Справа № 487/1745/19
Провадження № 1-кп/487/479/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Заводським районним судом м. Миколаєва розглядається вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_9 заявив клопотання про зміну місця зберігання речового доказу, а саме: автомобіля марки Geely CK д/н НОМЕР_1 сірого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_9 , з спеціального майданчика утримання автотранспорту та безкоштовно передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання і під гарантійну розписку ОСОБА_9 .

Вказане клопотання обґрунтовував тим, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.11.2018 року було накладено арешт на майно ОСОБА_9 , а саме автомобіль марки Geely CK д/н НОМЕР_1 сірого кольору, який є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено, жодних експертиз з даним речовим доказом не проводилось, останній не має ознак злочину. За такого, враховуючи, що власник вказаного майна, який не має процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, фактично позбавлений права володіти та користуватися власним майном, вважає, що згідно ст. 100 КПК даний речовий доказ може бути повернуто володільцю, а тому вказане клопотання підлягає задоволенню.

Прокурор в судовому засіданні з клопотанням захисника ОСОБА_4 не погоджувався, проти його задоволення заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на скрутне становище в сім`ї, просив повернтуи транспортний засіб.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотанняне заперечували.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Зокрема, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Пункт 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМУ від 19.11.2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень КПК України» (далі Порядок), передбачає, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.11.2018 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно у ході проведеного 14.11.2018 року санкціонованого обшуку в автомобілі Geely MR-7151A д/н НОМЕР_1 , в тому числі на автомобіль марки Geely CK д/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 .

Було встановлено, що автомобіль марки Geely CK д/н НОМЕР_1 відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст. 98 КПК України.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 179 КПК України не вимагає оголошення підозри у кримінальном упровадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За такого, суд не приймає до уваги посилання захисника у клопотанні, що ОСОБА_9 не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, як на підставу для передачі їй транспортного засобу, що відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Не можуть братися до уваги і посилання захисника на те, що вказаний речовий доказ не має ознак злочину, вони є передчасними. Так, у кримінальному провадженні триває судовий розгляд, і ця обставина буде з`ясовуватися судом під час розгляду по суті, за наслідками якого буде вирішено питання відповідно до ст. 100 КПК України щодо долі речових доказів.

На підставі викладеного, в задоволенні клопотання про зміну місця зберігання речового доказу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 170, 368, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну місця зберігання транспортного засобу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 25.11.2019 року.

Суддя ОСОБА_1