Номер провадження: 11-кп/813/1662/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 у кримінальному провадженні №0010747, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2014, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0010747, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2014, за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-1, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України та ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 до 18.11.2019.

Рішення суду мотивоване тим, що обвинувачені, перебуваючи на волі, спробують переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, а також доведена неможливість застосування до підозрюваних більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На дану ухвалу захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала постановлена із порушенням норм кримінального процесуального закону, просить її скасувати частково та постановити нову, якою змінити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що рішення районного суду постановлене із порушенням права обвинуваченої ОСОБА_8 на захист, а саме за відсутності захисника; суд послався лише на тяжкість злочину та покарання, яке передбачено санкцією статті; судом не надано аргументованої оцінки відхилення доводів сторони захисту щодо обрання обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу; обвинувачення щодо ОСОБА_8 необґрунтоване та не підтверджено жодним доказом, який наявний в матеріалах провадження відносно останньої; обвинувачена ОСОБА_8 перебуває під вартою з 22.04.2015; оскаржена ухвала не містить посилання на конкретні ризики та обставини, які підтверджують їх існування, а прокурор в своєму клопотанні, всупереч вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України жодним чином не обґрунтував та не довів наявність існування цих ризиків; судом не враховано рішення Конституційного Суду України від 25.06.2019 року, яким положення ч. 5 ст.176 КПК України визнано таким, що не відповідає Конституції України, а відтак, до ОСОБА_8 , яка обвинувачується за ч. 1 ст. 258-3 КК України, може бути застосований запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Вказує, що судом взагалі не враховано дані про особу обвинуваченої, міцність її соціальних зв`язків.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України, які у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених проти громадської безпеки, яке є найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , остання обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України.
Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення права на захист обвинуваченої ОСОБА_8 під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу, а також неврахування судом доводів сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу та неврахування судом характеризуючи даних обвинуваченої, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з журналом судового засідання від 19.09.2019 суд першої інстанції врахував думку учасників провадження щодо можливості розгляду питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, в тому числі обвинуваченій ОСОБА_8 , за відсутності її захисника адвоката ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_12 , призначеної для окремої процесуальної дії, відповідно до вимог ст. 53 КПК України (а. с. 1-2).

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленого на даній стадії судового розгляду обвинувачення ОСОБА_8 , існування ризиків а саме: обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
При розгляді апеляційної скарги захисника, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, районний суд обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, дані про особу обвинуваченої та існуючі ризики, які не зменшилися.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як районним судом, так і апеляційним судом, встановлено не було.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії судового розгляду обґрунтованого обвинувачення у вчинені ОСОБА_8 правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 258-3 КК України, необхідністю продовження судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинуваченої від суду, впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції рішення Конституційного Суду України від 25.06.2019 про визнання неконституційними положення ч. 5 ст. 176 КПК України, на думку апеляційного суду є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України, за кваліфікуючими ознаками участь у терористичній організації, ч. 2 ст. 258 КК України, а саме вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створив небезпеку для життя чи здоров`я людини, вчинений з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та з метою впливу на прийняття рішень органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян та привернення уваги громадськості до певних політичних та інших поглядів винного (терориста), повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачено право судді при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_8 створили небезпеку для життя та здоров`я людей, були вчинені з метою залякування населення, що свідчить про насильницький характер вказаного злочину, безпосереднім об`єктом якого є життя та здоров`я людей, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку, відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, районним судом вірно не визначено розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які потребують звернення особливої уваги районного суду під час розгляду кримінального провадження.

Так, апеляційний суд звертає увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Частиною 1 статті 318 КПК України передбачено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , пояснень сторони захисту та прокурора, свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час. Протягом цього часу обвинувачена тримається під вартою, але судовий розгляд не завершений.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не знайшла свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не підлягає задоволенню, оскаржену ухвалу необхідно залишити без змін, при цьому апеляційний суд звертає увагу районного суду на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0010747, внесеному до ЄРДР 03.12.2014, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2019 в кримінальному провадженні №0010747, внесеному до ЄРДР 03.12.2014, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258 КК України, - залишити без змін.

Звернути увагу колегії суддів районного суду про необхідність дотримання розумних строків судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0010747, внесеному до ЄРДР 03.12.2014, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4