н/п 1-кс/640/9991/19
"14" серпня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
09 серпня 2019р. володілець майна ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2018р. на автомобіль «ГАЗ-2705», р.н. НОМЕР_1 . В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилався на проведення експертних досліджень транспортного засобу, відсутність подальшої потреби в арешті майна.
Володілець майна ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив справу розглянути за своєї відсутності.
Слідчий ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_5 до судового засідання не з`явились, подали заяву, в якій проти задоволення клопотання не заперечували, просили розглянути справу за своєї відсутності.
ОСОБА_3 має право користування та розпорядження автомобілем «ГАЗ-2705», р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується довіреністю від 09.10.2014р. (а.с.5).
15.03.2018р. з арештованим транспортним засобом проведена експертиза технічного стану, а 20.05.2019р. - судова автотехнічна експертиза (а.с.9,10).
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Окрім того, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі Агосі проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Таким чином, мета арешту, а саме, дослідження автомобілю в якості речового доказу досягнута, засіб забезпечення кримінального провадження втратив свою актуальність, а тому клопотання підлягає задоволенню.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2018р. накладений арешт на «ГАЗ-2705», р.н. НОМЕР_1 , - скасувати.
Зобов`язати орган досудового розслідування повернути вищевказане майно володільцю.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя: