Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 серпня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадженнявідомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000020 від 01 січня 2019 року, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів, громадянина України, українця за національністю, не одруженого, раніше не судимого, з повною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання :
за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;
за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;
за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
Відповідно до ст. 72 КК України, зараховано в строк відбутого покарання ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення, починаючи, з 22 лютого 2019 року по 11 червня 2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.
До набранням вироком законної сили продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 4858 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) гривень матеріальної шкоди та 20000 (двадцять) тисяч моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю.
В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 , не оспорюючи висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів та кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 185 КК України, покликається на незаконність і необґрунтованість вироку суду, вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що призначене ОСОБА_6 остаточне покарання у виді арешту на строк 5 місяців не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що, на думку потерпілої, відповідно до ст.ст. 409, 420 КПК України є підставою для скасування вироку і ухвалення нового.

Вказує, що обвинувачений не відшкодував завдану злочинами шкоду, а покарання за чотири окремі злочини, поєднані із насиллям, призначено по мінімальній межі санкцій статтей.

Зазначає, що судом враховано тільки видову характеристику ступеня тяжкості злочину, та не було всебічно, повно і неупереджено враховано характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про призначення покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначення остаточної міри покарання фактично по мінімальній межі санкцій статей за інкриміновані злочини є занадто м`яким, виходячи з того, що обвинувачений вчинив чотири самостійні злочини із окремими об`єктами посягання.

Потерпіла вказує на порушення судом першої інстанції загальних засад (принципів) призначення покарання, за відсутності, на її думку, законодавчо визначених пом`якшуючих обставин та неправильного призначення покарання за сукупністю злочинів.

На думку потерпілої, суд невірно оцінив характер, обсяг, тривалість та глибину перенесених нею душевних страждань, у зв`язку з чим несправедливо зменшив суму моральної шкоди.

Вважає, що застосування судом першої інстанції явно несправедливого покарання в силу його м`якості, за відсутності будь-яких пом`якшуючих обставин та за наявності обтяжуючої обставини вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, наявності чотирьох окремих складів злочинів, виправлення обвинуваченого можливе виключно за умов призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідатиме положенням ст.50, ч.4 ст.65, ч.1 ст. 70 КК України.

Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року стосовно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого, та ухвалити новий, призначивши ОСОБА_6 покарання в межах санкцій пред`явлених статей у виді позбавлення волі.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_6 на її користь 59858 грн., з яких 4858 грн. матеріальної шкоди та 55000 моральної шкоди.

В поданих запереченнях обвинувачений ОСОБА_6 вказує на законність вироку суду. Звертає увагу на те, що перебуваючи під вартою не має можливості відшкодовувати потерпілій матеріальну та моральну шкоду; сприяв розкриттю злочинів, повністю визнав вину і щиро розкаявся; до затримання був працевлаштований і мав джерело доходу, має постійне місце поживання; суспільну небезпеку не несе, оскільки психічно здоровий.

Зобов`язується повністю виплатити матеріальну і моральну шкоду, призначену відповідно до вироку суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника потерпілої ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу та просила збільшити розмір моральної шкоди, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано правильне розуміння учасниками судового провадження зміст цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За наведеного висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, за ч.1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, за ч.2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за я.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо порушення судом загальних засад призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на думку колегії суддів, є безпідставними.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, який раніше був судимий, але судимості погашені, має задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, позицію потерпілої щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання з реальним відбуттям, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства
На думку колегії суддів, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, визначене місцевим судом обвинуваченому покарання у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за інкриміновані йому злочини, з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України, у виді арешту, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Висновок суду про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6 та стягнення з останнього матеріальної шкоди в сумі 4858 грн. і 20000 грн. моральної шкоди є обґрунтованим, оскільки вказані витрати понесені потерпілою документально та фактично підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами, та, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, суд прийшов до правильного висновку про стягнення вказаного відшкодування моральної шкоди потерпілій, врахувавши, що злочинні дії ОСОБА_6 призвели до того, що ОСОБА_9 , будучи онкохворою, перебуваючи на післяопераційній реабілітації, змушена була терпіти фізичний біль та перебувати під психологічним тиском, що призвело до значних моральних страждань та погіршило її здоров`я.
Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Застосування правил зарахування судом строку попереднього ув`язнення є імперативною вимогою кримінального закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції правильно застосовано положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII) та зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 22 лютого 2019 року по 11 червня 2019 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

До набрання вироком законної сили продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За наведеного, колегія суддів вважає, що на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII ОСОБА_6 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 червня 2019 року і до вступу в законну силу вироку, тобто по 20 серпня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

З врахуванням наведеного перерахунку, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 перевищує призначене йому покарання у виді арешту строком на 5 місяців, а тому колегія суддів вважає за необхідне звільнити обвинуваченого з під варти в залі апеляційного суду.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 185 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 ? без задоволення.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно із зали суду, як такого, що повністю відбув призначене йому покарання.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3