Ухвала

Іменем України
04 червня 2019 р.

м. Київ

провадження № 51-2775ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 червня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі, як убачається з її змісту, засуджений ОСОБА_4 порушив питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання пунктів 2, 4, 5, 6 ч. 2, ч. 5 цієї статті.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є.
Водночас, в касаційній скарзі засудженого не зазначено його поштова адреса .
Всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 вказаного Кодексу, до скарги не додані копії оскаржуваних судових рішень.
Це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК України, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК України та розглянути його касаційну скаргу по суті.
Верховний Суд також звертає увагу, що, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при ухваленні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону, з касаційної скарги ОСОБА_4 неможливо зрозуміти, яких порушень допустився суд першої інстанції, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення касаційним судом, відповідно до ст. 438 КПК України з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК України.
Так, засуджений ОСОБА_4 , порушуючи питання про необхідність застосування щодо нього положень статті 75 КК України, в своїй скарзі покликається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що, згідно статей 433, 438 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції. При цьому, не зазначає в чому полягає неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, на його думку, допустив суд при оцінці доказів у справі, яким чином ці порушення могли вплинути на правильність ухваленого вироку.
Викладена у касаційній скарзі вимога про зміну вироку суду першої інстанції без вказівки щодо долі ухвали апеляційного суду, не узгоджується зі ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Водночас, ОСОБА_4 не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги на вирок, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 червня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, залишити без руху і надати строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків, в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3