Справа №635/5981/19
Провадження №1-кс/635/2877/2019

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю представника заявника - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Покотилівка заяву ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2019 року представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року по справі №635/5981/19, провадження №1-кс/635/2671/2019 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001296 від 06 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 КК України, зобов`язати уповноважених осіб слідчого відділу Харківського ВП ГУНП у Харківській області, прокурора, в провадженні якого знаходиться зазначене кримінальне провадження, повернути ОСОБА_5 вищезазначене майно.
В обґрунтування заяви зазначив, що 05 серпня 2019 року о 14 годині 30 хвилин співробітниками Харківського ВП ГУНП України в Харківській області здійснено тимчасове вилучення майна у ОСОБА_5 15 листопада 2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір оренди автомобіля №238, колісного екскаватора АТЕК-881, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1994 року випуску. 09 січня 2019 року укладено договір оренди автомобіля №57, а саме - на вантажівку самоскид-С FOTON BJ3251, державний номерний знак НОМЕР_2 . Зазначає, що правова підстава для арешту майна не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 КК України, слідчим не надано та не обґрунтовано необхідності арешту майна, як доказу у кримінальному провадженні, слідчим не надано доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.240 КК України, а саме - власник майна та ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказаною статтею КК та у даному кримінальному провадженні не притягнуті, слідчим не надано розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також не встановлено особу, якій таку шкоду завдано; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження не відповідає предмету доказування; наслідками арешту майна є позбавлення права користування вказаним майном, у кримінальному провадженні, де відсутній склад кримінального правопорушення; доказів видобування або будь якого використання надр, а також їх приналежність до загальнодержавних або місцевих, суду не надано. З урахуванням викладеного, вважає, що є достатньо підстав для скасування арешту майна.
Заявник належним чином повідомлявся про час та місце розгляду заяви в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.
Слідчий ОВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про скасування арешту майна, зазначив, що дозволу на видобування піску на земельній ділянці Бабаївська селищна рада Харківського району Харківської області не надавала, ОСОБА_5 не є власником майна з якого просить зняти арешт.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення адвоката, слідчого, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково.
СВ Харківського ВП ГУНП у Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001296 від 06 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001296 від 06 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України - задоволено. Накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучені 05серпня 2019 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 : вантажівку типу «самоскид-С» FOTON BJ3251, червоного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 ; колісний екскаватор червоного кольору АТЕК-881, серійний номер НОМЕР_1 , рік випуску 1994, номер кузову НОМЕР_5 ; номер двигуна НОМЕР_6 . Місцем зберігання вказаних транспортних засобів визначено спеціальний майданчик тимчасово затриманого та арештованого автомототранспорту ГУНП у Харківській області за адресою: м.Харків, вул.Пушкінська, 106. Накладено арешт на тимчасово вилучене 05 серпня 2019 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія номер № НОМЕР_7 , виданого ВРЕР№1 ГУМВСУ на вантажівку типу «самоскид-С» FOTON BJ3251, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія номер № НОМЕР_8 , виданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на колісний екскаватор червоного кольору АТЕК-881, зв`язку з 4 ключів від вказаних транспортних засобів із металевим брелоком з написом «SINCE 2012», які зберігати у камері зберігання речових доказів Харківського ВП ГУНП у Харківській області.
Накладаючи арешт на вказане вище майно, слідчий суддя виходив з того, що слідчий довів необхідність арешту тимчасового вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч.1 ст.7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Даних, що вищевказане майно на теперішній час необхідне для проведення слідчих дій, до суду не надано.
Також на теперішній час органом досудового розслідування не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт.
Однак, оскільки у кримінальному провадженні на теперішній час не проведені всі необхідні слідчі дії, слідчий суддя вважає скасування арешту з вказаного вище майна передчасним.
Враховуючи викладене вище, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для заявника, суд вважає можливим змінити місце зберігання вантажівки типу «самоскид-С» FOTON BJ3251, червоного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_9 , власником якого є ОСОБА_7 , колісного екскаватора червоного кольору АТЕК-881, серійний номер НОМЕР_1 , рік випуску 1994, номер кузову НОМЕР_5 ; номер двигуна НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_6 , а користувачем на підставі договорів оренди від 15 листопада 2018 року та 09 січня 2019 року є заявник, зі спеціального майданчику тимчасово затриманого та арештованого автомототранспорту ГУНП у Харківській області за адресою: м.Харків, вул.Пушкінська, 106 на місце мешкання заявника та передати вищевказане майно на відповідальне зберігання ОСОБА_5 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.173, 174 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 задовольнити частково.
Передати вантажівку типу «самоскид-С» FOTON BJ3251, червоного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а колісний екскаватор червоного кольору АТЕК-881, серійний номер НОМЕР_1 , рік випуску 1994, номер кузову НОМЕР_5 ; номер двигуна НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , на які ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року накладено арешт з забороною користуватися та розпоряджатися вилученим майном, на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , який користувався арештованим майном на підставі договорів оренди від 09 січня 2019 року та від 15 листопада 2018 року, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна у гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України за незбереження або інші незаконні дії щодо арештованого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 29 серпня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1