Справа № 204/4034/19
Провадження № 1-в/204/841/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника установи: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за заявою ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно-дострокового звільнення відповідно до ст.107 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав заяву і просив задовольнити, звільнивши його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого щодо його умовно-дострокового звільнення, зазначивши, що на даний час підстави для застосування до ОСОБА_5 ст.107 КК України відсутні. Оскільки засуджений своєю поведінкою, не довів, що став на шлях виправлення та виховання.
Представник Дніпропетровської установи виконання покарань №4 просив розглянути заяву засудженого на розсуд суду.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши засудженого, представника установи, прокурора, ознайомившись із характеристикою засудженого, його особовою справою, суд вважає, що заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-достракове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст.107 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
В пункті 2 частині 3 статті 107 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття: не менше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила у віці до вісімнадцяти років новий умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2013 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.185, до 1 року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.105 КК України, звільнений від кримінального покарання на підставі ч.2 ст.105 КК України застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері на строк 2 роки. Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбвалення волі, на підставі ст.ст.75,104,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі.
Початок строку 18.08.2015 року, кінець строку 07.01.2021 року.
Згідно матеріалів особової справи засудженого, його характеристики від 14.08.2019 року, ОСОБА_5 перебуває в Дніпропетровській установі виконання покарань №4 з 18.08.2015 року. З 12.04.2016 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП№4. За період відбування покарання характеризується посередньо, не завжди дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи, має одне дисциплінарне стягнення від 10.07.2017 року, яке погашено за спливом часу та заохочення за період 2016-2018 рік, а саме: 24.06.2016 року, 27.01.2017 року, 26.04.2018 року, 19.12.2018 року. Комісією ДУВП №4 від 31 січня 2018 року ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні заходів заохочення, передбачених ст.130 КВК України. Крім того, згідно протоколу вилучення від 03.01.2019 року у засудженого ОСОБА_5 було вилучено заборонений предмет (мобільний телефон). Станом на 14 серпня 2019 року засуджений відбув більше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Також, як вбачається з матеріалів особової справи та встановлено в судовому засіданні, згідно виписки з протоколу №3 засідання комісії ДУВП№4 від 23.02.2019 року, відмовлено засудженому ОСОБА_6 в направленні матеріалів для застосування відносно нього ст.101 КВК України про переведення засудженого з колонії мінімального (середнього) рівня безпеки до дільниці соціальної реабілітації на засудженого. Крім того, згідно виписки з протоколу №3 засідання комісії ДУВП№4 від 23.02.2019 року, відмовлено ОСОБА_6 в направленні матеріалів до суду для застосування відносно нього ст.82 КК України про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке, оскільки останній не став на шлях виправлення. Також, згідно виписки з протоколу №3 засідання комісії ДУВП№4 від 23.02.2019 року, відмовлено ОСОБА_6 в направленні матеріалів до суду для застосування відносно нього ст.107 КК України про умовно-дострокове звільнення, оскільки останній не довів своє виправлення.
Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку суду, засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні.
З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.107 КК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1