Справа № 453/337/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1134/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2019 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Також відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_9 про взяття обвинуваченої ОСОБА_6 на поруки.

Продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів з 24 вересня 2019 року до 22 листопада 2019 року включно.

Необхідність продовження обвинуваченій строку тримання під вартою прокурор мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому остання, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім цього наголосив, що свідки і потерпілі по справі в судовому засіданні ще не допитані, а відтак існує ризик незаконного впливу обвинуваченої на них, зокрема, з метою зміни їх показань.

Також в обґрунтування продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , прокурор покликається на необхідність запобігти спробам обвинуваченої вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки остання на час вчинення злочину непрацевлаштована, не має постійного джерела доходів та постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями і неналежно виконує батьківські обов`язки щодо своїх малолітніх дітей, що свідчить про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.

Не погоджуючись із рішенням суду захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що суд І інстанції не з`ясував обставини справи та виніс поспішне рішення, порушивши норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що прокурором не доведені ризики, зазначені у клопотанні, крім цього такі не підтверджуються доказами.

Акцентує, що обвинувачена ОСОБА_6 не буде переховуватись від слідства, оскільки має на утриманні трьох малолітніх дітей, а також має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що в ОСОБА_6 не буде жодної можливості знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки усі матеріали знаходяться в суді.

Крім цього наголошує, що обвинувачена не зможе незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки її та потерпілих допитано, а деякі свідки вже померли.

Стверджує, що ОСОБА_6 не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, так як всі можливі слідчі та розшукові дії виконані.

Покликається на те, що обвинувачена не матиме можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки вона не винна у інкримінованому кримінальному правопорушенні, а наявність електронного браслета дасть можливість контролювати її переміщення.

Відтак вважає, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, а застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Акцентує, що ОСОБА_6 має проблеми із здоров`ям; позитивно характеризується за місцем попереднього ув`язнення, що підтверджується довідками з ДУ «Львівська установа відбування покарань №19».

Просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронних засобів контролю в порядку ст. 195 КПК України із покладенням обов`язку не відлучатися із місця домашнього арешту без дозволу суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 виступ її захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене ч.2 ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
Відтак, виходячи з наведеного, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду таких справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність такого, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На думку колегії суддів, суддею під час розгляду клопотання прокурора з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики зазначені у клопотанні не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Що стосується покликання захисника обвинуваченої у своїй апеляційній скарзі про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 то таке, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відсутні відповідні підтверджуючі медичні документи.

Крім цього, медична частина державної установи виконання покарань забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.

Отже, на думку апеляційного суду, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченої, з врахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, даних про її особу, конкретних обставин кримінального провадження, мотивів, викладених в клопотанні прокурора, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2019 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3