КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київський апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 08 серпня 2019 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 21 серпня 2019 року, включно, з одночасним визначенням ОСОБА_7 застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 394 200 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного прийшов до висновку, що підозрюваному необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки мають місце ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування від органу досудового розслідування та суду; ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді захисники ОСОБА_5 ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді про продовження відносно ОСОБА_7 строку тримання під вартою із альтернативою внесення застави, та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшення розміру застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі вказує, що зазначена ухвала слідчого судді суду першоїінстанції прийнята слідчим суддею з грубим порушенням нормКонституції України та Європейської конвенції про захист прав людиниі основоположних свобод, істотним порушенням вимог кримінальногопроцесуального закону, неповноти судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на наступне.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що ухвалою слідчого судді суду першої інстанції задоволено клопотання не в повному обсязі, а лише частково, оскільки прохальна частина клопотання передбачала продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , на 60 діб у межах строку досудового розслідування, а також визначення застави у розмірі 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Проте слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою до 21 серпня 2019 року та визначив заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На думку сторони захисту такий розмір застави є надзвичайно завищеним, та штучно створеним слідчим для здійснення подальшого тиску на підозрюваного.

Сторона захисту наголошує на тому, що наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України та які були заявлені органом досудового розслідування при первинному обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , на даний час не може бути підтверджена жодним процесуальним документом слідчого чи прокурора

Як вказує апелянт, слідчий акцентує увагу суду на тому, що вилучена у ході обшуку зброя та боєприпаси є достатнім доказом вини підозрюваного, оскільки у ОСОБА_7 не має передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання, носіння та збут зброї.
Але таким чином слідчий та сторона обвинувачення, на думку сторони захисту, умисно вводить суд в оману, оскільки в жодному із документів не посилається на 8 вилучених під час обшуку дозволів на зброю. Також, не акцентується увага на тому, що разом із ОСОБА_7 в одному і тому ж домі проживає його син ОСОБА_10 , який є діючим співробітником Нацполіції, який також має дозволи на зброю.
Сторона захисту наполягає на тому, що зброя, вилучена у ході обшуку за місцем проживання підозрюваного, належала сім`ї ОСОБА_11 на законних підставах, що підтверджується відповідними вилученими Дозволами на зброю.

Крім того, як зазначає захисник оперативна закупка не могла бути здійснена взагалі, оскільки грошові кошти у сумі 23600 доларів США, а саме в іноземній валюті не могли видаватися.
Як зазначає апелянт, у матеріалах справи не міститься жодної копії постанови прокурора з рішенням про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину у формі контрольованої та оперативної закупки, а тому, на думку сторони захисту, слідчий грубо порушив процесуальне законодавство України.

Разом з тим, як вказує сторона захисту, відповідно до ч.1 ст. 224 КПК України допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Кожний свідок допитується окремо, без присутності інших свідків.
Проте, в порушення зазначеної норми закону, як вбачається із протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 22 листопада 2018 року, допити зазначених осіб проводились у одному приміщені та в тотожний час, таким чином, що при допитах ОСОБА_13 та ОСОБА_14 був присутній ОСОБА_12 .

Крім того, на думку сторони захисту, висновок експерта від 07 грудня 2018 року, не відноситься до даного кримінального провадження жодним чином, оскільки експерт здійснював експертне дослідження та робив висновок про невідомі предмети з іншого пакету, оскільки відтиск печатки на цих пакетах різниться не тільки за номером, а й за змістом.

Також захисник вказує на те, що слідчий у клопотанні не виклав обставин що заявлені ризики не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Сторона захисту посилається на те, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Визначаючи розмір застави понад встановленого ч.5 ст. 182 КПК України розміру, суд першої інстанції не надав оцінку майнового стану ОСОБА_7 та його родини, наявність у нього на утриманні батька похилого віку - пенсіонера, що не може самостійно пересуватися, а також залишив поза увагою той факт, що 28 січня 2019 року сина ОСОБА_7 , відносно якого також порушено це саме кримінальне провадження ОСОБА_10 було звільнено з під варти під заставу у розмірі 700 000 (сімсот тисяч) гривень, більша частина яких була запозичена сім`єю ОСОБА_11 .
На думку захисту, такий розмір застави ОСОБА_7 визначено лише з єдиною метою - неможливістю її сплати, що в свою чергу порушує інститут застави, завданням якого є забезпечення щодо виконання покладених обов`язків на підозрюваного.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційні скарзі вказує, що в оскаржуваній ухвалі не було об`єктивно з`ясовано обставини справи, не наведено жодного доказу, не дано оцінку доказів відповідно до ст. 93 КПК.
Не зазначено жодного доказу, на підставі якого суд робив свої висновки про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, не зазначено мотивів врахування одних і неврахування інших доказів, не наведено обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, допустимості або недопустимості доказів, що вимагає робити ч. 3 ст. 87, ч. 3 ст. 187 КПК .
На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення жодними доказами не підтверджені та ґрунтуються на припущеннях

Як зазначає апелянт, слідчий суддя не врахував того, що підозрюваний ОСОБА_7 являється таким, що не має судимості, одружений, проживає разом з дружиною, сином, невісткою та онукою, до затримання доглядав за літнім батьком, який за станом здоров`я потребує стороннього догляду, тому до нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного проживання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного і його захисників, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг захисників немає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 26 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000187, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України.
10 грудня 2018 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, а саме у незаконному носінні, придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та боєприпасів.
Ухвалою слідчого судді Шевченківським районним судом м. Києва 11 грудня 2018 року ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 лютого 2019 року включно.
04 лютого 2019 року постановою першого заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 продовжено до 02 травня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Шевченківським районним судом м. Києва 05 лютого 2019 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 05 квітня 2019 року, та в подальшому продовжено ухвалою слідчого судді вказаного суду від 02 квітня 2019 року до 02 травня 2019 року включно.
24 квітня 2019 року постановою першого заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 продовжено до 10 серпня 2019 року.
Ухвалою слідчого судді Шевченківським районним судом м. Києва 25 квітня 2019 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 23 червня 2019 року включно, та в подальшому продовжено ухвалою слідчого судді зазначеного суду від 20 червня 2019 року до 26 липня 2019 року включно.
26 червня 2019 року із матеріалів кримінального провадження № 0000054 виділено в окреме провадження матеріали стосовно підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, які зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000187.
05 липня 2019 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
19 липня 2019 року постановою першого заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000187 продовжено до 10 жовтня 2019 року.
22 липня 2019 року старший слідчий в ОВС 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з одночасним визначенням застави в розмірі 270 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року вказане клопотання задоволено частково, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 21 серпня 2019 року, включно, з одночасним визначенням ОСОБА_7 застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 394 200 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного ОСОБА_7 , вислухано думку прокурора та захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження обраного запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до зазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, характер та обставини вчинення злочину, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , в їх сукупності.

На переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що є підставою для продовження застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Як встановлено колегією суддів, прокурором, як у клопотанні, так і в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

Зокрема, в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, та можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, знищити сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у ході досудового розслідування продовжується проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, до вчинення якого причетні декілька осіб, та всі знаряддя злочину і речові докази на даний час не вилучено;незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показань, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 21 серпня 2019 року.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Не заслуговують на увагу посилання захисників про те, що в оскаржуваній ухвалі об`єктивно не з`ясовано обставини справи, не досліджено та не наведено жодного доказу, не оцінено доказів відповідно до ст. 93 КПК України, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

Доводи авторів апеляційних скарг щодо відсутності у матеріалах провадження доказів, які б вказували на існування заявлених слідчим ризиків, є безпідставними, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Наявність даних, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема, що він не має судимості, одружений, проживає разом з дружиною, сином, невісткою та онукою, до затримання доглядав за літнім батьком, який за станом здоров`я потребує стороннього догляду, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.
Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно, всупереч доводам апеляційних скарг захисників, з урахуванням виключного випадку, визначив відповідний розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінюючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , застава у розмірі 394 200 грн. належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку її внесення. Визначення застави у такому розмірі не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України.

Інші доводи, які зазначені в апеляційних скаргах захисників підозрюваного також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки підлягають перевірці під час розгляду кримінального провадження по суті судом першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, оскільки слідчий орган досудового розслідування в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 на свободу. Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі, з урахуванням наведених в апеляційній скарзі доводів, в даному конкретному випадку, не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційні скарги захисників в інтересах підозрюваного, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 21 серпня 2019 року, включно, з одночасним визначенням ОСОБА_7 застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 394 200 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_15

Справа № 11-сс/824/4546/2019 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1