 591/7537/19
Провадження № 1-кп/591/818/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0006161 від 10.09.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив закрити кримінальне провадження №0006161 від 10.09.2013 року на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України. Мотивував клопотання тим, що у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснювалось за ч.1 ст.185 КК України, тобто, щодо злочину середньої тяжкості і на даний час закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності та особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав.

Потерпілий вважав? що вже потрібно закрити кримінальне провадження, оскільки пройшло багато часу.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0006161, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 10.09.2013 року до ЄРДР було внесено відомості за №0006161 за заявою ОСОБА_4 щодо факту зникнення його особистого майна вартістю 10000,00 грн., яке мало місце 07.09.2013 року. Попередня правова кваліфікація: ч.1 ст.185 КК України.

Як зазначалось вище, прокурор просив закрити вказане кримінальне провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

В даному випадку, злочин, передбачений ч. 1 ст.185 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою вказаного злочину згідно ст.49 КК України становлять п`ять років.

Тобто, формально існують підстави для застосування п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В той же час, закриття - є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

А публічність ст.25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст.9,25 КПК України.

В даному випадку, як вбачається з наданих матеріалів, слідчий взагалі не вживав заходів щодо з`ясування обставин кримінального провадження, а лише двічі допитав потерпілого. Крім того, в матеріалах містяться письмові вказівки прокурора датовані 18.04.2015 року щодо необхідності проведення цілого ряду слідчих та процесуальних дій, які не були виконані та на них надано формальну відписку 07.05.2015 року, після чого жодних дій у справі не здійснювалось.

Таким чином, фактично у кримінальному провадженні як слідчим, так і прокурором допущена бездіяльність. А через 6 років після внесення відомостей до ЄРДР, не проводячи досудове розслідування взагалі, слідчий та прокурор бажають закрити кримінальне провадження у судовому порядку.

Проте, суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження №0006161 шляхом закриття судом на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, навіть за позиції потерпілого, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За таких обставин, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,25,284 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0006161 від 10.09.2013 року на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1