Справа № 565/882/19
Провадження № 1-кп/565/78/19
У Х В А Л А

26 липня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

- головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

- прокурора - ОСОБА_3 ,

- потерпілого - ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань суду у м.Вараш Рівненської області кримінальне провадження №0000075, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 лютого 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше несудимого відповідно до ст.89 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, на підставі угоди про примирення, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України за таких обставин. 21 грудня 2018 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи між закладом дошкільної освіти №3, розташованого за адресою: Рівненська область, м.Вараш, мікрорайон Будівельників, 46, та багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: Рівненська область, м.Вараш, мікрорайон Будівельників, 14/2, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, всупереч волі ОСОБА_4 відкрито викрав з правої кишені штанів останнього мобільний телефон, марки «Cubot», моделі «Echo», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_1 . Розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням визначено в сумі 2237 (дві тисячі двісті тридцять сім) грн. 10 коп.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

На розгляд суду у вказаному кримінальному провадженні надійшли обвинувальний акт разом із угодою про примирення, укладеною між підозрюваним ОСОБА_5 і потерпілим ОСОБА_4 23 квітня 2019 року.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив не розглядати угоду про примирення та продовжити судове провадження у загальному порядку.
Таку позицію прокурора підтримав обвинувачений ОСОБА_5 .
Потерпілий ОСОБА_4 просив суд не затверджувати зазначену угоду про примирення, зазначивши, що він її підписав, однак не підтримує, так як із обвинуваченим не примирився. Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_5 ні до 28 квітня 2019 року, ні до теперішнього часу не відшкодував збитки, завдані внаслідок вчинення злочину, в сумі 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) грн., і не повернув викрадений мобільний телефон, марки «Cubot», моделі «Echo», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_1 . Окрім цього потерпілий ОСОБА_4 вважає, що визначена вартість викраденого майна, є заниженою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив факт невиконання ним взятих на себе зобов`язань щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_4 завданої шкоди до 28 квітня 2019 року, як визначено в угоді про примирення від 23 квітня 2019 року, ні до теперішнього часу.

Заслухавши думки прокурора, потерпілого та обвинуваченого, суд перевірив угоду про примирення від 23 квітня 2019 року на предмет її відповідності вимогам процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність та прийшов до висновку про наявність підстав для відмови в затвердженні цієї угоди і повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України.

Статтею 471 КПК України передбачено, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Судом встановлено, що за змістом угоди про примирення, укладеної між підозрюваним ОСОБА_5 і потерпілим ОСОБА_4 23 квітня 2019 року, ОСОБА_5 зобов`язується відшкодувати завданий ним внаслідок вчинення злочину збиток шляхом передачі ОСОБА_4 готівкою грошових коштів в сумі 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. в національній валюті до 28 квітня 2019 року.
Однак, із показань потерпілого ОСОБА_4 і обвинуваченого ОСОБА_5 , наданих суду, слідує, що фактично потерпілий ОСОБА_4 і обвинувачений ОСОБА_5 не примирилися і всупереч умовам вказаної угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_5 не відшкодував потерпілому ОСОБА_4 завданого збитку і не передав йому грошових коштів в сумі 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) грн., ні до 28 квітня 2019 року, як зазначено в досліджуваній угоді про примирення, ні до теперішнього часу.
Отже, зазначені обставини вказують, що в даному випадку існують обґрунтовані підстави вважати, що сторони не примирилися і існує очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
За таких обставин, угода про примирення, укладена між підозрюваним ОСОБА_5 і потерпілим ОСОБА_4 23 квітня 2019 року, не може бути затверджена судом.

Слідуючи ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п.п.4, 5 ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Отже, з наведених підстав у затвердженні угоди про примирення, укладеної між підозрюваним ОСОБА_5 і потерпілим ОСОБА_4 23 квітня 2019 року, необхідно відмовити, а кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Враховуючи викладені обставини, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.3 ст.371, ч.1 ст.372, ч.2 ст.392, ст.471, п.п.4, 5 ч.7 ст.474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної між підозрюваним ОСОБА_5 і потерпілим ОСОБА_4 23 квітня 2019 року, та повернути кримінальне провадження №0000075, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 лютого 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1