Справа № 206/4313/19
Провадження № 1-кп/206/319/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000287 від 16.03.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, офіційно працевлаштованого у структурному підрозділі «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-вузол» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2014 року обвинувачений ОСОБА_3 у Новомосковському ВРЕР УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з правом керування транспортними засобами відповідно до категорій «В», «С».
Разом з тим, з метою безперешкодного керування транспортними засобами іншої категорії - «D1», у невстановлений в ході досудового слідцтва час та місці, при невстановлених обставинах, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія, бланк якого затверджений постановою КМУ «Про затвердження технічного опису бланка міжнародного посвідчення водія» №47 від 31.01.1992, з метою подальшого його використання для отримання права керування транспортними засобами відповідно до категорій - «В», «С», «D1».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні офіційного документу, а саме водійського посвідчення,

ОСОБА_3 15.02.2018 року, у невстановлений у ході досудового слідцта, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою:

АДРЕСА_1 , через Всесвітню мережу інтернет, а саме соціальну мережу «Вконтакте», вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим слідством особою (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), та домовився за грошову винагороду у сумі 5000 гривень про спільну підробку посвідчення водія на своє ім`я, з метою використання в подальшому як документу, який необхідний для керування автотранспортом відповідно до категорій - «В», «С», «D1».

Крім того, в цей же час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , являючись пособником в підробці посвідчення водія, надав свої персональні анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, число, місяць, рік народження, місце народження, місце мешкання, необхідні для підробки документів, чим спряв вчиненню злочину іншому співучаснику злочину.

Після чого невстановлена особа, в неустановлений в ході досудового розгляду час та місце термосублімаційним способом нанесла зображення на лицевому та зворотному боках бланку посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 , заповненого на ім`я ОСОБА_3 , а також за допомогою способу ретрансферного друку виконала на ньому друк персональних даних, а отже, підробила посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , що підтверджується висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №3/2.3/516 від 09.07.2019, а саме: бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 , заповненого на ім`я ОСОБА_3 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту бланкам посвідчень водія встановленого зразка (виготовленим на Поліграфічному комбінаті «Україна»). Крім того, відповідно до інформації, наданої Територіальним сервісним центром-7345 МВС України, водійське посвідчення серії НОМЕР_2 , видано 28.12.2017 ТСЦ №7345, громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, в невстановлений в ході досудового розгляду час, перебуваючи у відділенні №35 ТОВ «Нова пошта», за адресою: м. Дніпро, вул. Кондукторська, 26, ОСОБА_3 здійснив оплату посилки у розмірі 5000 гривень готівковим платежем, забрав вищевказане підроблене посвідчення водія, з метою його подальшого використання, як завідомо підробленого документа.

Крім того, 15.03.2019, приблизно о 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом автомобіля «ЗАЗ-110307», номер державної реєстрації НОМЕР_3 , рухався по вул. Самарський узвіз в м. Дніпро, де біля будинку №28/3 вказаної вулиці, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», був зупинений екіпажем Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області у складі інспектора ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за порушення підпункту «в» пункту 2.9 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року. Після зупинки вказаного транспортного засобу інспектори УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виказали ОСОБА_3 законну вимогу - пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

В цей час у ОСОБА_3 , якій достовірно знав про те, що має при собі підроблений документ, а саме - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виник злочинний умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа.

Реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно в 12 годині 06 хвилин, знаходячись біля будинку №28/3 по вул. Самарський узвіз в м. Дніпро,

ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою підтвердження права керування транспортним засобом та видачі підробленого документа за справжній, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, надав посвідчення водія серії НОМЕР_2 співробітникам Управління патрульної поліції

в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , тобто використав завідомо підроблений офіційний документ.

28 серпня 2019 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 473, 474 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5, ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме:

-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5, ст.27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразилися у сприянні, шляхом надання засобів для підроблення офіційного документа, який видається установою і надає права, з метою використання його іншою особою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а також умисні дії, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.358 КК України, за якими слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 28 серпня 2019 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України, за якими призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-з а ч. 4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді штрафу в дохід держави, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке зберігається в камері схову Самарського ВП знищити, посвідчення водія серії НОМЕР_4 залишити ОСОБА_3 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору,захиснику.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1