ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/586/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 644/7384/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» та голови спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відношенні засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 20.10.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання у виді 3 років 11 місяців 16 днів позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 23.11.2015 року. Строк відбування покарання рахується з 20.10.2015 року, з часу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за даним кримінальним провадженням.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.02.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання призначеного за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 20.10.2015 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VII від 26.11.2015 року, яка діяла до набрання чинності Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року) строк попереднього ув`язнення з 20.10.2015 року по 23.11.2015 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
На час розгляду подання засуджений відбув 3/4 частини призначеного судом покарання, а саме: 3 роки 2 місяці 4 дні, не відбута частина покарання складає: 9 місяців 12 днів.
Згідно наданої ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 140, ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України. Засуджений звільнявся від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком та вчинив нове кримінальне правопорушення. Також під час відбування покарання звільнявся умовно-достроково, останній раз ухвалою суду від 22.09.2014 року на строк 11 місяців 16 днів, та вчинив новий злочин, а отже на шлях виправлення після звільнення не став. До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими.
Районний суд зазначив, що відсутність стягнень у засудженого на час звернення до суду з поданням не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, цей факт лише підтверджує обставину звичайного додержання засудженим режиму відбування покарання.
Доводи подання про можливість застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими, з урахуванням перевірених матеріалів особової справи засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43).

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання, звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Мотивуючи скаргу вказав, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Посилання суду на те, що він раніше звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, умовно-достроково та знов вчиняв злочини вважає неприпустимим та таким, що порушує його права. Вважає, що суд поверхово розглянув справу, не прийняв до уваги наявність у нього заохочень під час відбування покарання. Наголошує, що за час відбування покарання зробив для себе належні висновки, в майбутньому злочини вчиняти не буде, має міцні соціальні зв`язки, бажає після звільнення працевлаштуватися.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 20.10.2015 року, яким його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання у виді 3 років 11 місяців 16 днів позбавлення волі.
Початок строку покарання - 20.10.2015 року, кінець строку 03.09.2019 року.
28.09.2018 року начальник Державної установи «Харківська виправна колонія №43» спільно із головою спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова звернулися до районного суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2018 року в задоволенні подання відмовлено з наведених вище підстав.
Даючи оцінку законності оскаржуваної ухвали суду та обґрунтованості апеляційної скарги засудженого, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Вивченням даних про особу ОСОБА_7 та даних, що характеризують засудженого під час відбування ним покарання, встановлено таке.
ОСОБА_7 раніше судимий: 1) 22.04.2011 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на два роки; 2) 11.07.2012 року Барвінківським районним судом Харківської області за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі, звільнений 22.09.2014 року за ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова умовно достроково на невідбутий строк покарання 11 місяців 16 днів позбавлення волі; 3) на даний час відбуває покарання за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 22.10.2015 року, яким його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України призначено 3 роки 11 місяців 16 днів позбавлення волі, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.10.2015 року по 23.11.2015 року, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.
Відповідно до характеристики від 26.09.2018 року, затвердженої начальником ДУ «Харківська виправна колонія №43», засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.10.2015 року.
З 22.10.2015 тримався в Харківському слідчому ізоляторі. За час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 05.01.2016 року відбуває покарання у Державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази, стягнень не має. Працевлаштований у бригаді № 130 відділення СПС № 13 установи. До основної роботи ставиться добре, проявляє розумну ініціативу. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує товариські взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Залучається до робіт із благоустрою установи та робіт з забезпечення установи продовольством, до виконання робіт відноситься з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта» та «Професія», відвідує заплановані заходи, робить для себе належні висновки. Проявляє корисну ініціативу у вирішенні питань праці, побуту та відпочинку у відділенні, а також соціальну активність. Підтримує доброзичливі родинні зв`язки з матір`ю та сестрою шляхом листування та телефонних розмов, отримує посилки і передачі.
Засуджений ОСОБА_7 має чотири заохочення подяки від 12.12.2016 р., 10.02.2017 р., 20.09.2017 р., 15.06.2018 р. за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
На підставі наведених даних адміністрацією колонії зроблено висновок про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.ч. 1,2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки, тобто активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання тощо.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Під час прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення, повинна вивчатися поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання, його ставлення до вчиненого та до режиму відбування покарання, активну участь у суспільному житті установи виконання покарань.
Відповідно до ч.3 ст.6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання свідчать про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.
Колегія суддів звертає увагу, що рішенням комісії Державної установи «Харківська виправна колонія № 43» від 27.09.2017 року (протокол № 37) засудженому відмовлено в застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Рішенням комісії Державної установи «Харківська виправна колонія № 43» від 30.05.2018 року (протокол № 19) засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, за особистою заявою засудженого.
Також, слушною є позиція районного суду стосовно того, що засуджений раніше звільнявся від відбування покарання за ст. 75 КК України та ст. 81 КК України, але знов вчиняв злочини. Вказані обставини свідчать про не виправдання ОСОБА_7 наданої йому довіри та небажання ставати на шлях виправлення.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, що були зроблені після дослідження даних про особу засудженого, а також характеризуючих його під час відбування покарання даних, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам ст. 81 КК України та рекомендаціям, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Колегія суддів погоджується з рішенням районного суду про відсутність підстав для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції.
У зв`язку з викладеним апеляційна скарга ОСОБА_7 залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін, як така, що є мотивованою, обґрунтованою, постановленою із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя -

Судді: