Справа № 199/8784/18
ВИРОК
іменем України

12.11.2019 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001781 від 19.09.2018 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.06.2016 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.
19.09.2018 приблизно о 05:20 годині ОСОБА_3 проходив по асфальтній тротуарній доріжці в районі кафе «Фієста» по пр. Слобожанський, 3а в місті Дніпрі, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який рухався по переду нього по тій же самій тротуарній доріжці, у тому ж самому напрямку, разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 .
У той час, коли ОСОБА_3 зрівнявся з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 та пройшов від них вперед на декілька метрів, ОСОБА_3 здалось, що ОСОБА_6 , який тим часом йшов позаду нього, за допомогою жестів своїх рук намагається з нього познущатись. У зв`язку із цим між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , у зв`язку чим він розвернувся та швидко підійшов з переду до нього, опинившись таким чином з ОСОБА_6 , обличчям до обличчя.
19.09.2018 приблизно о 05:21 години ОСОБА_3 , знаходячись на асфальтній тротуарній доріжці в районі кафе «Фієста» по пр. Слобожанський, 3а в місті Дніпрі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, безпричинно наніс ОСОБА_6 в обличчя один удар кулаком правої руки, внаслідок чого ОСОБА_6 дещо втратив рівновагу, при цьому втримався на ногах. Потім ОСОБА_3 знову наніс ОСОБА_9 ще один удар пальцями правої руки, зжатими в кулак, внаслідок чого останній впав з висоти власного росту спиною на землю, обличчям до гори. Далі ОСОБА_3 сів зверху на живіт ОСОБА_6 , опинившись зверху нього, обличчям до обличчя.
В той момент, коли ОСОБА_3 сидів на животі ОСОБА_6 у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що належить ОСОБА_6 , а саме: майна, яке знаходилось у кишенях джинсів, одягнених на ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиняючи корисливий злочин повторно, ОСОБА_3 своїми руками почав поверхнево перевіряти вміст кишень джинсів ОСОБА_6 , однак останній своїми руками намагався всіляко перешкоджати протиправним діям ОСОБА_3 .
Далі 19.09.2018 приблизно о 05:25 годині ОСОБА_3 , знаходячись на асфальтній тротуарній доріжці в районі кафе «Фієста» по пр. Слобожанський, 3а в місті Дніпрі, сидячи зверху на животі ОСОБА_6 , своїми руками прижав обидві руки ОСОБА_6 до землі, після чого зверху придавив їх своїми колінами, таким чином, подавивши опір потерпілого ОСОБА_6 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиняючи корисливий злочин повторно, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що його злочинні дії мають відкритий характер, за допомогою ножа, який був при ньому, розрізав тканину та підкладку в районі лівої бокової кишені джинсів, що були одягнені на ОСОБА_6 , звідки відкрито викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M-3S» в чорному пластмасовому чохлі із встановленими сім-картами операторів мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_1 та «Київстар» № НОМЕР_2 .
Після цього ОСОБА_3 , вважаючи свої дії доведеними до кінця, утримуючи викрадений у ОСОБА_6 мобільний телефон у своїй руці, почав тікати з місця вчинення злочину у напрямку дворів поблизу розташованих будинків по вулиці Котляревського в місті Дніпрі та зник з поля зору потерпілого ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим повністю виконавши свій злочинний намір по відкритому викраденню чужого майна, вчиненого повторно, до кінця і, таким чином, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1565,20 гривень.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав та показав, що вранці 19.09.2018 він разом із його друзями йшов по пр. Слобожанський, 3-а в місті Дніпрі, в районі кафе «Фієста». Попереду них йшли два хлопці, які, на його думку, перебували в стані алкогольного сп`яніння. Перебуваючи поряд з вказаними хлопцями він побачив, що, начебто, один із хлопців дістав пістолет та направив у його напрямок. Боячись за своє життя, яке було під загрозою, він зупинився та почав спілкуватися з потерпілим ОСОБА_6 , що відбувалося на тротуарі біля клумби. Далі їх спілкування переросло у бійку. Під час бійки він наніс потерпілому ОСОБА_6 два удари, але куди саме, не пам`ятає. Потерпілий перечепився через огорожу, впав, а він сів зверху нього, аби відшукати пістолет з метою захистити своє життя. Під час обшуку речей ОСОБА_6 він нічого не знайшов. Зупинившись на вказаному, він помітив, що його друзі почали бігти у бік кафе, а тому він також побіг за ними. Вийшовши на залізничну станцію «Амур-Нижньодніпровськ», він був затриманий працівниками поліції. Під час обшуку його речей при ньому була лише сумка, яка належить йому. Дану сумку він не знімав, нічого стороннього та забороненого до неї не клав, по дорозі нічого не знаходив та не підбирав. В сумці були наявні його гаманець та мобільний телефон з кнопками. Працівники поліції виявили та вилучили з його сумки ніж, який він носив з метою самозахисту, однак даний предмет під час конфлікту він не застосовував, оскільки його було проблематично дістати з сумки, оскільки в неї була зламана блискавка.
ОСОБА_3 показав, що мобільний телефон у потерпілого він не викрадав, а удари, які він наніс потерпілому, були пов`язані лише з метою самооборони, оскільки він вбачав загрозу для свого життя від можливих дій потерпілого з пістолетом. Також ОСОБА_10 показав, що під час досудового слідства працівники поліції застосовували до нього фізичну силу, незаконно застосовували до нього кайданки. Зауважує, що під час його впізнання з наявних поряд з ним чоловіків, лише він був у шортах, інші були одягнуті у брюки. Крім того, ОСОБА_3 показав, що після вилучення у нього сумки працівники поліції, діючи без понятих, попрямували до патрульного автомобіля, а коли вийшли з нього, лише тоді запросили понятих та дістали з його сумки мобільний телефон, який належить потерпілому. ОСОБА_3 вважає, що даний мобільний телефон був вилучений у його друга ОСОБА_11 , який був з ним поруч весь цей час, однак даний телефон вирішили підкинути саме йому, оскільки він є особою, яка раніше судима за грабіж, та перебував на іспитовому строку за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд допитавши потерпілого ОСОБА_6 , свідків, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 19.09.2018 приблизно о 05:00 годині він разом із своїм другом ОСОБА_8 поверталися додому. Повз них проходили чотири хлопця, одному з яких показалося, що він, начебто, щось сказав на їх адресу. В цей момент раптово для нього він отримав удар від обвинуваченого в голову та відійшов. Побачив, що також напали і на його друга. Він кинувся до друга, але його штовхнули, внаслідок чого він впав на землю. В цей момент обвинувачений ОСОБА_3 сів на нього зверху. Коли ОСОБА_3 сидів на ньому, він отримав не менше 10 ударів в область нирок. В цей момент він відчув, як спочатку хтось інший намагався забрати його телефон «Meizu» на три сім-карти, який перебував в кармані його джинсів, але він своєю лівою рукою тримав карман. Хтось дістав ніж та почав різати карман, але злякався та зупинився. На що саме ОСОБА_3 сказав: «Дай сюди ніж», після чого обвинувачений взяв ніж та почав різати карман, внаслідок чого була пошкоджена його нога, зник мобільний телефон, а вказані хлопці, серед яких був і ОСОБА_3 зникли з місця вчинення злочину. Приблизно через 15 хвилин вказані хлопці були затримані працівниками поліції. В подальшому він впізнав мобільний телефон по його зовнішнім ознакам, а також за його пін-кодом.
Будучи допитаним в судовому засіданні, свідок ОСОБА_8 показав, що разом із потерпілим ОСОБА_6 , який є його товаришем, вранці 19.09.2018 вони йшли по дорозі, розмовляли. Він помітив, як їх обігнали чотири хлопця та в одного з них виникла неприязнь до ОСОБА_6 . Почався конфлікт, який переріс в бійку, під час якої били і його. Відбившись від хлопців, які побігли у двори, він відразу зателефонував до поліції. Під час бійки він бачив, як саме обвинувачений ОСОБА_3 сидів зверху потерпілого ОСОБА_6 та наносив йому удари. По закінченню бійки він побачив, що потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, оскільки по його нозі текла кров, на його джинсах був поріз розрізана кишеня, з якої було викрадено мобільний телефон, який належав ОСОБА_6 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав про те, що він отримав від свого знайомого ОСОБА_3 на мобільний телефон смс-повідомлення, в якому останній запропонував йому прогулятися. Зустрівшись, вони поїхали до центру міста, де надалі до них приєдналися ще два хлопці: ОСОБА_13 та хлопець, який представився як « ОСОБА_14 ». Зайшовши до магазину «Варус», вони придбали пиво та попрямували до дворів, аби його вжити. Оскільки вже була пізня година, ніч, громадський транспорт не їздив, вони разом вирішили йти додому пішки, перетнувши таким чином «Новий міст». По дорозі вони зустріли двох незнайомих їм чоловіків та, пройшовши повз них, ОСОБА_3 перший почав із ними конфлікт, який надалі переріс у бійку. Першим бійку розпочав саме ОСОБА_3 , який наніс потерпілому удар. Хлопець на ім`я « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 » попрямували до іншого хлопця, який був з потерпілим, та також почали його бити. Надалі, ОСОБА_3 покликав його до себе та попросив, аби він ножем розрізав кишеню потерпілому, оскільки у останнього там знаходиться мобільний телефон. ОСОБА_3 звернувся саме до нього, оскільки знав, що у нього знаходиться при собі ніж, яким він перед цим хизувався. Він відмовився від пропозиції ОСОБА_3 та віддав ніж ОСОБА_3 , пішовши геть. Однак його наздогнали хлопці та вони пішли усі разом у двори в сторону підземного переходу під залізницею та вийшли до ТЦ «Наша Правда», де в подальшому їх затримали працівники поліції. Свідок ОСОБА_12 також показав суду, що по дорозі до торгівельного центру, обвинувачений ОСОБА_3 сказав йому, що він у ОСОБА_6 з кишені викрав мобільний телефон, дав йому мобільний телефон марки «Meizu» сірого кольору, який був у крові, попросивши аби він його розблокував та видалив номери телефонів, що знаходяться у ньому, на що він відмовився. Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні акцентував увагу на тому, що саме ОСОБА_15 першим розпочав бійку з потерпілим, наносив потерпілому удари в момент, коли останній лежав на землі, при цьому своєю рукою проникав до його кишені на штанях. Всі події відбувалися швидко. Після їх затримання працівники патрульної поліції викликали слідчого. По приїзду слідчо-оперативної групи у ОСОБА_3 із сумки було вилучено: ніж та мобільний телефон, який належав потерпілому.
В судовому засіданні в якості свідків були допитані працівники патрульної поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які, кожен окремо, показали, що 18.09.2018 вони, як поліцейські УПП в Дніпропетровській області ДПП заступили на чергування. Приблизно з 04:00 до 05:00 години 19.09.2018 до них надійшов виклик про пограбування на пр. Слобожанський, що чотири хлопця, які причетні до злочину, побігли в бік вул. Котляревського. Отримавши вказану інформацію, вони почали відпрацьовувати вказане орієнтування. Попрямувавши в сторону вул. Каруни, побачили трьох чоловіків, які повідомили, що бачили чотирьох хлопців, що підходили по орієнтуванню, які бігли через підземний перехід, зауваживши, що один із них був у червоній куртці. Попрямувавши до ТЦ «Наша Правда» вони побачили чотирьох хлопців, які підходили по орієнтуванню, один із яких був у червоній куртці, на яку вказував потерпілий. Даних осіб було затримано та застосовано кайданки, викликана слідчо-оперативна група. На їх питання, чи причетні хлопці до пограбування, останні відповіли, що була лише бійка. Вони, як працівники патрульної поліції, жодного огляду осіб не проводили, оскільки огляд речей здійснювала слідчо-оперативна група. Під час огляду у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено: мобільний телефон, порошкоподібна речовина та ніж.
Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 19.09.2018 встановлено, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована на паркові ТЦ «Наша Правда» по пр. Слобожанський, № 31-Д в місті Дніпрі. На вказаній ділянці знаходиться ОСОБА_3 , у якого в ході огляду особистих речей, а саме: його сумки, яка була на ньому, виявлено та оглянуто мобільний телефон марки «Meizu» сірого кольору у металевому корпусі (моноблок). На екрані вказаного телефону виявлені сліди червоно-бурого кольору. На момент огляду даний телефон знаходиться в розрядженому стані, в якому перебуває мобільна картка оператору «Київстар». Також в сумці виявлено та оглянуто предмет, схожий на ніж розкладний з металевою ручкою чорного кольору. Довжина клинка складає приблизно 9 см. Також виявлено та оглянуто згорнуту купюру номіналом 5 гривень, в середині якої знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору. Також в ході вказаного огляду був присутнім ОСОБА_12 у якого в ході огляду у лівій задній кишені, одягнених на ньому джинсів, виявлений предмет, який схожий на розкладний ніж з рукояткою красного кольору. Довжина клинка якого складає приблизно 10 см.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що він приймав участь в якості понятого, де біля ТЦ «Наша Правда» в місті Дніпрі із сумки одного з хлопців було виявлено та вилучено: паспорт, гаманець, мобільний телефон марки «Meizu», коробка, купюра, у якій був порошок та ніж. В іншого хлопця слідчим було виявлено та вилучено лише ніж. Під час огляду також був присутнім другий понятий. Під час огляду скарг від учасників слідчої дії не надходило. Тиск на хлопців в його присутності ніхто не чинив. Оглянуті речі та предмети поміщалися до пакету, за наслідками проведення слідчої дії було складено протокол, який він прочитав та підписав.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що він був запрошений працівниками поліції в якості понятого під час огляду та вилучення у чотирьох хлопців певних речей. Так, у одного молодого чоловіка слідчий виявив: мобільний телефон, паспорт та ніж, згорток, в якому, як він думав, був цукор, оскільки він мав кристалічний вигляд. Вказані речі були вилучені у хлопця, який був схожий на обвинуваченого ОСОБА_3 . Вказані вище предмети слідчий спочатку складав на капот автомобіля, а потім до спеціального пакету, після чого учасники дії підписали відповідний протокол, з яким він був ознайомлений.
У відповідності до протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього від 19.09.2018 слідує, що слідчим у присутності понятих, за участю спеціаліста, була оглянута територія, яка розташована у місті Дніпрі по пр. Слобожанський, 3. На вказаній території знаходиться кафе «Фієста», де також знаходиться палісадник, який огороджений металевим парканом сірого кольору. Вздовж даного палісадника знаходиться тротуар, а також проїзна частина проспекту Слобожанський. Вказаний палісадник має зелені насадження. Під час огляду в палісаднику виявлено та оглянуто: кепку сірого кольору з написом: «EVRO PEAN» та запальничку чорного кольору з написом: «Cricket».
Як слідує з протоколу проведення слідчого експерименту з фото-таблицею до нього від 31.10.2018 слідчим у присутності понятих за участю потерпілого ОСОБА_6 було проведено слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_6 показав, що 19.09.2018 приблизно о 05:20 годині у місті Дніпрі по пр. Слобожанський, 3-а він разом з товаришем ОСОБА_20 йшли біля кафе «Фієста» в напрямку вулиці Холодильна, зі сторони правого берегу міста. В цей час їх обігнали чотири молоді хлопці, які рухалися у тому ж напрямку. Один із хлопців ОСОБА_3 спровокував конфлікт, внаслідок чого наніс йому два удари кулаком правої руки в обличчя. Внаслідок вказаних ударів він впав на землю. ОСОБА_3 сів йому зверху на живіт та своїми колінами притиснув його руки до землі, після чого почав перевіряти вміст кишень, одягнутих на ньому джинсів. Далі ОСОБА_3 , продовжуючи сидіти на його животі, за допомогою ріжучого предмету, розрізав йому зовнішню частину лівої бокової кишені джинсів, звідки дістав мобільний телефон марки «Meizu M-3S», який забрав та швидко зник у невідомому напрямку, побігши в сторону дворів, що розташовані по вул. Котляревського в місті Дніпрі. Внаслідок розрізу кишені на джинсах йому було завдано тілесні ушкодження, у вигляді порізу шкірних покровів лівої ноги в області кишені.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5340-18 від 17.10.2018 встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону «Meizu M-3S» станом на 19.09.2018 становить 1565,20 гривень.
Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Перес проти Франції» від 12.02.2004 вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.
Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 , свідків, дослідивши письмові докази, вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши їх в сукупності, як кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку та достатності для ухвалення обвинувального вироку, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині.
Суд вважає, що сторона захисту докази, які покладені судом в основу вироку, оцінює і тлумачать на свою користь та вибірково, відособлено від іншої сукупності доказів, ігноруючи те, що вищевказані та проаналізовані судом докази сторони обвинувачення, які покладені в основу вироку, логічно та системно доповнюють друг друга, а в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом доводять факт вчинення грабежу ОСОБА_3 .
Суд вважає, що покази потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються і перебувають у логічному взаємозв`язку із показами як свідка ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_12 , якого ані потерпілий ОСОБА_6 , ані свідок ОСОБА_8 до розглядуваних подій особисто не знали. Покази вказаних осіб узгоджуються і з показами свідка ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які приймали участь в якості понятих під час проведення огляду місця події і в пристуності яких саме у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено слідчим мобільний телефон, який на своїй поверхні мав рідину бурого кольору. Свідком ОСОБА_8 були дані чіткі покази про те, що саме ОСОБА_3 під час бійки сидів на потерпілому ОСОБА_6 та наносив йому удари, а не інша особа, зокрема ОСОБА_12 , на якого вказує в своїх показах ОСОБА_3 , враховуючи і те, що ОСОБА_12 показав суду про те, що саме ОСОБА_3 першим розпочав бійку з потерпілим, наносив потерпілому удари в момент, коли останній лежав на землі, при цьому своєю рукою проникав до його кишені на штанях, а по дорозі до ТЦ «Наша Правда» саме ОСОБА_3 сказав йому, що він у ОСОБА_6 з кишені викрав мобільний телефон, у зв`язку з чим просив його розблокувати мобільний телефон марки «Meizu» сірого кольору, який був у крові та просив видалити номери телефонів, що знаходяться у ньому, на що він відмовився.
За таких обставин суд вважає, що не має жодних підстав ставити під сумнів покази потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , які вони надали безпосередньо під час судового розгляду.
Аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , дані ним в ході судового розгляду, в яких він заперечує факт вчинення ним злочину, суд знаходить їх такими, що продиктовані його бажанням уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту, суд критично оцінює заяви захисту щодо неналежності такого доказу, як протокол огляду місця події від 19.09.2018, оскільки фактично цим протоколом «замасковано» проведення обшуку ОСОБА_3 , враховуючи те, що він був затриманий, приймаючи до уваги роз`яснення йому прав як потерпілому, про що свідчить зміст даного протоколу, а також зважаючи на те, що в цьому протоколі не зазначено про факт вилучення виявленого під час огляду мобільного телефону «Meizu», у зв`язку з чим захисник вважав такий протокол огляду місця події недопустимим доказом, оскільки ця дія проведена до внесення відомостей до ЄРДР.
Так, суд виходить з того, що у відповідності до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 19.09.2018 ОСОБА_3 є затриманим в порядку ст. 208 КПК України з 06 години 30 хвилин за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, біля будівлі № 31-Д. Як підстава затримання зазначено: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Протокол огляду місця події, під час якого у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Meizu», який мав на його поверхні речовину бурого кольору, був складений на паркові ТЦ «Наша Правда» по пр. Слобожанський, 31-д в місті Дніпрі в період часу з 06 години 35 хвилин по 07:00 годину.
Отже в слідчим в протоколі затримання в порядку ст. 208 КПК України констатовано, що ОСОБА_3 спочатку було затримано, оскільки при огляді його речей було виявлено мобільний телефон, який мав на собі речовину бурого кольору, що узгоджується з показами потерпілого ОСОБА_6 про те, що під час викрадення мобільного телефону шляхом розрізання карману джинсів, йому було пошкоджено ногу, а свідок ОСОБА_8 з цього приводу показав, що він бачив кров на нозі потерпілого в місці розрізу карману на його джинсах.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 намагався втекти з місця вчинення злочину, про що повідомив потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8 , працівники патрульної поліції, які отримали орієнтування на пошук осіб, які вчинили грабіж на пр. Слобожанський, виявили та затримали чотирьох осіб на паркові ТЦ «Наша Правда» по пр. Слобожанський, 31-Д в місті Дніпрі і саме на це місце і була викликана слідчо-оперативна група, в результаті прибуття якої слідчий мав всі підстави проводи таку слідчу дію, як огляд місця події, оскільки місце нападу на потерпілого ще встановлено не було (а воно буде встановлено та оглянуто лише з 08 години 30 хвилин по 08 годину 45 хвилин 19.09.2018, про що в цей час складений відповідний протокол), а тому слідчий і здійснив огляд місця події за цією адресою, зафіксувавши не тільки речі, які були оглянуті у ОСОБА_3 , а і місце для паркування авто-мототранспорту, вид майданчику для паркування, на фототаблиці, яка є додатком до протоколу огляду місця події, зобразив ділянку, яка є поряд з місцем події та розташована біля ТЦ «Наша Правда» за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 31-Д.
Таким чином, сукупність обставин справи станом на 06 годину 35 хвилин 19.09.2018 вказували черговому слідчому зі складу слідчо-оперативної групи на те, що місцем події є саме ділянка місцевості, розташована на паркові ТЦ «Наша Правда» по пр. Слобожанський, 31-Д в місті Дніпрі, а відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду, а тому ця вимога закону, на думку суду, не порушена слідчим, оскільки, як слідує з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001781, після проведення огляду місця події відомості про злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2018 о 08 годині 37 хвилин 48 секунд, тобто своєчасно.
Надаючи оцінку доводам захисту щодо недопустимості як доказу протоколу огляду місця події від 19.09.2018, складеного за адресою: місто Дніпро, пр. Слобожанський, 31-Д, суд також виходить з наступного.
Дійсно, у відповідності до п. 3) ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол повинен містити відомості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації.
Як зазначено в протоколі огляду місця події від 19.09.2018 під час огляду сумки ОСОБА_3 , яка була на ньому, виявлено та оглянуто мобільний телефон марки «Meizu» сірого кольору у металевому корпусі (моноблок). На екрані вказаного телефону виявлені сліди червоно-бурого кольору. На момент огляду даний телефон знаходиться в розрядженому стані.
Сам зміст вказаного протоколу огляду місця події не містить відомостей про вилучення мобільного телефону «Meizu», як і іншого майна, крім відомостей щодо вилучення з поверхні даного мобільного телефону речовини бурого кольору на марлевий тампон, а також чотирьох слідів пальців рук на 2-х л/с.
В той же час, як слідує з протоколу огляду місця події від 19.09.2018 під час даної слідчої дії за участю спеціаліста ОСОБА_21 застосовувався технічний засіб фотографування «Canon». А тому до вказаного вище протоколу огляду місця події складена фототаблиця, яка є невідємною частиною протоколу огляду місця події, яка підписана слідчим, який входить до групи слідчих. Відповідно до фотознімку № 1 цієї фототаблиці видно, що у ОСОБА_3 через плече висить сумка, що знаходиться спереду, з лівого боку. На фотознімку № 8 зображений ніж з металевою ручкою чорного кольору, виявлений та вилучений вході огляду речей ОСОБА_3 з сумки, яка знаходилася при останньому. На фотознімку № 9 зображений ніж з ручкою червоного кольору, виявлений та вилучений з лівої задньої кишені джинсів, що були одягнені на ОСОБА_12 . На фотознімках №№ 10, 11 зображений мобільний телефон марки «Meizu», виявлений та вилучений в ході проведення огляду сумки, яка знаходилась при ОСОБА_3 за адресою: місто Дніпро, пр. Слобожанський, 31-Д, на майданчику паркування автотранспорту біля ТРЦ «Наша Правда».
Таким чином, дана фототаблиця у відповідності до п. 4) ч. 1 ст. 105 КПК України є додатком до протоколу огляду місця події, який пояснює зміст даного протоколу, оскільки містить відомості як про виявлення мобільного телефону «Meizu», так і про його вилучення, як і виявлення та вилучення інших речей, зокрема, ножів тощо.
Як зазначено вище, будучи допитаним в судовому засіданні, свідок ОСОБА_18 показав, що все майно, яке оглядалося, складалося до пакету, за наслідками проведення слідчої дії було складено протокол, який він прочитав та підписав, а свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що оглянуті слідчим предмети останній спочатку складав на капот автомобіля, а потім до спеціального пакету, після чого учасники дії підписали відповідний протокол, з яким він був ознайомлений.
Таким чином, поняті ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , кожний окремо, показали, що мобільний телефон та інші речі, виявлені у ОСОБА_3 вилучалася слідчим у спеціальний пакет.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав для огляду мобільний телефон «Meizu» та показав, що даний телефон є тим мобільним телефоном, яким заволодів ОСОБА_3 , який після його вилучення був повернутий йому слідчим, про що свідчить також надана ним розписка від 22.10.2018.
На підставі викладеного суд вважає, що відсутність в протоколі огляду місця події від 19.09.2018 вказівки щодо вилучених речей не може вказувати на незаконність або недопустимість даного протоколу огляду місця події, що також слідує і з позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду від 15.02.2018 у справі № 357/14462/14-к, відповідно до якої якість змісту процесуальних документів, складених під час досудового розслідування, не може бути підставою для визнання доказів недопустимими.
Надаючи оцінку доводам захисника про те, що оскільки в протоколі огляду місця події від 19.09.2018, складеному на паркові ТЦ «Наша Правда» по пр. Слобожанський, № 31-Д в місті Дніпрі, зазначено про роз`яснення ОСОБА_3 прав, передбачених ст.ст. 56, 57 КПК України, тобто прав потерпілого, суд виходить з того, що сам зміст протоколу огляду місця події свідчить про те, що ОСОБА_3 фактично підозрювався у вчиненні злочину, про що йому біло відомо і зрозуміло, оскільки він надав пояснення про те, що вилучений у нього мобільний телефон та згорток з білою речовиною йому не належать.
Про те, що ОСОБА_3 був затриманий як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, свідчить і складений у відношенні ОСОБА_3 протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України із зазначенням часу затримання 06 година 30 хвилин 19.09.2018.
Тобто жодних показів, які б вказували на статус ОСОБА_3 як потерпілого, матеріали кримінального провадження не містять, а тому такі твердження захисника судом відхиляються.
У зв`язку з цим також слід зазначити про те, що у відповідності до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину у випадках, визначених в п.п. 1)-3) ч. 1 цієї статті і таке затримання не пов`язане з внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки за своїм змістом затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину не є слідчої дією, а є одних із елементів заходів забезпечення кримінального провадження і КПК України в ст. 208 не пов`язує таке затримання із виконанням дій, визначених в ст. 214 КПК України, а тому доводи захисника в цій частині щодо порушення прав ОСОБА_3 під час його затримання судом відхиляються.
В той же час суд вважає слушними думки сторони захисту щодо визнання певних доказів у справі недопустимими.
Так, внутрішнє переконання суду при оцінці доказів повинне ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності. При цьому не повинна мати місце наперед визначена упередженість, тенденційність при оцінці доказів, безпідставне, необґрунтоване відкидання доказів, які свідчать про невинуватість особи.
Зокрема, стороною обвинувачення надано та судом досліджений такий доказ, як протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2018, де потерпілий ОСОБА_6 в присутності слідчого та понятих серед чотирьох чоловіків під № 3 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка вчинила відносно нього викрадення мобільного телефону, який був у його кишені, сидячи зверху нього. Крім того, захисником ставилося під сумнів об`єктивність та порядок проведення цієї дії через те, що на думку захисника є сумнівним, що пі час проведення цієї слідчої дії був присутній другий понятий.
У зв`язку з цим суд зазначає, що вимогами ч. 2 ст. 228 КПК України визначено, що особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.
В той же час, як слідує зі змісту вказаного протоколу, особи статисти під №№ 1, 2 та 4 були одягнути у джинси та брюки, а ОСОБА_3 у шорти білого кольору. Викладене свідчить про те, що під час впізнання особа, яка підлягала впізнанню, мала різкі відмінності в одязі з особами статистами.
Також слід зазначити, що в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2018 зазначено, що впізнаною є особа на прізвище « ОСОБА_22 ».
В подальшому 19.09.2018 було складено постанову про уточнення анкетних даних та зазначено вважати вірним прізвище ОСОБА_23 , яке помилково занесене у протокол пред`явлення особи для впізнання як ОСОБА_22 .
Проте, суд не може прийняти до уваги постанову про уточнення анкетних даних від 19.09.2018, оскільки у вступній частині даного документу зазначено, що він складений слідчим ОСОБА_24 , однак резолютивна частина даної постанови містить підпис, прізвище та ініціали старшого слідчого ОСОБА_25 .
Незважаючи на те, що в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_26 , який показав, що 19.09.2018 він був запрошений працівниками поліції в якості понятого для участі у пред`явленні особи для впізнання та під час цієї слідчої дії було багато людей, де також проводилася фото та відео фіксація, цей свідок пояснив, що він у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2018 впізнає свій підпис на третьому аркуші, однак підпис, який знаходиться на першому аркуші вказаного документу не впізнає.
Другий понятий вказаної слідчої дії ОСОБА_27 судом допитаний так і не був, враховуючи те, що відповідно до отриманої судом інформації він значиться як зникла особа.
На підставі викладеного суд визнає протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2018 за участю потерпілого ОСОБА_6 , як недопустимий доказ, через порушення вимог ч. 1 ст. 86 та ч. 2 ст. 228 КПК України.
Як слідує з протоколу проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 19.09.2018 слідчим у присутності понятих за участю захисника був проведений слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який показав, що приблизно о 05:30 годині він знаходився у м. Дніпрі по пр. Слобожанський, 3-а разом із своїми товаришами. По дорозі йому здалося, що потерпілий показав ніж, внаслідок чого у них виник конфлікт, який переріс у бійку. Під час бійки він наніс потерпілому два удари, після яких останній впав на землю. Далі він сів зверху на ОСОБА_6 та наніс йому ще два ударив область живота. Потім дістав ніж, розрізав потерпілому ліву бокову кишеню джинсів, звідки випав мобільний телефон, який він підібрав та втік.
Суд не може визнати протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 як допустимий доказ, оскільки з переглянутого в судовому засіданні відеозапису до цього протоколу вбачається, що слідчий перед проведенням даної слідчої дії не роз`яснив ОСОБА_3 його право не свідчити проти себе, передбачене ст. 63 Конституції України, не роз`яснив підозрюваному його права та обов`язки у відповідності до ст. 42 КПК України, а тому суд вважає, що такий доказ отриманий з порушенням права на захист підозрюваного ОСОБА_3 , у зв`язку чим визнає його недопустимим у відповідності до п. 3) ч. 2 ст. 87 КПК України.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що працівники поліції Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області після його затримання 19.09.2018, дізнавшись, що він є раніше судимим та перебуває на іспитовому строку, вимагали, щоб він зізнався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, щодо потерпілого ОСОБА_6 . Зокрема, працівник поліції на прізвище ОСОБА_28 та працівник поліції на ім`я ОСОБА_29 били його ногами, коли він лежав на підлозі, змушували облизувати підлогу, били дубинкою по ногам. Працівник поліції на ім`я ОСОБА_29 також застосовував електро-шокер. Всі ці дії були направлені на те, щоби він визнав факт відкритого викрадення мобільного телефону, а тому він, побоюючись подальших знущань, на досудовому слідстві визнавав свою вину у вчиненні даного злочину, в тому числі під час проведення слідчого експерименту за його участі.
Надаючи оцінку вказаній заяві обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування до нього незаконних методів досудового розслідування працівниками поліції, суд вважає, що такі заяви свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду не знайшли, зважаючи на наступне.

Так, слід враховувати, що в ході проведення досудового слідства у ОСОБА_3 був завжди присутнім його захисник, спочатку залучений у зв`язку із його затриманням, а після цього за договором. Захисник був присутнім як під час проведення слідчого експерименту, під час якого не робив зауважень щодо неправомірних дій з боку поліцейських, так і під час обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскарження ухвали слідчого судді в апеляційному порядку, коли стороною захисту жодних подібних доводів щодо незаконних методів слідства слідчому судді та колегії суддів апеляційного суду в порядку ст. 206 КПК України не заявлялося.
Перевіряючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 в частині незаконних методів слідства у відношенні нього, суд своєї ухвалою повідомив Державне бюро розслідувань в особі його Територіального управління, розташованого у місті Полтаві, яке поширює свою діяльність на Дніпропетровську область, про такі заяви обвинуваченого, зобов`язавши перевірити їх у відповідності до вимог КПК України.

02.10.2019 на адресу суду надійшло повідомлення слідчого Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 30.09.2019 про те, що у кримінальному провадженні за № 0000230 від 28.03.2019 прийнято рішення про закриття кримінального провадження. У відповідності до змісту копії постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2019, винесеної слідчим Другого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000230 від 28.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, прийнято рішення про закриття кримінального провадження за ознаками ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, з підстав, передбачених п. 2) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім показів обвинуваченого ОСОБА_3 про незаконні методи слідства, будь-яких об`єктивних даних, які вказували б на застосування щодо ОСОБА_3 незаконних методів досудового розслідування працівниками Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні суд забезпечив проведення повної та відповідної перевірки заяв обвинуваченого ОСОБА_3 в установлений законом спосіб шляхом здійснення офіційного розслідування компетентним органом у відповідності з вимогами КПК України.
Таке розслідування у поєднані з дослідженими безпосередньо судом доказами у справі є ретельним та відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладених в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24.06.2010), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011).
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, суд також враховує і позицію ЄСПЛ, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не встановлено.

Суд не може визнати як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, вказівку в обвинувальному акті на його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки така заява за своїм змістом щирою не є. Даний висновок суду ґрунтується на тому, що розкаяння передбачає дійсне, відверте визнання особою факту вчинення злочину. Щире каяття передбачає щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Незважаючи на наявну в справі розписку потерпілого про відсутність до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, суд приймає це до уваги, але з урахуванням невизнання обвинуваченим своєї вини не може прийняти як обставину, яка пом`якшує покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин із корисливих мотивів, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , слід зазначити, що обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до затримання офіційно працевлаштованим не був, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий 30.06.2016 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки, за місцем проживання характеризується позитивно.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних злочинів, про небажання ставати на шлях виправлення, оскільки обвинувачений знову вчинив новий умисний злочин після постановлення 30.06.2016 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська вироку за ч. 2 ст. 186 КК України, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів обвинуваченому необхідно призначити покарання виключно у виді позбавлення волі.
Призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства не уявляється можливим, а тому воно повинно бути визначено із реальним його відбуттям в межах санкції, визначеної для складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Як зазначено в ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За таких обставин суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, 19.09.2018, тобто під час іспитового строку за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30.06.2016, є всі підстави для призначення остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, та до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30.06.2016.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання, невідбуте обвинуваченим за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30.06.2016 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 19.09.2018.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової-товарознавчої експертизи, в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.06.2018, на мобільний телефон марки «Meizu» модель M-3S в чорному пластмасовому чохлі, із сім-картами операторів мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_1 та «Київстар» № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , - скасувати.

Речові докази, якими визнані:

- мобільний телефон марки «Meizu» модель M-3S повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- предмет, схожий на розкладний ніж з металевою ручкою чорного кольору та лезом довжиною приблизно 9 см.; грошову купюру номіналом 5 гривень, в середині якої знаходиться порошкоподібна речовина; предмет, схожий на ніж з пластмасовою ручкою червоного кольору та лезом довжиною близько 10 см (квитанція № 01198, № 379) знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1