ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 654/2623/19
Справа №11-сс/819/511/19 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: накладення арешту на майно Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 26.07.2019 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0001164 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, -

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Голопристанського відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 та накладено арешт у виді заборони розпоряджатися та користуватися на 13 колод дерев акації, довжиною 2 м., діаметром від 10 см. до 60 см., а також накладено арешт у виді заборони розпоряджатися автомобілем марки ВАЗ 2121, бежевого кольору, д.н. НОМЕР_1 , власником якого згідно технічного паспорту НОМЕР_2 є ОСОБА_9 , та передано автомобіль ОСОБА_7 на зберігання.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема зазначає, що слідчий суддя не врахував ряд обставин, які давали всі підстави накласти арешт на автомобіль шляхом заборони розпоряджатися та користуватися ним. Крім того, суд не звернув увагу, що в клопотанні ставилося питання щодо арешту саморобного причепу.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт у виді заборони розпоряджатися та користуватися на 13 колод дерев акації, довжиною 2 м., діаметром від 10 см. до 60 см., автомобіль марки ВАЗ 2121, бежевого кольору, д.н. НОМЕР_1 та саморобний причеп, до завершення досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_7 , який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим Голопристанського відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області ст. лейтенантом ОСОБА_8 було розпочато кримінальне провадження 0001164 від 24.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

24.07.2019 року слідчий Голопристанського відділення поліції Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області ст. лейтенант ОСОБА_8 , погоджене прокурором Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 , звернувся до Голопристанського районного суду Херсонської області з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначене у ньому.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0001164 та в межах поданого слідчим клопотання, про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речових доказів, попередження (унеможливлення) вчинення неправомірних дій по її відчуженню та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого від 23.07.2019 року визнані речовим доказом (а.п. 4).

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу, відчуження, знищення, приховання на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом із тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином, судова колегія вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що таке обмеження права власності як арешт майна саме у вигляді заборони розпоряджатися таким майном як автомобіль ВАЗ 2121, бежевого кольору, д.н. НОМЕР_1 , власником якого згідно технічного паспорту НОМЕР_2 є ОСОБА_9 , та передано автомобіль ОСОБА_7 на зберігання, на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 06.07.2018 року, в даному випадку є розумним та співрозмірним, оскільки є найменш обтяжливим способом арешту майна і не обмежить інтересів третіх осіб, оскільки майно належить на праві власності іншим особам.

Тому, доводи апелянта про накладення арешту у виді заборони розпоряджатися та користуватися автомобілем ВАЗ 2121, д.н. НОМЕР_1 , власником якого згідно технічного паспорту НОМЕР_2 є ОСОБА_9 , та фактичним власником якого являється ОСОБА_7 , є безпідставними.

Твердження в апеляційній скарзі прокурора про те, що слідчий суддя не звернув уваги що в клопотанні ставилося питання щодо арешту саморобного причепу не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Як вбачається з клопотання слідчого в ньому не зазначено ідентифікаційних даних на саморобний причеп, а саме, розмір, колір, одноосний чи двоосний причеп, вироблений з металу чи іншого матеріалу. Тобто у слідчого судді під час розгляду клопотання не було даних на яких можливо було накласти арешт на саморобний причеп.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, авторам апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 26.07.2019 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0001164 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2