печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Прокурор військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучені 25.04.2019 року в ході огляду сховища № 7 на території об`єднаного парку військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , радіостанція зв`язку Р-140-0,5 (заводський номер № НОМЕР_2 ) на базі автомобіля ГАЗ 66 та Р-409 МА (заводський номер № НОМЕР_3 ) на базі автомобіля ЗІЛ-131.
Орган досудового розслідування вказує, що Військовою прокуратурою Білоцерківського гарнізону здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 24.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 410 КК України.

Досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Встановлено, що у період з 03.12.2018 по 04.04.2019 невстановленими військовослужбовцями здійснено таємне викрадення майна служби зв`язку військової частини НОМЕР_1 , а саме: комплектуючих радіостанцій Р-140-0,5 (заводський номер № НОМЕР_2 ) на базі автомобіля ГАЗ-66 та Р-409 МА (заводський номер № НОМЕР_3 ) на базі автомобіля ЗІЛ-131.

25.04.2019 прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 в рамках вказаного кримінального провадження, з письмового дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , проведено огляд радіостанцій взводу зв`язку мотопіхотного батальйону Р-140-0,5 (заводський номер № НОМЕР_2 ) на базі автомобіля ГАЗ-66 та Р-409 МА (заводський номер № НОМЕР_3 ) на базі автомобіля ЗІЛ-ІЗІ, які перебували у сховищі №7, на території об`єднаного парку військової частини НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання розглянуто відповідно до положень ч. 2 ст.172 КПК України, без виклику осіб, у володінні яких перебуває вищевказане майно .
В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву в якій вимоги викладені в клопотанні підтримав, просив проводити розгляд провадження у його відсутність.
Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується внесене клопотання, слід зазначити наступне.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Разом з тим, слідчий не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, враховуючи положення ст. 173 КПК України, в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_5