МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/812/712/19 Головуюча в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002300 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 2 статті 185 та частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2019 року змінити в частині призначення покарання, пом`якшивши його.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 289 КК України та призначено йому покарання:
за частиною 1 статті 115 КК України - 13 (тринадцять) років позбавлення волі;
за частиною 2 статті 185 КК України - 3 (три) рок позбавлення волі;
за частиною 2 статті 289 КК України - 5 ( п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено залишити до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 19 червня 2019 року.
Зараховано ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк тримання його під вартою з 27 грудня 2018 року до 19 червня 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 68318 (шістдесят вісім тисяч триста вісімнадцять ) грн. 29 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), фактичних обставин справи, встановлених судом, та кваліфікації своїх дій, вважає призначене покарання за вироком суду першої інстанції занадто суворим.
Просить пом`якшити покарання, визначене судом першої інстанції.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що 26 листопада 2018 року, у вечірній час доби, ОСОБА_6 перебував в гостях у ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 , які проживають за адресою: АДРЕСА_3 , де в приміщенні кухні вживав алкогольні напої з ОСОБА_9 . Приблизно о 03.00 годині ОСОБА_6 , вийшов на подвір`я та побачив, що вхідні двері будинку не зачинені. В цей момент у ОСОБА_6 виник умисел та корисливий мотив на таємне викрадення майна. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення майна та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу потрапив до приміщення будинку, де діючи з корисливих мотивів, таємно викрав мобільний телефон марки «LGG360 Red» - ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1599 грн., котрий знаходився в одній із кімнат та належав ОСОБА_10 . В подальшому з викраденим мобільним телефоном ОСОБА_6 , вийшов з території домоволодіння та розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 1599 гривень.
Крім цього, 22 грудня 2018 року у вечірній час доби, ОСОБА_6 перебував на території приватного домоволодіння АДРЕСА_4 , у свого знайомого ОСОБА_11 . Перебуваючи в приміщенні будинку, під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виник конфлікт, на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_11 . Надалі ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні вказаного домоволодіння, приблизно о 17:30, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, з метою позбавлення життя, схопив ніж, який лежав на столі та умисно протиправно перерізав ним передню поверхню шиї останнього, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рани на передній поверхні шиї в верхній третині раневий канал, якої проходить через шкіру, підшкірно -жирову клітковину, м`язи між під`язиковою кісткою та верхнім краєм щитовидного хряща, фасції та судини, нерви шиї і зліва закінчується в порожнині глотки, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 . Внаслідок отриманної колено-різаної рани шиї ОСОБА_11 помер на місці в результаті гострої крововтрати.
Окрім цього, 22 грудня 2018 року, після умисного вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , вирішивши покинути приміщення будинку та направившись на вихід з нього, помітив на столі мобільний телефон марки «Nokia 6300», вартістю 400 грн., в якому була встановлена сім-картка мобільного оператору «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якої грошових коштів не було та біля телевізору грошову суму в розмірі 8000 грн., що належали ОСОБА_11 . В цей момент у Жируна виник умисел на таємне викрадення даних речей. Після чого, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою збагачення ОСОБА_6 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, 22 грудня 2018 року приблизно о 17.35 год. таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia 6300», вартістю 400 грн., в якому була встановлена сім-картка мобільного оператору «Київстар» вартістю 25 грн. та грошову суму в розмірі 8000 грн., чим заподіяв матеріальні збитки на загальну суму 8425 грн. Після скоєння злочину ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник у невідомому напрямку та в подальшому розпорядився ним за власним розсудом.
Також, 22 грудня 2018 року, ОСОБА_6 , виходячи з приміщення будинку АДРЕСА_4 , на подвір`ї побачив автомобіль моделі «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_11 , в результаті чого у ОСОБА_6 виник умисел направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом. Надалі, ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем моделі «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 12 471 грн. Після цього, ОСОБА_6 розпорядився вище зазначеним автомобілем на власний розсуд.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи та кваліфікація за частиною 1 статті 115, частиною 2 статті 185 та частиною 2 статті 289 КК України апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, відповідно до частини 1 статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), апеляційним судом не перевірялись.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24 жовтня 2003 року, відповідно до правил частини 1 статті 65 КК України, суди повинні призначати покарання у межах, встановлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро покаялись, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, неповнолітнім, інвалідам, особам похилого віку, та призначати більш суворе покарання за злочини, вчиненні на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованої групи, тощо.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості скоєних ним особливо тяжкого, тяжкого злочинів та злочину середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують його покарання - рецидив злочину, вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, врахував дані про його особу, а саме його неодноразові судимості у тому числі судимість за злочини проти власності, перебування на обліку у лікаря психіатра, а також негативну характеризується за місцем проживання.
Рішення суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За такого, твердження апелянта про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого є безпідставним.

Враховуючи наведене, підстав для зміни вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: