У Х В А Л А

13.11.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , секретаря судових засідань ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП України в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, працівник приватного підприємця « ОСОБА_8 », із вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Ужгородського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП України в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором, про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до № 0001348, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що за матеріалами досудового розслідування 09 листопада 2019 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Renault» модель «Master» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-13 сполученням «Львів-Самбір-Ужгород», в напрямку міста Перечин, Закарпатської області, нехтуючи встановленими правилами дорожнього руху України, діючи всупереч вимогам п.п.1.1.; 1.3.; 1.10 «безпечна швидкість»; 2.3.«б»;10.1; 14.2 «в» та 14.6 «г» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним та за умов недостатньої видимості у напрямку руху, прийняв рішення та здійснив маневр, а саме виїзд на зустрічну смугу руху для подальшого обгону транспортних засобів, які рухалися в переді нього, де в подальшому допустив лобове зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz» модель «C 180» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням громадянки України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в передню центральну частину автомобіля в той момент коли остання рухалась по своїй смузі руху в напрямку села Кам`яниця, Ужгородського району. В результаті вказаного зіткнення громадянка ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравма, перелом середньої третини лівого стегна, перелом лівого наколінника, травматичний вивих основних фаланг правої стопи та тупої травми живота.

Сторона кримінального провадження, слідчий, вказує на те, що діями водія ОСОБА_4 порушено вимоги п.п.1.1.; 1.3.; 1.10 «безпечна швидкість»; 2.3.«б»;10.1; 14.2 «в» та 14.6 «г» ; Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень громадянки ОСОБА_9 .
Окрім того, згідно відповіді на запит КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради повідомила, що ОСОБА_9 дійсно поступила у вказаний заклад з вище вказаними тілесними ушкодженнями. Під час обстеження останньої було встановлена вагітність на 25 тижнів. В подальшому у зв`язку з великою крововтратою, поєднання важких травм, гіповолемічним шоком у пацієнтки ОСОБА_9 в терміні 25 тижнів діагностовано антенатальну загибель плода 11.11.2019 року. Дані тілесні ушкодження та антенатальна загибель плода виникли внаслідок ДТП.
10 листопада 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підозру ОСОБА_4 сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідство вважає, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без права внесення застави та недостатньо буде застосування інших більш м`яких заходів, виходячи з наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки їх покази мають вагоме значення у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення;

Також під час обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу сторона кримінального провадження сторона кримінального провадження просить врахувати те, що зібрані вагомі докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України; підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст. 286 КК України, який відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років, усвідомлює неминучість призначення покарання, а також може вчиняти спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; підозрюваний ОСОБА_4 вчинив протиправне діяння стосовно особи, яка перебувала в стані вагітності і у зв`язку з великою крововтратою, поєднання важких травм та гіповолемічним шоком у пацієнтки ОСОБА_9 в терміні 25 тижнів діагностовано антенатальну загибель плода.

Відтак згідно поданого до суду клопотання слідчий вказує про необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор та слідчий вказане клопотання підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у його змісті.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти клопотання, просили відмовити у його задоволенні. Свою правову позицію обґрунтовують тим, що підозрюваний ОСОБА_4 сумлінно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки в даному кримінальному провадженні, не порушує умови обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та допомагає потерпілій у даному провадженні, сплачує рахунки за її лікування( що підтвердив наданими суду для огляду копіями квитанцій) та не має жодних намірів перешкоджати досудовому слідству.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані з клопотанням матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання (ч.1 ст. 200 КПК України).
Статтею 176 КПК України визначені види запобіжних заходів.
Згідно з положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обрані запобіжного заходу.
У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається з матеріалів клопотання 10 листопада 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до № 0001348, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підозру ОСОБА_4 сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

11.11.2019 Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. та покладено на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Разом з тим сторона кримінального провадження 12.11. 2019 року звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Підставою звернення слугувала та обставина, що у потерпілої ОСОБА_9 11.11.2019 року у зв`язку з великою крововтратою, поєднання важких травм, гіповолемічним шоком на терміні 25 тижнів діагностовано антенатальну загибель плода. Таким чином сторона кримінального провадження вказує на те, що діями водія ОСОБА_4 порушено вимоги п.п.1.1.; 1.3.; 1.10 «безпечна швидкість»; 2.3.«б»;10.1; 14.2 «в» та 14.6 «г» ; Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманням вказаних тілесних ушкоджень громадянки ОСОБА_9 .
Щодо ризиків передбачених статтею 177 КПК України, які мають враховуватися під час вирішення вказаного питання, то прокурором вказано на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.2 ст. 286 КК України, який відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років, усвідомлює неминучість призначення покарання, а також може вчиняти спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На противагу цьому сторона захисту вказує на те, що ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному порушенні, сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, визначені ухвалою про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, допомагає у лікуванні потерпілої та не має намірів будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню даного кримінального провадження.

Зазначені стороною захисту аргументи не були спростовані прокурором у судовому засіданні, жодних даних щодо порушення будь-яких процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження суду не надано.

Разом з тим згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
В силу ч.1 ст. 183 та ч. 1 ст. 194 КПК України існування таких ризиків мають бути не тільки вказані, але й доведені так само, як доводи в частині не можливості застосування до підозрюваного більш м`якого заходу запобігання вказаним ризикам, тоді як в даному випадку такі в достатній мірі не надано слідчому судді.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Разом з тим слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищевказаних обставин.

Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути:

- фактичне переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- показання свідків про намір особи переховуватись, придбання квитків, зміна місця проживання підтверджені документально, відомості про відсутність постійного місця проживання, тощо;

- фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально;

- незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально;

- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;

- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально;

- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;

- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується;

- документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів, інформація про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем.

Виходячи з вказаного више, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному конкретному випадку при обґрунтуванні ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий та прокурор посилаються на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, проте такі посилання сторони обвинувачення на думку суду ґрунтуються лише на припущеннях слідчого, прокурора.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого;майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

При розгляді клопотання суд має ретельно перевіряти дані про особу, щодо якої продовжується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою (вік, здоров`я, сімейний стан, соціальна занятість особи, вид діяльності, місце проживання п. п. 3-10 ч. 1 ст. 178 КПК). Стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого) може вказувати на меншу вірогідність того, що він може ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі. При обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту необхідно переконатися, що його застосування не призведе до погіршення стану здоров`я особи. Коли підозрюваний, обвинувачений тяжко хворий і в умовах слідчого ізолятора не має можливості здійснювати необхідне лікування, до нього не варто застосовувати такий запобіжний захід.

Підсумовуючи викладене вище слідчий суддя звертає увагу на те, що дотримання прав і свобод людини є фундаментальним принципом правосуддя. Справедливий суд є саме такою процедурою, яка гарантує особі об`єктивний, неупереджений та незалежний розгляд її справи. Застосування у практичній діяльності правових позицій, викладених у рішеннях Європейського суду з прав людини та національних судів, дає можливість вимагати доведення кожного ризику та реального обґрунтування обставин, на які посилається сторона обвинувачення при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу в суді.

Отже, при розгляді вказаного клопотання, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, який відноситься до тяжких, однак є не судимий, має постійне місце проживання, працює, позитивно характеризується, натомість стороною обвинувачення на надано жодних конкретних доказів щодо існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливав на потерпілих, свідків, відсутня будь-яка інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи тощо, відсутні будь-які дані щодо перешкоджання кримінальному провадженню з боку ОСОБА_4 іншим чином чи вчинення ним конкретних дій, направлених на створення перешкод правосуддю.

Також стороною захисту доведено, що процесуальні обов`язки, покладені на ОСОБА_4 ухвалою про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту такий належно виконує , допомагає потерпілій у лікуванні, відтак стороною обвинувачення не доведено,що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, встановлених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, що передбачені ст. 177 КПК України. Вказані стороною кримінального провадження слідчим обставини та наведені додатково прокурором надані докази надумку слідчого судді не підтверджують доцільність зміни обраного раніше запобіжного заходу, а тому вказане клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою не підлягає задоволенню.
Таким чином, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176-179, 182-184, 193-197, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП України в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 14.11.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1