Ухвала
Іменем України
18 червня 2019 року
м. Київ
Справа № 754/11762/17
Провадження № 51-2995 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у відношенні виправданого ОСОБА_4
встановив:
Прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій посилається на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій, просить скасувати їх рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог указаної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Однак всупереч цим вимогам прокурор тільки посилається на положення ст. 86 КПК України.
Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК Українипри вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

У зв`язку з цим, особа, яка подає касаційну скаргу, заперечуючи законність постановленого у кримінальному провадженні судового рішення, має конкретно вказати у чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Враховуючи те, що згідно положень ч.2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі належного обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Окрім того, в порушення вимог п.2 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі не зазначено повністю ім`я, по батькові та адреса електронної пошти особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у відношенні виправданого ОСОБА_4 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3