У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаське Слов`янського району Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, працюючого газорізальником МСЦ № 1 (м/к) у ПАТ «Слов`янський машинобудівний завод», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.

До обвинуваченого застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою до 29.11.2019 року.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки наявні ризики переховування обвинуваченого від суду, впливу на потерпілих та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, що може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду. Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення для отримання матеріальної вигоди, тому існує ризик того, що для задоволення своїх соціально-побутових потреб може вчинити нове корисливе кримінальне правопорушення, крім того, після вчинення першого епізоду, а саме нападу на потерпілу ОСОБА_6 , ОСОБА_4 продовжив вчиняти напади на інших потерпілих і його злочинну діяльність було припинено лише завдяки діям співробітникам поліції. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, спонукати їх відмовитися від своїх свідчень або змінити їх на його користь, оскільки знає точну адресу проживання потерпілих та більшості свідків.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, надавши останньому можливість працювати, забезпечувати та утримувати себе та свою сім`ю, оскільки підстав для продовження строку тримання під вартою немає. Сторона обвинувачення лише припускає про наявність ризиків, але жодного ризику не існує. Обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою вже більше двох років, при цьому має стійки соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем мешкання характеризується позитивно, до затримання мав постійне місце роботи, стабільний заробіток та можливість забезпечувати свою родину.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просив замінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд, зобов`язаний, розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішені питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він обвинувачується (до десяти років позбавлення волі); вік та стан здоров`я (пенсійного віку він не досяг, офіційно не працює).

Також, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, оскільки вчинив декілька епізодів тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачено законом у розмірі до десяти років позбавлення волі, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого ОСОБА_4 у цьому випадку може бути визнаним, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив декілька епізодів кримінального правопорушення, що на думку суд у свідчить про систематичність його протиправних дій, та наявності ризику того, що, перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.

У кримінальному провадженні не допитані всі свідки, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про наявність ризику незаконного впливу на свідків або перешкоджанню кримінального провадження іншим чином.

У зв`язку з наведеним, є всі підстави вважати що вищезазначені обставини обґрунтовано викладені прокурором про те, що обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на волі, може ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому міра запобіжного заходу ОСОБА_4 обрана відповідно до діючого законодавства, виходячи з тяжкості злочину та особи обвинуваченого та зміні не підлягає.

При цьому суд враховує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, але жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 331, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на домашній арешт відмовити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» строком на 60 днів, тобто до 25 січня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її отримання.

Ухвала може бути оскаржена сторонами до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1