Провадження № 11-кп/4820/524/19
Справа № 671/344/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2019 року за № 000031 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 заподіяну моральну шкоду в сумі 15 000 грн.
За вироком суду, 28 січня 2019 року близько 10 год. 00 хв. в приміщенні магазину станції технічного обслуговування «Формула», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 через малозначний привід, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт. Під час зазначеного конфлікту ОСОБА_7 , будучи агресивно налаштованим стосовно ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та усвідомлюючи їх настання, наніс два удари кулаком в праву частину обличчя ОСОБА_9 .

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з садном біля зовнішнього кута правого ока, припухлості м`яких тканин нижньої губи справа та крововиливу з поверхневою раною на слизовій оболонці нижньої губи справа, які згідно із висновком експерта № 16 від 04.02.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Непогоджуючись із вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Вважає вирок необґрунтованим у зв`язку із необ`єктивним з`ясуванням обставин, неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та ті, на які посилається суд першої інстанції у своєму вироці, свідчить про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення є недоведеним.

Судом не взято до уваги, що показання потерпілого ОСОБА_9 , а також свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не узгоджуються між собою.

Не є категоричним і висновок судово-медичної експертизи, оскільки експерт у висновках зазначив, що не виключається можливість виникнення наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Також необґрунтовано призначено покарання у виді громадських робіт, оскільки за своїм видом та розміром таке є явно несправедливим через суворість.
Окрім того, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, однак при призначенні покарання вказаних обставин враховано не було.

Частково задовольняючи цивільний позов в розмірі 15 000 грн., суд не встановив характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_9 та прокурора, які заперечили проти такої, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин, за які його засуджено, ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за фактом умисного нанесення ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень не визнав та пояснив, що він є клієнтом магазину станції технічного обслуговування «Формула» та замовив там деталі для автомобіля. Зранку він приїхав туди, щоб запитати про час доставки свого замовлення. ОСОБА_9 його відпихнув через те, що він не так припаркував автомобіль. Він відпихнув його у відповідь. Внаслідок цього виникла штовханина. Тілесних ушкоджень на потерпілому не бачив після цієї події.
Незалежно від того, що обвинувачений своєї вини не визнав, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що така доводиться сукупністю наступних доказів.

Так, даними протоколу прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення підтверджується, що ОСОБА_9 28 січня 2019 року звернувся із заявою до Волочиського ВП ГУНП в Хмельницькій області, де повідомив, що 28 січня 2019 року близько 10 год. ОСОБА_13 , знаходячись в приміщенні магазину СТО «Формула», за адресою: вул. Незалежності, 3/8 у м. Волочиськ, під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, через малозначний привід, умисно спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Таке його повідомлення узгоджується з даними висновку експерта № 16 від 04.02.2019 року, якими стверджується, що у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з садном біля зовнішнього кута правого ока, припухлості м`яких тканин нижньої губи справа та крововиливу з поверхневою раною на слизовій оболонці нижньої губи справа. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії якогось тупого твердого предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і кулаки чи ноги людини, не виключено в строки та за обставин, що викладені в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи та на які вказує обстежуваний. Всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість та розташування наявних у ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень, можна припустити, що по відношенню до нього могло мати місце від двох і більше прикладень травмуючої дії в праву частину обличчя. Не виключається можливість виникнення наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту (а.п.63).

Даний висновок узгоджується із показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що в кінці січня 2019 року близько 9 год. він виходив зі свого робочого місця, зокрема із магазину СТО «Формула». Виходячи, зустрів ОСОБА_7 , який кинув недопалок від сигарети перед дверима. Він зробив йому зауваження, щоб той викинув у смітник. ОСОБА_7 штовхнув його та ударив в голову біля віска. Він впав на глушитель. Коли лежав, то обвинувачений ударив його ще раз ногою в губи. Свідок ОСОБА_11 забрав обвинуваченого і він поїхав.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що він до обіду, близько двох місяців тому бачив, як ОСОБА_9 на СТО «Формула» сказав ОСОБА_14 підняти недопалок. Останній вдарив в обличчя потерпілого і той впав, потім вдарив вдруге. Потерпілий ударів не наносив. Підтвердив, що це він випхав обвинуваченого на вулицю.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив, що зранку того дня він звернув увагу на грохіт через падіння ОСОБА_9 та чув крики. Самого конфлікту він не бачив і через що він почався не знає. Бачив, як ОСОБА_7 вивів з магазину ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_10 , який також є працівником СТО «Формула» вказав, що він з ОСОБА_15 почув як щось грюкнуло. Побачив, як ОСОБА_9 лежить у глушниках. В потерпілого виник конфлікт з ОСОБА_7 , однак через що, він не знає. Бачив як обвинувачений замахнувся правою рукою на потерпілого. У ОСОБА_9 була кровотеча. ОСОБА_11 вивів ОСОБА_7 з дверей, а ОСОБА_9 пішов у вбиральню промивати рану. В магазині на той час було ще два клієнта.

Суд першої інстанції при обґрунтуванні своїх висновків правильно послався на наведені докази в сукупності, оскільки вони узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнівів в їх достовірності, і з достатністю вказують на винуватість обвинуваченого у нанесенні легких тілесних ушкоджень.

Доводи про те, що показання потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не узгоджуються між собою, колегія суддів до уваги не приймає.

Показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , і ОСОБА_12 є логічними, послідовними, підтвердженими результатами проведеного слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (а.п. 65-67, 68-69), кожен з яких окремо повідомляє про місце, механізм, кількість і характер нанесених ушкоджень потерпілому. Отже, відсутні підстави вважати їх неправдивими, а тому суд першої інстанції правильно взяв до уваги зазначені покази як належні та допустимі докази у справі.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту є необґрунтованими.

Так, з висновку експерта № 16 від 4 лютого 2019 року вбачається, що не виключається можливість виникнення наявних у потерпілого тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Разом з тим, у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження від двох і більше прикладень травмуючої дії в праву частину обличчя.

З обставин справи, які вважаються доведеними, вбачається, що після нанесення обвинуваченим удару в обличчя потерпілого останній впав, а згодом вдарив його вдруге. Тобто, падіння з висоти власного зросту було всього один раз, а тілесних ушкоджень виявлено від двох і більше.

Окрім того, вказане спростовується і показаннями свідків, які підтвердили падіння ОСОБА_9 після нанесення одного удару в обличчя останнього.

Отже, підстав вважати, що тілесні ушкодження у потерпілого утворилися внаслідок падіння з висоти власного зросту, відсутні.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість призначеного покарання ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачене покарання за умисне легке тілесне ушкодження, - штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та роз`ясненням, що містяться у пунктах 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 із внесеними змінами Постановою Пленуму Верховного Суду від 12 червня 2009 року № 8 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки місцевий суд призначив покарання у межах, встановлених санкцією статті, інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував, що він є особою, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, одружений, працевлаштований, має на утриманні двоє малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває.

Окрім того, було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Також, взято до уваги і відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про необхідність зменшення розміру моральної шкоди, стягнутого з ОСОБА_7 на користь потерпілого вироком суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, може проявлятися у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода це витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, згідно з висновками судово-медичної експертизи № 16 від 04.02.2019 року стверджується, що у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з садном біля зовнішнього кута правого ока, припухлості м`яких тканин нижньої губи справа та крововиливу з поверхневою раною на слизовій оболонці нижньої губи справа. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії якогось тупого твердого предмета (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і кулаки чи ноги людини, не виключено в строки та за обставин, що викладені в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи та на які вказує обстежуваний. Всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість та розташування наявних у ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень, можна припустити, що по відношенню до нього могло мати місце від двох і більше прикладень травмуючої дії в праву частину обличчя. (а.п.63).

При цьому, ОСОБА_9 переніс стресову ситуацію, пережив приниження честі та гідності, а також ділової репутації, оскільки під час нанесення йому тілесних ушкоджень перебував на робочому місці та виконував свої посадові обов`язки, фізичний біль та страждання, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, не міг вести звичайний спосіб життя протягом певного періоду часу.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі враховано наявні в матеріалах кримінального провадження докази, які свідчать про те, що потерпілому ОСОБА_9 незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 було спричинено моральні страждання та фізичний біль.

При вирішенні цивільного позову потерпілого, зокрема визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції дотримався вимог закону. При цьому, суд правильно навів мотиви, з яких дійшов висновку, що сума у 15000 грн. буде достатньою компенсацією моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що саме такий розмір моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілого, буде достатньою сатисфакцією.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вона не містить доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4