Справа № 157/1470/19
Провадження №1-кп/157/91/19
УХВАЛА
Іменем України

20 листопада 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 7 серпня 2019 року за № 0000404, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Колядичі, Пружанського району, Брестської області, Республіки Білорусь, жителя АДРЕСА_1 , вдівець, освіта повна загальна середня, не працевлаштований, не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 23 березня 2019 року близько 22 години 30 хвилин, знаходячись поблизу озера Озюрко, що на території Воєгощанської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області за межами населених пунктів, та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи законним володільцем та користувачем автомобіля марки «Opel Astra» на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , проявивши злочинну самовпевненість, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є неповнолітнім і не має права на керування транспортними засобами, всупереч вимогам пункту 2.9. «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, допустив останнього до управління (керування) зазначеним транспортним засобом, внаслідок чого ОСОБА_6 під час руху на вказаному автомобілі автодорогою Т0311 сполученням Седлище - Ковель в напрямку м. Каменя-Каширського, поблизу виділу 4 кварталу 49 Видертського лісництва ДП «Камінь-Каширське лісове господарство», проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, будучи об`єктивно спроможним виявити небезпеку для руху у вигляді транспортного засобу, що рухався попереду у попутному напрямку, не дотримавшись безпечної дистанції під час здійснення маневру (обгону), допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , через що обидва транспортні засоби, зазнавши механічних пошкоджень, з`їхали в кювет. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, втиснутого перелому лобної кістки зліва, епідуральної гематоми лівої лобної частки головного мозку, забою головного мозку, забійної рани лобної ділянки зліва, що по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Вказані наслідки знаходяться в прямому причинному зв`язку з порушенням володільцем та користувачем автомобіля «Opel Astra» ОСОБА_4 вимог пункту 2.9. «ґ» Правил дорожнього руху, згідно з яким водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 287 КК України, тобто допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою, відповідальною за експлуатацію транспортних засобів, якщо це спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю та заявив клопотання, яке підтримала захисник ОСОБА_5 , про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, посилаючись на те, що він примирився з потерпілим, відшкодував останньому майнову і моральну шкоду.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання і пояснили, що з обвинуваченим примирилися, останній повністю відшкодував завдану шкоду і претензій вони до нього не мають.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 і його законного представника ОСОБА_7 , які не заперечили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого належить задовольнити, зважаючи на таке.

У відповідності до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, кримінальне провадження закривається.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити кримінальне провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, в тому числі, пунктом 1 частини другої ст. 284 цього Кодексу, тобто у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В підготовчому судовому засіданні суд переконався, що діяння, яке поставлено за провину ОСОБА_4 , дійсно мало місце і містить склад злочину, передбаченого ст. 287 КК України, тобто допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою, відповідальною за експлуатацію транспортних засобів, якщо це спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Разом з тим, існують умови і підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачені ст. 46 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин, скоєний ним злочин є необережним і відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, він примирився з потерпілим, відшкодував йому шкоду та останній та законний представник неповнолітнього потерпілого не мають до нього будь-яких претензій.

Злочини, за який ОСОБА_4 був засуджений вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 8 лютого 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК україни на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та звільнений 20 серпня 2012 року від зазначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, а також вироком Камінь-Каширського районного суду за ч. 1 ст. 185 КК України на 80 годин громадських робіт і знятий з обліку 8 липня 2013 року у зв`язку з їх відбуттям, вже втратили правове значення в сенсі існування юридичних наслідків (зазначені злочини не утворюють повторності, відповідно до ст. 89 КК України обвинувачений є особою, що не має судимості).

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 належить на підставі ст. 46 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 287 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 284, ст. 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_4 на підставі ст. 46 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 287 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом семи днів із дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1