Провадження № 1-кп/742/282/19
Єдиний унікальний № 730/760/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2019 року м.Прилуки

колегія суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0000164 від 14.04.2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івангород Ічнянського р-ну Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого трактористом у ТОВ «Істагросервіс», офіційно не одруженого, проживаючого в цивільному шлюбі, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.115 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. 12.04.2019 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на проїжджій частині дороги, напроти господарства по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи наслідки у вигляді настання смерті, з метою умисного вбивства ОСОБА_10 , наніс останньому не менше 4-х ударів металевою арматурою в область голови та обличчя, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалась забійними ранами та саднами лоба, синцем лівої очної ділянки голови, синцями та забійно-рваними ранами верхньої і нижньої губ рота справа, забійною раною підборіддя, синцем та забійно-рваною раною правої вушної раковини а також забійною раною та саднами правої завушної ділянки, крововиливами у м`які покриви лобної та правої тьмяно-скроневої ділянок, крововиливом у правий скроневий м`яз, вдавленим багато уламковим переломом луски лобної кістки з поширенням лінійних тріщин на кістки передньої ямки основи черепа, вдавленим уламковим та лінійним локально-конструкційним переломом кісток склепіння черепа справ на рівні правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки з поводженням лінії перелому на його основу, лінійним переломом верхньої щелепи справа, подвійним фрагментарним переломом тіла нижньої щелепи та дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки і шлуночки мозку, від яких потерпілий ОСОБА_10 помер на місці.

2. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 53 від 20.05.2019 року, тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_10 у комплексі мають ознаки тілесних ушкоджень небезпечних для життя, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

3. Вказаними вище діями, які виразились в умисному вбивстві, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого.
4. Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому обвинуваченні в умисному вбивстві не визнав та надав показання, що в вечірній час 12.04.2019 року він бачив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 поблизу закладу громадського харчування в с. Плиски. Останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, його поведінка була неадекватною, проте з ним він особисто не конфліктував. Спершу їх товариство залишив ОСОБА_10 , а через 15 хв. і обвинувачений вирішив поїхати на велосипеді додому.

В напрямку руху до місця проживання, у велосипеда під керуванням ОСОБА_5 спав ланцюг і він голосно висловився нецензурною лайкою. В цей момент він почув як його кличе потерпілий, який підійшовши ближче попросив цигарку. Між ними виникла суперечка і ОСОБА_10 його штовхнув в груди, чим обумовив падіння на дорожнє покриття. В свою чергу, обвинувачений, взяв металеву арматуру, яка була на багажнику велосипеда, та з позиції сидячи, наніс нею один удар в область голови потерпілого, а після того як піднявся наніс ще один удар. Від отриманих ударів ОСОБА_10 впав і в нього з вушної раковини пішла кров. Обвинувачений не став викликати швидку допомогу, оскільки потерпілий перебував на землі в положенні сидячи та продовжував висловлюватись в його адресу нецензурною лайкою. Після чого обвинувачений залишив ОСОБА_10 на місці нанесення ним ударів та поїхав додому.

5. Відповідаючи на запитання захисника, ОСОБА_5 надав показання, що слідчий експеримент проведений за його участі не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки надані ним показання під час вказаної слідчої дії були частково вигадані та інсценовані під тиском працівників поліції. На пропозицію колегії суддів надати пояснення причин не звернення з приводу тиску працівників поліції до захисника ОСОБА_13 , за участі якого проводився слідчий експеримент, не зміг.

Окрім того, обвинувачений заперечив нанесення по ОСОБА_10 ударів саме виявленою металевою арматурою під час слідчого експерименту, стверджуючи про її не відшукання в ході досудового слідства. ОСОБА_5 вказав, що палицю, якою він дійсно наносив удари потерпілому опинились в нього за випадкового збігу обставин, а саме того дня він її привіз з роботи та мав наміри використати в домогосподарстві за місцем проживання.

6. Узагальнена позиція сторони захисту зводиться до недоведеності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК Україні, та доцільність перекваліфікації за ст.118 КК України як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.
7. Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , надала показання, що про фактичні обставини вбивства її сина ОСОБА_10 відомо лише з матеріалів кримінального провадження. Потерпіла лише підтвердила факт перебування її сина 12.04.2019 року в с. Плиски, оскільки останній мав наміри навістити рідну сестру, наполягала на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання.

8. Свідок ОСОБА_14 , будучи допитаним в судовому засіданні, надав показання, що в вечірній час 12.04.2019 року, він, поблизу магазина в с. Плиски, був очевидцем спілкування ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В подальшому до їх товариства долучився ОСОБА_5 , який приїхав на велосипеді на багажнику якого була начебто палиця або предмет ззовні схожий на неї, однак деталізувати його не зміг, мотивуючи віддаленістю подій.

9. Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_15 надала показання, що 12.04.2019 року вона працювала в магазині і була очевидцем неадекватної поведінки ОСОБА_10 в торгівельній залі, який на її думку перебував в стані алкогольного сп`яніння. Останній жбурляв розмінні монети та вимагав надати йому термінал для розрахунку.

10. Будучи допитаним як свідок ОСОБА_16 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого, надала показання, що близько 22 год. 00 хв. 12.04.2019 року ОСОБА_5 повернувся додому. Нічого незвичного в поведінці чоловіка вона бачила.

11. Допитаний в судовому як свідок ОСОБА_11 надав показання, що близько 20 год. 30 хв. 12.04.2019 року, попередньо попивши з ОСОБА_10 пива, поблизу магазина вони зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_5 . Маючи намір залишити товариство, свідок, з огляду на спілкування обвинуваченого з ОСОБА_10 в підвищеному тоні, та знаючи запальний характер останнього, спочатку попросив ОСОБА_5 не провокувати конфліктну ситуацію, а потім з аналогічним проханням звернувся і до потерпілого. Після чого свідок залишив компанію та пішов додому. Через деякий час, він вже перебуваючи вдома, вийшов на вулицю та побачив як ОСОБА_10 один йшов по вулиці в напрямку до місця проживання його сестри.

Свідок не підтвердив вжиття обвинуваченим за його присутності алкогольних напоїв, однак вказав, що останній в приватній розмові виказував про начебто перебування в стані алкогольного сп`яніння та як наслідок не запам`ятовування ним подій, які мали місце ввечері 12.04.2019 року.

12. Свідок ОСОБА_17 , яка є сестрою потерпілого, будучи допитною в судовому засіданні, надала показання, що 12.04.2019 року ОСОБА_10 повинен був її відвідати за місцем проживання в с. Плиски. Однак до її господарства він так і не з`явився, а в подальшому вже стало відомо про його смерть.

13. Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_18 надав показання, що в близько 9 години 14.04.2019 року, поблизу смітника в с. Плиски, він виявив невідомого чоловіка, який лежав на спині. На його голову була натягнута куртка, одяг верхньої частини тіла висмикнутий з штанів, один туфель знятий з ноги. Свідок покликав чоловіка, який проходив поруч, і останній, вже поверхнево оглянувши тіло, впізнав загиблого та одразу проінформував працівників поліції.

14. Свідок ОСОБА_19 , будучи допитаним в судовому засідання як свідок надав показання, що в квітні 2019 року він був залучений працівниками поліції як понятий для участі в слідчому експерименті за участі обвинуваченого.

Свідок повідомив, що ОСОБА_5 в присутності його захисника добровільно розповідав про перебіг його конфлікту з ОСОБА_10 , одночасно демонструючи місце відшукання ним знаряддя злочину металевого прута. Окрім того, обвинувачений підтвердив, що переслідував потерпілого з метою нанесення тілесних ушкоджень, а оскільки останній за тілобудовою був більший, то попередньо і взяв металевий прут.

Під час слідчого експерименту, обвинувачений продемонстрував спосіб нанесення ударів металевим прутом по голові потерпілому, підтвердивши в подальшому факт його волочіння по землі за обочину дороги.

Окрім того, свідок підтвердив, що після демонстрації обвинуваченим місця залишення ним металевого прута, працівники поліції його відшукали та виявили на ньому сліди РБК.

15. Допитані в судовому в засіданні експерти ОСОБА_20 та ОСОБА_21 підтвердили достовірність, науково-обґрунтованість та правильність висновків проведених ним судово-медичних експертиз №53,85 та №25(б) відповідно.

16. Сторонами процесу не заявлялось інших клопотань про допит безпосередньо судом в судовому засіданні будь-яких інших осіб як свідків на підтвердження або спростування пред`явленого обвинувачення.

17. Згідно зареєстрованого рапорту чергового Борзнянського ВП Бахмацького ВП в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за №875 підтверджується факт отримання правоохоронним органом інформації від заявниці ОСОБА_22 про виявлення 14.04.2019 року в АДРЕСА_2 тіла ОСОБА_10 /а.с.91/.

13. Вказані обставини стали підставою для внесення 14.04.2019 року відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.115 КК України /а.с.85/.
14. Як вбачається з заяви ОСОБА_8 від 25.04.2019 року, потерпіла просить провести перевірку за фактом умисного вбивства її сина та притягнути винних до кримінальної відповідальності /а.с.92/.
15. Згідно протоколу огляду місця події від 14.04.2019 року та фото-таблиць до нього, об`єктом огляду являється труп ОСОБА_10 , який знаходиться в лежачому положенні на спині в кущах по вул. Колгоспна в с. Плиски.

16. Відповідно до протоколу обшуку від 20.04.2019 року за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 було виявлено та вилучено належні йому куртку, кросівки, штани, футболку та светр.

Правомірність підстав для проведення обшуку підтверджується ухвалою слідчого судді Борзнянського районного суду від 20.04.2019 року, а порядок її виконання - переглянутим в судовому засіданні відеозаписом.

17. Згідно протоколу огляду предметів від 23.04.2019 року, об`єктом огляду є вилучений під час обшуку одяг ОСОБА_5 на якому виявлено сліди речовини буро-коричневого кольору, яка схожа на кров /а.с.145/.

18. Вказані предмети, з огляду на їх відповідність критеріям встановленим ст.98 КПК України, постановою слідчого від 20.04.2019 року визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження /а.с.143/.
19. Згідно висновку судової імунологічної експертизи від 06.06.2019 року за №25 (б), на куртці та правому кросівку, що належать обвинуваченому та були вилучені під час обшуку, виявлено кров, яка може походити від потерпілого ОСОБА_10 .
На металевій арматурі, що вилучена під час слідчого експерименту від 20.04.2019 року, виявлено кров, яка може походити від потерпілого ОСОБА_10 /а.с.150-163/.
20. Згідно висновків судово-медичних експертиз від 14.04.2019 року № 53 та від 06.06.2019 року №85 на трупі ОСОБА_10 було встановлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалась забійними ранами та саднами лоба, синцем лівої очної ділянки голови, синцями та забійно-рваними ранами верхньої і нижньої губ рота справа, забійною раною підборіддя, синцем та забійно-рваною раною правої вушної раковини, а також забійною раною та саднами правої завушної ділянки, крововиливами у м`які покриви лобної та правої тьмяно-скроневої ділянок, крововиливом у правий скроневий м`яз, вдавленим багато уламковим переломом луски лобної кістки з поширенням лінійних тріщин на кістки передньої ямки основи черепа, вдавленим уламковим та лінійним локально-конструкційним переломом кісток склепіння черепа справа на рівні правої лобно-тім`яно-скроневої ділянки з поводженням лінії перелому на його основу, лінійним переломом верхньої щелепи справа, подвійним фрагментарним переломом тіла нижньої щелепи та дифузним крововиливом у м`які мозкові оболонки і шлуночки мозку.

В комплексі вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті. Механізм їх утворення може бути обумовлений нанесенням не менше 4 ударів арматурою, що підтверджується наявністю в ушкодженнях слідів заліза /а.с.168-181/.

Окрім того, в області тулуба і кінцівок трупа виявлено численні садна спини та садна правого стегна. Вони мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та не перебувають у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

21. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 20.04.2019 року та переглянутого в судовому засіданні компакт-диску із його відеозаписом, ОСОБА_5 підтвердив виникнення ввечері 12.04.2019 року неприязних відносин до ОСОБА_10 , продемонстрував місце відшукання знаряддя злочину металевої арматури та подальше місце нанесення нею ударів потерпілому по голові, тулубу. Обвинувачений вказав також як місце залишення ним потерпілого після втрати свідомості, так і орієнтовне місце залишення знаряддя злочину.

22. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №255 від 21.05.2019 року в ОСОБА_5 психічних розладів на час кримінального правопорушення не виявлено, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусові заходи медичного характеру не показані /а.с.222/.

Відсутність клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та опіоїдів з синдромом залежності в ОСОБА_5 не виявлено, протиалкогольне лікування йому не показано, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №256 від 21.05.2019 року /а.с.225/.

23. Письмові докази, що містять характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема: відсутність відомостей про перебування спецобілках в лікарів, позитивну характеристику з місця роботи /а.с.229/, формально-позитивну характеристику за місцем проживання /а.с.232/, довідку про склад сім`ї /а.с.232/, вимогу на судимість /а.с.238/.
Речові докази: куртку, светр, футболку, штани та пару кросівок, що належать ОСОБА_5 в який він був одягнутий під час подій 12.04.2019 року, металеву арматуру довжиною близько 60 см зі слідами РБК /а.с.143,199/.

24. Процесуальні документи в підтвердження повноважень групи слідчих та прокурорів, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину /а.с.22,86,182-185/.

ІV. Оцінка Суду.
25. Стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України надано докази, які були досліджені в судовому засіданні /п.п.15-22/.

Стороною захисту в підтвердження неправильності кваліфікації дій обвинуваченого надано суду показання ОСОБА_5 , а також вказано на процесуальне порушення, що було допущене під час слідчого експерименту, а саме надання останнім самообвинувальних показань, які були частково зумовлені тиском працівників поліції.

26. Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України.

27. Аналізуючи надані в розпорядження суду докази, достовірність та належність яких не заперечуються сторонами кримінального провадження, суд вважає встановленим, що 12.04.2019 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на проїжджій частині дороги, напроти господарства по АДРЕСА_2 , наносив ОСОБА_10 удари металевою арматурою в область голови та обличчя, чим заподіяв численні тілесні ушкодження. Суд звертає увагу, що власне і сам обвинувачений визнав, що передумовою нанесення ударів стала конфліктна ситуації з потерпілим.

28. З фактичних обставин встановлених в судовому засіданні встановлено, що сторона обвинувачення та захисту не згодні щодо ключових обставин, а саме: щодо об`єктивної сторони діяння обвинувачення стверджує про нанесення не менше 4 ударів в область голови та обличчя, сторона захисту не більше 2, а також в цілому механізму їх нанесення.
Окрім того, сторони не згодні і щодо суб`єктивної сторони діяння обвинувачення стверджує про наявність в діях ОСОБА_5 умислу на заподіяння смерті людини, сторона ж захисту стверджує про наявність в діях обвинуваченого умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони.
29. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 N 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.115 КК України, в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст.115 КК України.
Вбивство, яке було наслідком дії особи, котра хоча й не ставила собі за мету позбавлення життя, але байдуже ставилася до такого наслідку, можливість якого вона свідомо допускала, також кваліфікується як умисне вбивство.
30. Вирішуючи питання щодо надання юридичної оцінки діям ОСОБА_5 , суд виходить з того, що згідно ст.115 КК України умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.
При відмежуванні вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Судова практика для з`ясування змісту й спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших і тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
31. В судовому засіданні з показань свідка ОСОБА_11 встановлено та стороною захисту не спростовано, що 12.04.2019 року у взаємовідносинах між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 мав місце конфлікт, який в подальшому очевидно й обумовив мотиви переслідування та подальшого нанесення обвинуваченим численних ударів потерпілому металевою арматурою довжиною 60 см в життєво-важливий орган - голову.

32. Враховуючи висновки судово-медичних експертиз від 14.04.2019 року № 53 та від 06.06.2019 року №85 про кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, активний характер дій обвинуваченого щодо цілеспрямованого пошуку знаряддя вбивства, параметри знаряддя злочину, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки та причини припинення злочинних дій, в своїй сукупності свідчать лише про наявність прямого умислу на вбивство, тобто обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав наслідки у виді смерті та бажав їх настання.
Показання обвинуваченого в частині кількості нанесення ним ударів металевою арматурою в область голови ОСОБА_10 спростовуються висновком судово-медичного експерта №85, а відтак не враховуються при обґрунтуванні у вироку /п.20/.
33. Суд критично відноситься до показань обвинуваченого щодо відсутності умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 , оскільки після спричинення тілесних ушкоджень та усвідомлення втрати потерпілим можливості вчиняти усвідомлені активні рухові дії, що підтверджується висновками експерта №53 /п.10.11/, не тільки вжив заходів щодо надання йому медичної допомоги, маючи для цього реальну можливість, а й відтягнув тіло в гущавину дерев, подалі від проїжджої частини, безумовно маючи на меті приховати наслідки вчиненого злочину.
34. Аргументи сторони захисту про відтягнення потерпілого від проїжджої частини з метою убезпечення від наїзду транспортними засобами є непереконливими та спростовуються фото таблицею до протоколу огляду місця події /а.с.100-101/.
35. Окремо колегія суддів звертає увагу на положення виявленого трупа ОСОБА_10 , зокрема нижні кінцівки виправлені, ліва піднята рука до верху, а права відведена в сторону, куртка натягнута на голову, що об`єктивно свідчить про його волочіння обвинуваченим по землі та залишення у вище вказаному положенні вже без свідомості. Тобто, твердження обвинуваченого про залишення ним потерпілого ще в свідомості є абсолютно безпідставними.
36. Доводи сторони захисту щодо не передбачення обвинуваченим наслідків у виді настання смерті є непереконливими, адже встановлені в судовому засіданні обставини вчинення кримінального правопорушення та поведінка останнього об`єктивно свідчать про зворотнє.
37. Колегія суддів критично відноситься до показань обвинуваченого в частині надання ним показань під час слідчого експерименту за вказівкою працівників поліції, оскільки під час проведення слідчої дії був присутній його захисник і відповідний протокол був підписаний його учасниками без будь-яких зауважень.
Окрім того, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту судом встановлено, що обвинувачений в спілкуванні з учасниками слідчої дії поводив себе достатньо спокійно, вільно орієнтувався на місцевості та деталізовано надавав показання щодо обставин злочину. Обвинувачений послідовно демонстрував місце відшукання ним знаряддя злочину, місце нанесення ударів потерпілому та напрямок його волочіння, а також місце залишення металевої арматури.
Відсутність будь-якого примусу на обвинуваченого зі сторони працівників поліції підтверджується показаннями свідка ОСОБА_19 , який приймав участь в слідчому експерименті як понятий, та допитаний в судовому засіданні.
Достовірність показань обвинуваченого під час проведення вище вказаної слідчої дії посилюється його послідовними показаннями з демонстрацією на місці обставин, які як передували злочину, так і після.
Показання свідка ОСОБА_14 в частині начебто наявності в обвинуваченого до моменту зустрічі з потерпілим на багажнику велосипеда предмета начебто схожого на палицю не спростовують вище вказані висновки суду.
38. При кваліфікації дій обвинуваченого суд також враховує правові висновки Верховного Суду України у справах № 5-12кс14, № 5-34кс 14, № 5-27кс 14, згідно яких особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка мотиву, а саме: прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у випадку необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлено і іншими мотивами, наприклад, наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо.
Проте, існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, котра перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.
У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
Зважаючи на фактичні обставини справи та вище наведені правові позиції, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 , завдаючи потерпілому чисельні удари металевою арматурою в область голови, перебував в стані необхідної оборони. Натомість, на переконання колегії суддів, обвинувачений мав умисел саме на вбивство ОСОБА_10 .
З огляду на викладене, доводи сторони захисту про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_5 є непереконливими та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які є достовірними, послідовними, узгоджуються між собою та спростовують версію подій обвинуваченого, а тому розцінюються колегією суддів як намагання обрати такий спосіб захисту з метою зменшення відповідальності за вчинене і, як наслідок, призначення більш м`якого покарання.
39. Колегія суддів відмовляючи в клопотанні сторони захисту про проведення судово-молекулярної експертизи крові, яку виявлено на металевій арматурі, керується практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод згідно якої - «вимога справедливого судочинства не накладає на суд обов`язку призначати експертизу або інші слідчі заходи лише тому, що сторона цього вимагає. Коли захист наполягає під час розгляду на допиті свідка або отриманні інших доказів (таких як висновок експерта, наприклад), національний суд вправі вирішувати, чи необхідно або розумно прийняти ці докази для розгляду у суді» /Huseyn and Others v. Azerbaijan, Khodorkovskiy and Lebedev v. Russia/.
40. Суд вважає, що з огляду на сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, та з урахуванням показань обвинуваченого в ході досудового слідства в присутності захисника, що не суперечать отриманим висновкам судово-медичних експертиз, розумної доцільності проведення судово-молекулярної експертизи крові, яку виявлено на металевій арматурі, не має.
41. З проведеного аналізу доказів, наданих сторонами по справі, суд вважає доведеним, що 12.04.2019 року ОСОБА_5 умисно вбив ОСОБА_10 , а відтак його дії кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України.

V. Призначення покарання.
42. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст.66,67 КК України не встановлено. Доводи сторони обвинувачення про перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння жодним належним доказом не підтверджено.

43. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_5 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-68 КК враховує:
43.1 - ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України є особливо тяжким;

43.2 - фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, наслідки, поведінку обвинуваченого після вбивства);

43.3 - особу обвинуваченого: вік, освіту та стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище;

43.4 - формально-позитивну характеристику за місцем проживання та позитивну характеристику з місця роботи;

43.5 - раніше не судимого в силу ст.89 КК України, відсутність даних про перебування обвинуваченого на обліку в лікаря-нарколога та лікаря психіатра;

43.6 - позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні максимальної міри покарання, та аналогічну думку прокурора з даного питання.

44. Враховуючи вище викладене, з урахування фактичних обставин злочину та особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання ближче до максимальної межі санкції статті у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
45. Питання про речові докази по справі, з урахуванням позиції власників майна, - вирішити за правилами ст.100 КПК України.

46. Процесуальні витрати по справі, що пов`язані з проведенням судово-імунологічної експертизи, в розмірі 3204 грн 37 к. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

47. Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу - залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 12 /дванадцяти/ років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 20.04.2019 року.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання - 20.04.2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3204 грн 37 к. процесуальних витрат на залучення експертів для проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 22.04.2019 року, а саме мобільний телефон «Prestigio Wize NV3» - скасувати.
Речові докази, які зберігаються в кімнаті речових доказів Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП: пакет з чотирьома скляними пляшками та фрагмент газети, гаманець чорного кольору з вмістом в ньому двох копійок, зрізи трави з слідами РБК, одяг з трупа ОСОБА_10 , тупфе з підньогтьовим вмістом з пальців правої та лівої кисті ОСОБА_10 , клапоть шкіри та фрагмент склепіння черепа, металеву арматуру знищити; куртку, светр, футболку, штани та пару кросівок, що належать ОСОБА_5 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 діб з дня проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3