г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/774/19
Номер провадження 1-кп/213/346/19
В И Р О К
Іменем України

09 жовтня 2019 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком кожного громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Згідно з положеннями Закону України Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 223З-XII (зі змінами і доповненнями станом на 06 жовтня 2015 року) військова служба у Збройних Силах України є державною службою особливого характеру, яка пов`язана із захистом Вітчизни. Одним із видів військової служби є строкова військова служба, на яку відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону призиваються придатні за станом здоров`я і віком громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправки у військову частину виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову.

Відповідно до Указу Президента України від 15 лютого 2018 року № 33/2018 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році», ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2233-ХІІ (зі змінами і доповненнями станом на 06 жовтня 2015 року), Постанови Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352 «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_3 ) восени 2018 року розпочато призов на строкову військову службу громадян призовного віку, а саме: придатних за станом здоров`я і віком громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправки у військову частину виповнилося 18 років, та старших осіб, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

28 травня 2018 року, відповідно до вказаних вимог Закону, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , до цього часу будучи визнаним придатним до військової служби та відповідно до висновку медичної комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , висновку медичної комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи особисто повідомленим про рішення районної призовної комісії щодо відсутності законних підстав на звільнення та відстрочку від призову на строкову військову службу, рішення про його призов для проходження строкової військової служби, особисто відмовився від отримання та підписання повістки про явку на 05:00 годину 28 травня 2018 року, про що за участі останнього було складено акт відмови від отримання, ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення у складі команди № НОМЕР_1 для проходження строкової військової служби.

Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч ст.65 Конституції України та ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2233-ХІІ (зі змінами і доповненнями станом на 06.10.2015), Указу Президента України від 15.02. 2018 №33/2018 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2018 році», будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом для проходження строкової військової служби, маючи прямий умисел на ухилення від призову на строкову військову службу у 2018 році, діючи з метою ухилення від призову на строкову військову службу у 2018 році, без поважних причин, не маючи права на звільнення та відстрочку від призову на строкову військову службу, передбачену ст.17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у визначений час: на 05.00 год. 28 травня 2018 року до Широківського РВК не прибув, про причини неявки ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, в результаті чого ухилився від призову на строкову військову службу.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.335 КК України, визнав повністю, пояснивши суду, що дійсно все відбувалося так, як зазначено у обвинувальному висновку, працівники райвійськомату пропонували йому отримати повітку про явку на 05.00 год. 28 травня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак він відмовився її отримати та в зазначений у повістці час, не прибув за збірний пункт. Пояснив, що він повідомляв комісаріат, коли йому вручали повістку про те, що у нього моральна травма на грунті служби в армії, оскільки у нього був троюрідний брат, який служив в армії і покінчив життя самогубством, і він боїться таких самих наслідків для себе. Його попереджали про настання кримінальної відповідальності за ухилення від призову на військову службу, він усвідомлює, що вчинив кримінальне правопорушення, але не готовий психологічно до призову на військову службу, тому чесно висловив свою позицію. У скоєному він щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в ухиленні від призову на строкову військову службу, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особистості обвинуваченого, який характеризується задовільно, раніше не був засудженим, офіційно не працює, неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога або психіатра не перебуває, а також враховує обставини, що пом`якшують покарання, до яких відповідно до ст.66 КК України суд відносить щире каяття.
При цьому обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється також як середній. На думку органу виконання покарання виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Тому у разі, якщо суд дійде до висновку про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, доцільно покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч.1, ч.3 ст.76 КК України.

Із врахуванням викладеного суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, однак із звільненням його від відбування покарання в порядку, передбаченому ст.ст.75,76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати тяжкості скоєного ним злочину і сприятиме його виправленню.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України, оскільки це не буде відповідати тяжкості скоєного ним злочину і не буде сприяти його виправленню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.335 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

У відповідності до ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину, буде періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого мешкання, роботи або навчання, не буде виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, звернувшись до суду із відповідною заявою.

Головуючий суддя ОСОБА_1