Справа № 621/1320/17
Пр. № 1-кп/621/56/19
Вирок
Іменем України
07 червня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв, Харківської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.03.2000 за ч.1 ст. 229-6 КК України (1960 року), засуджений до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 45 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки зі сплатою штрафу; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.12.2001 за ч.2 ст.185, ст. 304 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 13.10.2005 за ч.2 ст.309 КК України, засуджений до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.12.2007 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, засуджений до 6 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2016 за ч.3 ст.185 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018 за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, засуджений до 5 років 3 місяців позбавлення волі
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Зміїв, Харківської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.08.2002 за ч.2 ст.309 КК України, засуджений до 2 років обмеження волі, в силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14.11.2002 за ч. 2 ст. 309 КК України, засуджений до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 28.11.2003 умовно-достроково на 1 рік 28 днів; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06.01.2005 за ч.2 ст.307, ст. 71 КК України, засуджений до 6 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 21.05.2010 умовно-достроково на 5 місяців 11 днів; вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22.12.2016 за ч.2 ст.309 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11 травня 2017 року, близько 19.00 години, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке перебуває в оренді ФОП ОСОБА_4 .

Так, в той же день та час, ОСОБА_5 , повторно, у зв`язку з непогашеною судимістю за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, прибули до території вищезазначеного підприємства, відведеного для постійного зберігання матеріальних цінностей та забезпеченого засобом охорони від доступу сторонніх осіб у вигляді металевого паркану, де, діючи протиправно, із корисливих мотивів, таємно, впевнившись, що їх дії ніким помічені не будуть, викрали з території підприємства три металеві труби діаметром 159 мм. товщиною стінок 5 мм., завдовжки 2 м. 12 см., 2 м. 43 см. та 2 м. 15 см. відповідно, загальною вагою 122 кілограми 300 грамів, та два металеві листи, довжиною по 3 м. 04 см. кожний товщиною металу 3 мм., загальною вагою 52 кілограми 900 грамів, які належать ФОП ОСОБА_4 . Вищевказане викрадене майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обернули на свою користь та розпорядились ним на власний розсуд, чим заподіяли ФОП ОСОБА_4 матеріальну шкоду, згідно висновку експерта №2610 від 02.06.2017 року, на загальну суму 525 гривень 00 копійок.

11 травня 2017 року близько 19 год. у ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке перебуває в оренді ФОП ОСОБА_4 .

Так, в той же день та час, ОСОБА_6 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, прибули до території вищезазначеного підприємства, відведеного для постійного зберігання матеріальних цінностей та забезпеченого засобом охорони від доступу сторонніх осіб у вигляді металевого паркану, де, діючи протиправно, із корисливих мотивів, таємно, впевнившись, що їх дії ніким помічені не будуть, викрали з території підприємства три металеві труби діаметром 159 мм. товщиною стінок 5 мм., завдовжки 2 м. 12 см., 2 м. 43 см. та 2 м. 15 см. відповідно, загальною вагою 122 кілограми 300 грамів, та два металеві листи, довжиною по 3 м. 04 см. кожний товщиною металу 3 мм., загальною вагою 52 кілограми 900 грамів, які належать ФОП ОСОБА_4 . Вищевказане викрадене майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обернули на свою користь та розпорядились ним на власний розсуд, чим заподіяли ФОП ОСОБА_4 матеріальну шкоду, згідно висновку експерта №2610 від 02.06.2017 року, на загальну суму 525 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю. Проте, пояснив, що дійсно 11.05.2017 року близько 19-00 год. він вирішив викрасти вироби з металу та реалізувати їх, так як йому необхідні були кошти. ОСОБА_6 він попросив перенести вироби з металу до рівчака за адресою: АДРЕСА_3 , коли вже переправляв метал через паркан. ОСОБА_6 не намагався дізнатись про те чий це метал, а він йому про це не розповів. Потім він на автомобілі таксі привіз викрадені металеві труби та листи з металу до ОСОБА_8 і продав йому за 540 гривень. Грошей, отриманих за викрадені вироби з металу ОСОБА_6 не передавав.
Обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе не визнав. Пояснив, що дійсно 11.05.2017 року близько 19-00 год. він допомагав ОСОБА_5 витягнути через отвір у паркані за адресою АДРЕСА_3 вироби з металу у виді труб та листів. Однак, грошей після реалізації вказаних речей ОСОБА_5 йому не дав. Вважає що діяв не з корисливих мотивів, а з метою допомогти товарищу.

Захисник ОСОБА_7 просив перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, оскільки на його думку кваліфікованого виду крадіжки як проникнення у сховище не відбулось, так як територія розташована за адресою АДРЕСА_3 не є сховищем. Стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів того, що ця територія призначена для зберігання матеріальних цінностей. Вказана територія не є охоронюваною, на її території не має сторожової собаки, замків, у паркані маються отвори, тобто до цієї території був вільний доступ. Крім того, вказав, що суб`єктивною стороною за ч.2 ст.185 КК України є прямий умисел та корисливий мотив. Проте, після того як ОСОБА_6 допоміг ОСОБА_5 витягнути через отвір у паркані металеві вироби він коштів від останнього не отримав та не приймав участі у транспортуванні вказаних виробів. Тому захисник вважав, що ОСОБА_6 слід виправдати.

Не зважаючи на не визнання вини ОСОБА_6 та часткове заперечення обставин кримінального правопорушення ОСОБА_5 в інкримінованому злочині за ч. 3 ст. 185 КК України, вина останніх підтверджується наступними дослідженими письмовими доказами у провадженні, а саме: даними протоколу огляду місця події від 15.05.2017 року та фототаблицею до нього, які містять інформацію про вилучення за місцем здійснення підприємницької діяльності на огородженій території у ФОП ОСОБА_4 компакт-диска CD-R 700Mb 80 min "Arena " серійний номер RFD80M-81043 80. У судовому засіданні було досліджено компакт диск з відеозаписами камер відео спостереження на території підприємства за адресою АДРЕСА_3 з якого вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 разом підійшли до вказаної території, після чого, ОСОБА_5 проник на огороджену територію підприємства, а ОСОБА_6 залишився чекати його біля металевого паркану. У цей час ОСОБА_5 знаходячись на території підприємства таємно, впевнившись, що його дії ніким помічені не будуть, виніс металеві вироби, які поклав біля отвору паркану. ОСОБА_6 у цей час, знаходячись біля металевого паркану зі сторони вулиці, дочекавшись ОСОБА_5 , разом з останнім через отвір у паркані шляхом просунення рук у вказаний отвір разом витягнули металеві вироби, які потім віднесли у невідомому напрямку. (а.п.49-53 т.1);

-даними протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 15.05.2017 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_4 з яких вбачається, що за вказаною адресою виявлені та вилучені три металеві труби діаметром 159 мм. товщиною стінок 5 мм., завдовжки 2 м. 12 см., 2 м. 43 см. та 2 м. 15 см. відповідно, загальною вагою 122 кілограми 300 грамів, та два металеві листи, довжиною по 3 м. 04 см. кожний товщиною металу 3 мм., загально вагою 52 кілограми 900 грамів.(а.п.54-59 т.1);
-даними постанови про визнання предметів в якості речових доказів та передачу їх на зберігання від 16.05.2017 року, відповідно до якого речовими доказами визнано: три металеві труби, два металеві листи, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 ; компакт-диск CD-R 700Mb 80 min "Arena " серійний номер RFD80M-81043 80долучено до матеріалів справи. (а.п.60 т.1);
-даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 2610 від 02.06.2017 року Харківського НДЕКЦ МВС України, якими встановлено ринкову вартість майна у якості брухту чорного металу масою 175 кг. станом на 13.05.2017 року у сумі 525 грн. (а.п.67-68 т.1);
-даними копії договору оренди нежитлового приміщення №1 від 03.01.2017 року, наданого потерпілим ОСОБА_4 , якими підтверджується належність йому огородженого сховища за адресою АДРЕСА_3 на підставі іншого речового права. (а.п.62 т.1);
-даними висновку судово-психіатричного експерта №132 від 11.03.2019, відповідно до якого ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості, синдрому залежності внаслідок вживання інших стимуляторів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення ОСОБА_6 перебував у стані вищезазначеного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.п.196-198 т.2)
Крім того, вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_4 , які надані в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 12.05.2017 року він виявив нестачу на орендованій ним, огородженій території металевих труб діаметром 159 мм. товщиною стінок 5 мм., завдовжки 2 м. 12 см., 2 м. 43 см. та 2 м. 15 см. відповідно, та двох металевих листів, довжиною по 3 м. 04 см. кожний товщиною металу 3 мм. Перегляшувши відеозапис із камер спостереження, побачив, що вказані речі були викрадені двома особами чоловічої статі. Після чого звернувася до органів поліції. Претензій до обвинувачених не має, так як вироби з металу, що були викрадені, йому повернуті.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що ввечері 11.05.2017 року на сірому автомобілі ВАЗ 21099 до нього додому під`їхав ОСОБА_5 та привіз металеві труби, листи. ОСОБА_5 запропонував йому їх купити за ціною металобрухту. Вказані вироби з металу вони зважили, та він віддав ОСОБА_5 гроші у сумі 540 гривень. Про те, що вироби з металу крадені він не знав. Потім, 15.05.2017 року працівниками поліції ці вироби з металу у нього були вилучені.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що в літку 2017 року до нього зателефонував ОСОБА_5 , точної дати та часу він не пам`ятає, та попросив його перевезти металобрухт, на що він погодився. Він під`їхав на своєму автомобілі ВАЗ-99 сірого кольору до ОСОБА_5 , в який останній завантажив метал. Після чого, вони поїхали у с.Зідьки, де ОСОБА_5 вигрузив вказаний металобрухт незнайомій йому особі.

Аналізуючи вищевказані докази, які суд вважає належними та допустимими, і які за своїм змістом є логічними, послідовними, співвідносяться та доповнюють один одного, враховуючи встановлені обставини по кримінальному провадженню, дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням до сховища.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням до сховища.

Суд вважає неспроможною позицію ОСОБА_6 та його захисника про те, що він не вчиняв злочину, тим більше за попередньою змовою групою осіб, а тільки допоміг ОСОБА_5 переправляти через огорожу вироби з металу у виді труб та листів та позицію ОСОБА_5 , що він попередньо не домовлявся з ОСОБА_6 на вчинення злочину, оскільки такі позиції спростовуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, які містяться на компакт диску з камер відео спостереження, з яких чітко вбачається, що на територію підприємства за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прибули разом, при цьому ОСОБА_5 проник на огороджену територію, а ОСОБА_6 залишився його чекати за парканом доти, доки металеві вироби не опинились біля отвору паркану. Потім вони разом витягнули метал за огорожу та понесли його в невідомому напрямку. Вищенаведене свідчить, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 носили протиправний характер за попередньою змовою, та їх умисел, який був прямим, був реалізований спільно.
Позицію захисника в тій частині, що територія розташована за адресою м. Зміїв вул. Харківська,77 не є сховищем та не призначена для зберігання матеріальних цінностей, суд відхиляє, оскільки вона спростовується даними протоколу огляду місця події від 15.05.2017 року з фототаблицею до нього та відеозаписом з компакт-диска CD-R 700Mb 80 min "Arena " серійний номер RFD80M-81043 80 з яких вбачається, що вищенаведена територія огороджена суцільним металевим парканом. Вхід на територію здійснюється через двостулкові металеві ворота. При вході зліва на відстані 15 метрів від воріт знаходиться сторожова будка з металу. При вході справа вздовж паркану зберігаються мішки та сировина. На території знаходяться металеві складські приміщення. Крім того на ньому ведеться відео спостереження. Вищенаведене свідчить, що територія розташована за адресою м. Зміїв вул. Харківська,77 є огородженою, охоронюваною, призначена для зберігання матеріальних цінностей, що виключає вільний доступ до неї, у зв`язку з чим, суд робить висновок про доведеність стороною обвинувачення такої кваліфікуючої ознаки крадіжки як поєднаної з проникненням у сховище.
Позицію захисника про відсутність у ОСОБА_6 корисливого мотиву, оскільки останній не отримав гроші від ОСОБА_5 , суд вважає необґрунтованою, виходячи з наступного.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», як наприклад, передбачає, що учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

Таким чином, поняття корисливого мотиву можна сформулювати як прагнення особи до протиправного отримання для себе або інших осіб матеріальної вигоди, заволодіння матеріальними благами, їх збереження, або уникнення від матеріальних витрат чи обов`язків за рахунок чужого майна забороненим законом способом.

Отже, ОСОБА_6 , діючи, з прямим умислом та за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 прагнув протиправно заволодіти для останнього матеріальними благами потерпілого в заборонений законом спосіб, що свідчить про наявність у ОСОБА_6 корисливого мотиву.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує рецидив злочину, що відповідно до ст. 67 КК України, визнається судом обставиною, що обтяжує покарання та відповідно до ст. 66 КК України відсутність обставин, які пом`якшують його покарання.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 , суд враховує рецидив злочину, що відповідно до ст. 67 КК України, визнається судом обставиною, що обтяжує покарання та відповідно до ст. 66 КК України відсутність обставин, які пом`якшують його покарання.
Згідно класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відноситься до тяжкого злочину.
Суд, досліджуючи дані про особу ОСОБА_5 враховує, що він раніше судимий, злочин вчинив в період іспитового строку, офіційно не працює, одружений, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст. 70 КК України, так як він вчинив новий злочин до постановлення вироку Зміївським районним судом Харківської області від 25.06.2018 року за яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_5 , є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Досліджуючи дані про особу ОСОБА_6 , суд враховує, що він раніше судимий, злочин вчинив в період іспитового строку, офіційно не працює, одружений, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити за правилами ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 1 року, так як він вчинив новий злочин після постановлення вироку Балаклійським районним судом Харківської області від 22.12.2016 року за яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України до 3-х років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вирішуючи питання щодо продовження міри запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що останні засуджуються до покарання у виді позбавлення волі реально. Тому, враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам обвинувачених переховуватись від суду, суд застосовує до них до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За правилами ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 21 серпня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі враховуючи правову позицію викладену в п.106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року № 663/537/17.

Судові витрати слід стягнути з обвинувачених у рівних частках.
Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного за даним вироком, частково приєднати 2 (два) роки 4 (чотири) місяці невідбутого покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018, призначивши остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 21.08.2017.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21.08.2017 до набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , залишити без змін тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор», продовживши дію такого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного за даним вироком, приєднати 1 (один) рік невідбутого покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22.12.2016, призначивши остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 21.08.2017.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21.08.2017 до набранням цим вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , залишити без змін тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор», продовживши дію такого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Судові витати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2610 від 02.06.2017 року у розмірі 98 грн. 87 коп. стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках по 49 (сорок дев`ять) грн. 44 коп. з кожного.

Речові докази: три металеві труби, та два металеві листи, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - вважати йому повернутим. Компакт-диск CD-R 700Mb 80 min "Arena " серійний номер RFD80M-81043 80 - зберігати в матеріалах цього кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинувачені, захисник, потерпілий має право подати клопотання про помилування, ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуючий: