Справа № 716/821/15-к
Провадження № 1-в/727/173/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці клопотання адвоката ОСОБА_4 про закриття провадження у кримінальній справі за №0000944 від 31.10.2014 року відносно ОСОБА_5 ,- В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці від адвоката ОСОБА_4 надійшло для розгляду клопотання про закриття провадження у кримінальній справі за №0000944 від 31.10.2014 року відносно ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.08.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.189 ч.4, ст. 296 ч.2, 3, ст.304 ч.1 КК України та призначено останньому покарання: за ст.189 ч.4 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла: за ст.296 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ст.296 ч.3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; за ст.304 ч.1 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього особистого майна, крім житла. За ст. 146 ч.3 КК України, ОСОБА_5 виправдано. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишено попередню - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обраховано з моменту затримання, тобто з 14.12.2014 року. Вирішено питання щодо заявлених цивільних позовів та долю речових доказів. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року частково задоволено апеляційні скарги обвинуваченого, діючого в його інтересах захисника та змінено вирок Шевченківського районного суду м Чернівців від 25.08.2016 року в частині призначеного покарання. Вирішено ОСОБА_5 призначити покарання за ст 189 ч.4 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років і конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.189 ч.4, ст.296 ч.2, 3, ст.304 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років і конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла. 23.01.2017 року ОСОБА_5 доправлено у Дрогобицьку виправну колонію №40 для подальшого відбуття покарання. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.08.2017 року у справі № 442/5099/17 задоволено клопотання засудженого ОСОБА_5 та звільнено останнього умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 13 днів. З ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.08.2017 року, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, за який останньому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 3/4 частини, призначеного вироком суду покарання та сумлінною поведінкою, ставленням до скоєного злочину. Участю в суспільно- корисному житті колонії, програмах диференційованого вивчення довів своє виправлення. Фактично звільнено ОСОБА_5 з Дрогобицької ВК №40 11.08.2017 року. Постановою судової палати Касаційного кримінального Верховного Суду від 24.04.2018 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року та призначено новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20.12.2018 року, частково задоволено апеляційні скарги захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 , вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.08.2016 року щодо ОСОБА_5 змінено; перекваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 з ст.189 ч.4 КК України на ст. 189 ч.3 КК України; Визнали ОСОБА_5 винним та призначено покарання: за ст. 189 ч.3 КК України у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна; за ст.296 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ст.296 ч.3 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ст. 304 ч.1 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено до відбуття ОСОБА_5 покарання у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_5 строк відбування покарання в державній установі «Дрогобицька виправна колонія № 40» за вироком Шевченківського районного суду від 25.08.2016 року (зі змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року) з 14.12.2016 року по 11.08.2017 року. У зв 'язку із фактичною зміною місця проживання, на початку квітня 2019 року, йому - ОСОБА_5 стало відомо про оголошення його в розшук у зв`язку з ухиленням від виконання вироку суду, який він відбув. Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті МВС України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м.Заставна є засудженим до покарання у виді позбавлення волі, який ухиляється від виконання вироку суду, ухваленого Чернівецьким апеляційним судом 20.12.2018 року. Статтею 61 Констуцїі України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Ситуація в якій опинився ОСОБА_5 має виключно індивідуальний характер, оскільки ОСОБА_5 відбувши покарання, ще раз має бути притягнений до відповідальності, що не відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Відповідно до загальних засад кримінального провадження зазначених в ст.7 КПК України забороняється двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення. Вироком Чернівецького апеляційного суду від 20.12.2017 року перекваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 з ст.189 ч.4 КК України (особливо тяжкий злочин на ст.189 ч.3 КК України (тяжкий злочин), а міру покарання залишено без змін у вигляді 6 років позбавлення волі. Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 з врахуванням обставин справи зверталась до Шевченківського районного суду м.Чернівці з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 засудженого вироком Шевченківського районного суд м.Чернівці від 20.12.2016 року зміненого ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20.12.2018 року від подальшого відбуття покарання, проте ухвалою по справі № 71/16 /821/15-к від 18.06.2019 року було відмолено у задоволенні клопотання. Подальше відбування покарання з урахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про умовно-дострокове звільнення від 03.08.2017 року зміненого ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 20.12.2018 року виключає подальше відбуття покарання, як виконане. Просить закрити кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000944 від 31.10.2014 року відносно ОСОБА_5 .

В судове засідання, обвинувачений ОСОБА_5 та в його інтересах адвокат ОСОБА_4 не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим, ст.284 КК України не відповідає умовам, що можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 перебуває у розшуку та відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом належними доказами по справі встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.08.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.189 ч.4, ст. 296 ч.2,3, ст.304 ч.1 КК України та призначено останньому покарання: за ст.189 ч.4 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла: за ст.296 ч.2 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; за ст.296 ч.3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; за ст.304 ч.1 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього особистого майна, крім житла. За ст. 146 ч.3 КК України, ОСОБА_5 виправдано. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишено попередню - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обраховано з моменту затримання, тобто з 14.12.2014 року. Вирішено питання щодо заявлених цивільних позовів та долю речових доказів.

У відповідності до ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року частково задоволено апеляційні скарги обвинуваченого, діючого в його інтересах захисника та змінено вирок Шевченківського районного суду м Чернівців від 25.08.2016 року в частині призначеного покарання із застосуванням ст.69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років і конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла. На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.189 ч.4, ст.296 ч.2,3, ст.304 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років і конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.

Згідно ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.08.2017 року у справі № 442/5099/17 задоволено клопотання засудженого ОСОБА_5 та звільнено останнього умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 13 днів (том 13 а.с.165-167).

Проте, Постановою судової палати Касаційного кримінального Верховного Суду від 24.04.2018 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року та призначено новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції (том 13 а.с.26-30).

У відповідності до ухвали Чернівецького апеляційного суду від 20.12.2018 року, частково задоволено апеляційні скарги захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 , вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25.08.2016 року щодо ОСОБА_5 змінено; перекваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 з ст.189 ч.4 КК України на ст. 189 ч.3 КК України; визнано ОСОБА_5 винним та призначено покарання за ст. 189 ч.3 КК України у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна; за ст.296 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ст.296 ч.3 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ст. 304 ч.1 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено до відбуття ОСОБА_5 покарання у виді 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_5

строк відбування покарання в державній установі «Дрогобицька виправна колонія № 40» за вироком Шевченківського районного суду від 25.08.2016 року (зі змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року) з 14.12.2016 року по 11.08.2017 року; в решті вирок суду залишено без змін (том 13 а.с.178-200).

Згідно повідомлення Кіцманського ВП Заставнівського ВП в Чернівецькій області ГУНП від 26.04.2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м.Заставна є засудженим до покарання у виді позбавлення волі, який ухиляється від виконання вироку суду, ухваленого Чернівецьким апеляційним судом 20.12.2018 року, оголошений в розшук та заведено відповідну оперативно- розшукову справу про що було надіслано повідомлення в Шевченківський районний суд м.Чернівці за вих.1034/123/47/01-2019 від 08.02.2019 року (том 13 а.с.233).

Так, згідно вимог ст.284 ч.1 КПК України , яка передбачає закриття кримінального провадження, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 9-1) існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Відповідно до ст.284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності; 2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом; 3) досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Передбачено ст.284 ч.7 КПК України, що якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Передбачено ст.532 ч.2 КПК України, що вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Тобто, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.08.2016 року щодо засудження ОСОБА_5 , набрав законної сили 20.12.2018 року, після розгляду провадження судом Апеляційної інстанції.

Встановлено вимогами ст.534 ч.2 КПК України, що судове рішення, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.08.2016 року щодо засудження ОСОБА_5 , що набрав законної сили 20.12.2018 року, після розгляду провадження судом Апеляційної інстанції, Шевченківським районним судом м.Чернівці був направлений на виконання, проте, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання вироку його було оголошено в розшук.

Таким чином, відсутні процесуальні підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про закриття провадження у кримінальній справі за №0000944 від 31.10.2014 року відносно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені КПК України підстави закриття кримінального провадження.

Обставини, викладені захисником ОСОБА_4 в клопотанні, в будь-якому випадку не дають суду підстав для закриття кримінального провадження чи припинення розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому суд важає, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.284, 532, 534 суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про закриття провадження у кримінальній справі за №0000944 від 31.10.2014 року відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1