Справа № 352/823/19
Провадження № 1-кп/352/175/19
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

18 липня 2019 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши під час підготовчого судового засідання матеріали об`єднаного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України та ч. 3 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
В провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківського суду перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України та ч. 3 ст. 186 КК України.
ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні умисних дій, які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, поєднаним із проникненням в житло та у відкритому викраденні чужого майна вчиненому повторно поєднаному із проникненням у житло.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 вчинені проти власності, згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, за вчинення яких відповідно до санкції ч. 3 ст. 186 КК України передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, оскільки останній немає постійного місця проживання.
Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи.
Потерпілий ОСОБА_6 клопотання підтримав, просив його задоволити.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, його захисника, потерпілого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

22.05.2019 року ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів з дати винесення ухвали.

Розглядаючи питання щодо доцільності продовження попередньо обраного запобіжного заходу суд вважає, що прокурор у достатній мірі обґрунтував наявність обґрунтованої підозри та ризиків для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

На думку суду, прокурор обґрунтував підставність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , як єдиного можливого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому суд враховує практику Європейського Суду з прав людини у питанні продовження строків тримання під вартою. Так, у справі "Харченко проти України"(Заява N 40107/02) Страсбург, 10 лютого 2011 року (ОСТАТОЧНЕ 10/05/2011). Суд нагадав, що пункт 4 статті 5 Конвенції (995_004 ) передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення "законності" позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано і потім узято під варту (рішення у справі "Буткявічюс проти Литви" (Butkevicius v. Lithuania), N 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II (витяги)).

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

При розгляді клопотання суд має ретельно перевіряти дані про особу, щодо якої продовжується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою (вік, здоров`я, сімейний стан, соціальна занятість особи, вид діяльності, місце проживання п. п. 3-10 ч. 1 ст. 178 КПК).

При вирішенні даного клопотання судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України та береться до уваги, те що обвинувачений немає постійного місця проживання, є неодружений, на утриманні нікого немає, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами. Суд, вважає, що при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Беручи до уваги те, що строк, на який було обрано запобіжний захід спливає, а судове провадження ще не розпочато, ризики викладені у попередній ухвалі Тисменицького районного суду Івано-Франківської області про обрання запобіжного заходу, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, тому суд вважає за необхідне продовжити по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 15 вересня 2019 року включно, оскільки інший запобіжний захід, зокрема більш м`який запобіжний захід, в т.ч. домашній арешт, особисте зобов`язання чи особиста порука, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає недоцільним визначати розмір застави із врахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, так як обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення із застосуванням насильства.
На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 314, 315, 331, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задоволити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованому в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України та ч. 3 ст. 186 КК України продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, а саме до 15 вересня 2019 року включно.

Тримання під вартою обвинуваченого здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту постановлення ухвали, тобто з 13 год. 00 хв. 18 липня 2019 року.

Термін дії ухвали - до 13 год. 00 хв. 15 вересня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1