УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000135, за апеляційною скаргою прокурора Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїськ, Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000135, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України - повернуто прокурору Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області для приведення його у відповідність до вимог кримінального процесуального закону України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000135, внесеному до ЄРДР 09 травня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України - повернуто прокурору Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області для приведення його у відповідність до вимог кримінального процесуального закону України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що в обвинувальному акті правова кваліфікація діянь ОСОБА_6 зазначена за ст. 185 КК України, але викладена остання за ст. 395 КК України, що свідчить про технічну описку. Зауважує, що доводами на підтвердження технічної описки є те, що у двох складових, а саме у фактичних обставинах кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, яке відповідає ст. 395 КК України та неможливо сплутати з крадіжкою.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, прокурор вважає, що в обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_6 в повній мірі виконано всі вимоги ст. 291 КПК України, а наведені у ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

На думку прокурора, обставини на які послався суд жодним чином не порушують права обвинуваченого та не відносяться до істотних порушень у разі виявлення яких суд може повернути обвинувальний акт прокурору. За такого, вважає, що рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору є незаконним.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

На розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000135, внесеному до ЄРДР 09 травня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

Ухвалою суду зазначений обвинувальний акт повернуто прокурору Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області для приведення його у відповідність до вимог кримінального процесуального закону України.

Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт не містить конкретну фабулу обвинувачення, яка виступає фактично моделлю вчиненого злочину, та її юридичне формулювання, тобто правову модель злочину. Так, виклад правової кваліфікації містить посилання на ст. 185 КК України(крадіжка) в той час як викладені в обвинувальному акті фактичні обставини злочину та формулювання обвинувачення свідчать про те, що ОСОБА_6 інкримінується порушення правил адміністративного нагляду. За такого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з огляду на його зміст, можна говорити про те, щоформулювання обвинувачення є вкрай не конкретним, так би мовити розмитим і таким, що не дає повного уявлення про інкримінований злочин, зокрема, його об`єктивну сторону, що прямо суперечить як вимогам національного закону, так і практиці Європейського суду з прав людини, у тому числі, й щодо презумпції невинуватості.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

З вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4ст. 110 КПК України, є саме обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Разом з тим, обвинувальний акт містить виклад правової кваліфікації з посиланням на ст. 185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за крадіжку, у той час, як фактичні обставини та формулювання обвинувачення свідчать про те, що прокурор висунув ОСОБА_6 обвинувачення у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду (порушення правил адміністративного нагляду), відповідальність за що установлена статтею 395 КК України.

Європейський суд з прав людини висуває вимогу, що обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей, неточностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством, у тому числі і рішеннями Європейського суду з прав людини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов думки про те, що у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з приводу того, що в обвинувальному акті зазначено помилкову правову кваліфікацію за ст. 185 КК України і прокурор вважає її технічною опискою, а вказаний недолік не порушує права сторін кримінального процесу, його можливо усунути під час судового розгляду та він не заважає прийняти законне та обґрунтоване рішення під час судового розгляду, то колегія суддів суду апеляційної інстанції не бере до уваги ці доводи апеляційної скарги, оскільки формулювання обвинувачення у обвинувальному акті з правовою кваліфікацією є обов`язковим, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Колегія суддів зауважує на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення будь яких додаткових відомостей до обвинувального акта після його надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено розмежування недоліків обвинувального акта на суттєві та не суттєві.

Статтею 291 КПК України чітко передбачено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акта, визначеним КПК України, є повернення обвинувального акта прокурору з метою усунення ним виявлених судом недоліків.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2019 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, повернуто прокурору Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, для приведення його у відповідність до вимог кримінального процесуального закону України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді