Справа № 183/5106/19
№ 1-кп/183/1270/19

У Х В А Л А
17 жовтня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, на теперішній час не змінились ризики, які враховувались судом під час обрання вказаного запобіжного заходу, які передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник обвинуваченого, в свою чергу, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 з тримання під вартою на особисту поруку, посилався на те, що при розгляді питання про продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого прокурор та судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою, оскільки, наявність тільки лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання особи під вартою. Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, соціально адаптований, має дружину, батьків, постійне місце проживання, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем служби, має намір працювати, має місце роботи. Прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим, відсутні підстави тримати обвинуваченого під вартою.
Прокурор зазначив, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку, в зв`язку з чим, просив суд відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строку його тримання під вартою, підтримав клопотання захисника, просив суд змінити відносно нього запобіжний захід на особисту поруку, зазначивши, що він не має наміру переховуватися від суду, впливати на свідків, буде доводити свою непричетність до злочину.
Захисник обвинуваченого просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, просив суд задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче засідання не з`явилася, що не є перешкодою для розгляду судом клопотань про продовження чи зміну запобіжного заходу.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
На підставі частин 1, 2 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Також, частиною ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження обвинувального акта.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершений, судом не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи, не допитані свідки обвинувачення.
Суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, соціально адаптований, має дружину, батьків, постійне місце проживання, позитивно характеризується, в той же час, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання від семи до десяти років, в звязку з чим, суд приходить до переконання, що з огляду на тяжкість обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, на теперішній час наявні ризики, які передбачені пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Суд приходить до висновку, що прокрором не надано жодного доказу наявності ризиків, передбачених частинами 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, що узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу на даний час не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, в звязку з чим, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження, необхідно відмовити в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України на взяття на особисту поруку відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 12 грудня 2019 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1