Провадження №11-кп/801/944/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
законного представника обвинуваченої ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 20000011 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019, яким засуджено
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бар Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
-за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі вісімсот п`ятдесяти гривень в дохід держави.
На підставі ст. 105 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі ОСОБА_9 під нагляд матері ОСОБА_8 строком на один рік.
Вирішено долю процесуальних витрат та речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду, 08.11.2018 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_9 перебувала в приміщені ТРЦ «SKY PARK», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. М. Оводова, 51, де зайшла до магазину «PULL AND BEAR» ТОВ «ПУЛ ЕНД БЕА Україна». В приміщенні даного магазину в ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме спортивного одягу.
Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 шляхом вільного доступу взяла спортивні штани сірого кольору, спортивну кофту «плюш» чорного кольору ТМ «PULL AND BEAR» та зайшла до примірочної. Перебуваючи в примірочній, ОСОБА_9 , впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, звільнила вищевказані речі від антикрадіжних наліпок та помістила їх під свій верхній одяг. В подальшому, ОСОБА_9 пройшла зони касового та магнітного контролю, не розрахувавшись за товар, та покинула приміщення даного магазину.
Таким чином, ОСОБА_9 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але реальну можливість розпорядитись викраденим майном не отримала з причин, які не залежали від її волі, оскільки одразу після виходу з магазину її затримав охоронник магазину.
Згідно з висновком експерта № 6098-6099/18-21 від 22.11.2018 року, вартість спортивних штанів сірого кольору ТМ «PULL AND BEAR» (артикул 9681/327/803) розмір 8, складає 499 грн., спортивної кофти «плюш» чорного кольору ТМ «PULL AND BEAR» (артикул 9591/322/800), розмір 8, складає 549 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 намагалася завдати ТОВ «ПУЛ ЕНД БЕА Україна» матеріальної шкоди на суму 1048 грн.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурора, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, просить змінити вирок з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення неповнолітній ОСОБА_9 покарання у виді штрафу.
В обґрунтування апеляційних доводів, прокурор посилається на те, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Вказує, що такою ж є позиція Вищого спеціалізованого суду України, сформульована у листі від 16.01.2017 №223-66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх». Таким чином суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення неповнолітньої ОСОБА_9 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру на підставі ст. 105 КК України, повинен був згідно ч. 2 ст. 373 КПК України постановити вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення та на підставі ст. 105 КК України звільнити його від покарання без визначення його виду і розміру, та застосувати до обвинуваченого примусові заходи виховного характеру.

Позиції учасників судового провадження
Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила змінити вирок суду, адвоката, законного представника неповнолітньої ОСОБА_9 та саму обвинувачену ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Мотиви Суду
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
В своїй апеляційній скарзі прокурор не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Разом з тим, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
За правилами статті 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (стст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Отже, суд першої інстанції безпідставно призначив неповнолітній ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі вісімсот п`ятдесяти гривень, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок суду змінити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019, щодо ОСОБА_9 змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення неповнолітній ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі вісімсот п`ятдесяти гривень в дохід держави.
В решті вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2019 залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4