Справа № 182/6592/18
Провадження № 1-кп/0182/155/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2018 за № 0002006 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_2 , не працює, пенсіонер, із середньою освітою, одружений, не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 25.06.2018 приблизно о 10.34 год., керуючи технічно справним належним йому транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із швидкістю 40 км/год, рухався по проїзній частині дороги вул. Кольцова з боку вул. Успенського в бік вул. Учительської у м. Нікополі Дніпропетровської обл. Під час руху транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, її змінам, не прийнявши заходів належної уваги, обережності, не врахувавши дорожні умови, а саме наявності на зустрічній смузі руху інших учасників дорожнього руху, не вибравши безпечної швидкості руху керованого ним вищевказаного транспортного засобу, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, з метою об`їзду напливу дорожнього покриття виїхав на зустрічну смугу руху та проїхав відстань 20 м, під час чого допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6 , яка рухалась на велосипеді у зустрічному напрямку.
Внаслідок зіткнення велосипедисту ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лівої вушної раковини, неповного відриву лівої вушної раковини, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому верхньої третини лівої стегнової кістки, розриву зв`язки наколінника, відкритого перелому у верхній третині велико- та малогомілкової кісток лівої гомілки, закритого перелому правої променевої кістки у «типовому» місці, травматичного шоку II ступеня.
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено:
- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/583 від 14.08.2018, не виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 488 від 20.08.2018, велосипедист ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лівої вушної раковини, неповного відриву лівої вушної раковини, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому верхньої третини лівої стегнової кістки, розриву зв`язки наколінника, відкритого перелому у верхній третині велико- та малогомілкової кісток лівої гомілки, закритого перелому правої променевої кістки у «типовому» місці, травматичного шоку II ступеня, які у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту м Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо в умовах дорожньо-транспортної події.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю. Показав суду, що 25.06.2018 приблизно о 10.00 год. він керував належним йому автомобілем ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_2 . Їхав по вул. Кольцова в сторону вул. Учительська у м. Нікополі зі швидкістю приблизно 35 км/год. Попереду на дорозі було підвищення, пагорб, він почав його об`їжджати. Повернув вліво, об`їхав пагорб і почав їхати вправо, і тут зліва з`явилася жінка на велосипеді. Об`їжджаючи пагорб, він виїхав на зустрічну смугу руху, а жінка на велосипеді їхала назустріч. Він збив автомобілем жінку на велосипеді. До об`їзду перешкоди жінку на велосипеді він не бачив, побачив її за 8 м до зіткнення. Після ДТП зупинився, підійшов до потерпілої. У нього була в автомобілі пасажир, яку він попросив викликали поліцію та швидку. Швидка медична допомога приїхала, було надано першу медичну допомогу потерпілій і її забрали до лікарні. Він потерпілу у лікарні не відвідував. Грошову допомогу надавав. В загальній сумі він сплатив потерпілій 20 000 грн.
Просить врахувати, що він пенсіонер, хворіє, перебуває на обліку у лікарні. Проживає удвох з дружиною, яка теж є пенсіонером. Розкаюється у скоєному. Просить не позбавляти його волі. Після ДТП він більше на автомобілі не їздить.
Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 25.06.2018 приблизно об 11.00 год. вона їхала з магазину на велосипеді по вул. Кольцова у м. Нікополі. Їхала по своїй смузі руху. Побачила, що назустріч летить автомобіль червоного кольору. Автомобіль вона побачила ще здалеку, але не думала, що він її зіб`є. Їй здалося, що водій повернувся до пасажира і розмовляв з нею, тому водій її не побачив та збив її. Автомобіль їхав швидко, якби їхав не так швидко, то не було б таких наслідків. Після ДТП пасажир автомобіля викликала швидку та поліцію. Також на її прохання пасажир подзвонила її сину. Коли вона лежала у лікарні, її син ходив до обвинуваченого, який дав на лікування приблизно 20 тис. грн.. Вона згодна знизити суму позову на 20 тис. грн., що стосується відшкодування спричиненої матеріальної шкоди. Внаслідок ДТП їй спричинена моральна шкода. У неї все пропало на городі, все, що вона посадила. Вона стала інвалідом ІІ групи. Довго лежала в лікарні. Відчувала, і відчуває на даний час фізичний біль. У неї і на даний час болить і рука і нога. Вона нічого не може робити. Нормальний стан життя її порушено. Вона не може робити все так, як робила це раніше. На велосипеді вона вже не їздить. Просила стягнути з обвинуваченого у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 20 тис. грн. та 50 тис. грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди. Обвинуваченому просила суд призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, показів потерпілої підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0002006, які були досліджені у судовому засіданні, достовірність, допустимість та належність яких сторонами не оспорювалася:
-електронними рапортами реєстрації повідомлень, які надійшли по телефону до чергової частини Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровської області 25.06.2018 зі служби 102 про те, що 25.06.2018 о 10.34 год. за адресою: м. Нікополь на перехресті вул. Кольцова та вул. Учительська авто ВАЗ-2104 бордового кольору Х 8357 ДП збило жінку на велосипеді. (а.п. 8-9);
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вiд 25.06.2018, відповідно до якого місцем ДТП є населений пункт м. Нікополь, вул. Кольцова, 21. Вид події: наїзд транспортного засобу на велосипедиста. В результаті ДТП сталося зіткнення автомобіля ВАЗ-2104 р.н. НОМЕР_2 (пошкодження: ліва передня фара, ліве переднє крило, кришка капоту, ліва передня стійка, вм`ятина переднього лівого крила) та велосипеду «Україна» (пошкодження: переднє крило, передній багажник, деформація переднього колеса). Транспортні засоби на місці події. Зафіксовано місце осипу скла фари та плями речовини бурого кольору. З місця події нічого не вилучалося. (а.п. 10-18);
- схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.06.2018. Місце пригоди м. Нікополь, вул. Учительська та вул. Кольцова. (а.п. 19);
- фототаблицею зображень до протоколу огляду місця події, яка відбулася 25.06.2018 в м. Нікополь, Дніпропетровської обл. (а.п. 20-24);
- висновком судово-медичної експертизи № 488 від 27.08.2018, згідно якого у ОСОБА_6 , 1954 року народження виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани лівої вушної раковини, неповного відриву лівої вушної раковини, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому верхньої третини лівої стегнової кістки, розриву зв`язки наколінника, відкритого перелому у верхній третині велико- та малогомілкової кісток лівої гомілки, закритого перелому правої променевої кістки у «типовому» місці, травматичного шоку II ступеня, які у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту м Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Виявлені тілесні ушкодження утворилися незадовго до вступу до стаціонару. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді. (а.п. 45-48);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2018, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.06.2018, з планом-схемою та фототаблицею до нього. (а.п. 52-57);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2018, в ході якого свідок ОСОБА_8 розповіла та показала обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.06.2018, з планом-схемою та фототаблицею до нього. (а.п. 62-65);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2018, в ході якого свідок ОСОБА_9 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.06.2018, з планом-схемою та фототаблицею до нього. (а.п. 70-73);
- висновком судової авто-технічної експертизи № 5/10.1/583 від 14.08.2018, згідно якого:
1. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2104» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти згідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху.
2. Технічна можливість уникнути наїзду на велосипедиста для водія автомобіля «ВАЗ-2104» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.
3. Дії водія автомобіля «ВАЗ-2104» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , при заданому механізмові події, не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
4. У даній дорожній обстановці велосипедист ОСОБА_6 повинна була діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.
5. У даній дорожній обстановці технічна можливість уникнути ДТП не встановлювалася діями велосипедиста ОСОБА_6 з причин, вказаних в дослідницькій частині.
6. В діях велосипедиста ОСОБА_6 , при заданому механізмові події, не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. (а.п. 84-96);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 757 від 25.06.2018, згідно якого у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено (а.п. 106).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст.. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення-злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, однак вчиненим з необережності.
Також суд враховує обставини справи; особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.п. 99), має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 107), не працює, є пенсіонером по віку; має сім`ю, дружину ОСОБА_10 , яка також є пенсіонером по віку; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 100-101), перебуває на «Д» обліку в КЗ «Нікопольський ЦАМСД»; добровільно частково відшкодував шкоду потерпілій, що дійсно свідчить про його каяття. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що ОСОБА_3 визнав свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), добровільне часткове відшкодування завданого збитку, а саме відшкодування потерпілій ОСОБА_6 20 000 грн. витрат на лікування (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі. Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, крім вищезазначених обставин, враховує, що об`єктивних доказів того, що обвинувачений використовує транспортний засіб для заробітку та це є єдиним джерелом його доходу, не надано, крім того, причиною даної ДТП стало, те, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом, не був уважним, тому суд вважає необхідним застосувати до нього додаткове покарання.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання вини, щире каяття та добровільне часткове відшкодування потерпілій завданого збитку, думку потерпілої, щодо призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, враховуючи що обвинувачений вчинив необережний злочин, під час його здійснення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Вирішуючи цивільний позов, суд враховує наступне.
Потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , згідно якого вона просить суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену матеріальну шкоду у сумі 40 926 грн. 40 коп. та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що обвинувачений їй добровільно сплатив 20 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, а тому саме на вказану суму зменшує заявлені нею вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди і просить стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної школи 20 926 грн. 40 коп. В частині стягнення з обвинуваченого спричиненої їй моральної шкоди вказала на те, що моральна шкода - це її фізичний біль, страждання, призначення ІІ групи інвалідності, витрачання часу на лікування. Після травми вона не може вести нормальний спосіб життя, не може їздити на велосипеді. В частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, зменшила вимоги та просила суд сягнути з обвинуваченого у відшкодування спричиненої моральної школи 50 000 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнав частково. А саме в частині відшкодування матеріальної шкоди не заперечував. Стосовно відшкодування моральної шкоди визнав позовні вимоги частково, вважав суму завищеною.
При вирішенні цивільного позову суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов (змінений у судовому засіданні) про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 20 926 грн. 40 коп. витрати на лікування.
На підтвердження понесених витрат, потерпілою надано два рахунки фактури, чек, товарний чек, фіскальні чеки.
Змінені у судовому засідання позовні вимоги потерпілої ОСОБА_11 в частині стягнення з обвинуваченого спричиненої матеріальної шкоди підлягають задоволенню на суму 20 926 грн. 40 коп., оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і визнані обвинуваченим.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях вимушених змінах в її житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер, глибину душевних та психічних страждань потерпілої, при визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, та приходить до висновку, що заявлена потерпілою до відшкодування сума моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 в розмірі 50 000 грн. відповідає обставинам справи й ступеню моральних страждань потерпілої, у зв`язку з чим підлягає стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.
Речові докази:
- велосипед «Україна», який знаходиться у ОСОБА_6 - залишити їй;
- автомобіль ВАЗ-2104 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться у ОСОБА_3 - залишити йому.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні експертизи, згідно довідки, в сумі 1 144 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами виконувати самостійно.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 20 926 (двадцять тис. дев`ятисот двадцять шість) грн. 40 коп., моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тис.) грн., а всього 70 926 (сімдесят тис. дев`ятсот двадцять шість) грн. 40 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
- велосипед «Україна», який знаходиться у ОСОБА_6 - залишити їй;
- автомобіль ВАЗ-2104 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться у ОСОБА_3 - залишити йому.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1 144 (одна тис. сто сорок чотири) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1