У Х В А Л А
Іменем України

21.08.2019 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер №448/188/18
провадження №1-кп/448/19/19
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000550 від 07.07.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Арламівська Воля, Мостиського району Львівської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

його захисник адвокат ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Мостиського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадженняза №0000550 від 07.07.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

З обвинувального акту слідує, що 06.07.2016 року близько 11:00 год., на території господарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, кинув в сторону своє сестри ОСОБА_6 фрагментом металевої труби, довжиною 40-50 см., діаметром 1-1.5 см., якою влучив у праву ногу ОСОБА_6 , в район гомілково-ступневого суглобу, внаслідок чого заподіяв останній травму правої ноги із крововиливом в м`які тканини нижньої третини правої гомілки, гомілково-ступневого суглобу, правої ступні та садно-поверхневу рану в нижній третині правої гомілки, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Стороною обвинувачення вказані дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заявив клопотання, щодо звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України. Відповідно до мотивів, наведених захисником в клопотанні про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження з цих підстав.

Обвинувачений ОСОБА_3 , не дивлячись на те, що вину свою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, підтримав у судовому засіданні клопотання захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, надав на це свою згоду та вказав, що правові наслідки такого звільнення йому роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання, так як строк притягнення до кримінальної відповідальності закінчився і такий строк не зупинявся та не переривався.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила щодо заявленого клопотання, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід призначити покарання відповідно до закону, а також стягнути суму завданої шкоди відповідно до поданого цивільного позову.

Вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбаченийст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

В силу вимог ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості та з моменту вчинення злочину пройшло більше трьох років.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Тобто, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Згідно з положеннями ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання ОСОБА_3 , своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Так, відповідно до вимог ст.49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених законом строків давності та відсутність обставин, що порушують перебіг строків давності.

Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Крім того, особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності також за наявності поряд з цим процесуально-правових підстав, таких як притягнення особи до кримінальної відповідальності, що починається як стадія кримінального провадження з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та за наявності згоди підозрюваного на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні шляхом опитування обвинуваченого ОСОБА_3 , та вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що діяння, які поставлені в провину останньому, дійсно мали місце, діяння містять склад злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що протиправні дії ОСОБА_3 мали місце у липні місяці 2016 року (06.07.2016р.).

Вказані обставини свідчать про те, що з дня вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, минуло понад три роки, крім того, по справі відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст.49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до злочинів невеликої тяжкості, з дня вчинення злочинів минуло понад три роки, що є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ст.49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 23.12.2005 « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Обставин, зазначених в Постанові Пленуму ВСУ, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

Стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_6 , цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

А тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_6 , цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався.

На підставі ст.ст.44, 49 КК України, керуючись ст. ст.284 - 286, 369-372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити, від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000550 від 07.07.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - закрити.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1