Справа № 286/3938/19
У Х В А Л А
29.11.2019 м. Овруч
Суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1
розглянувши клопотання ОСОБА_2 про передачу на відповідальне зберігання тимчасово вилученого майна , -
28 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням в якому просить зобов`язати Овруцьке ВП ГУНП в Житомирській області передати на відповідальне зберігання законному власнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належний йому автомобіль марки Тойота Ленд-Крузер 120 Прадо, р.н. НОМЕР_1 -3, дозволивши при цьому користуватися вказаним майном.
Вирішуючи питання про прийняття до розгляду вказаного клопотання слідчий суддя звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. КПК передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач, яке повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Статтею 169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Невиконання процесуального обов`язку щодо негайного повернення майна особі зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, який полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством чітко регламентовані підстави та порядок, що дозволяє звернутися до суду при вирішенні питань, що стосуються тимчасово вилученог майна.
Отже, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання майна, до моменту звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про арешт майна, діючим законодавством не передбачено звернення до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, а також покладення рішенням слідчого судді відповідальності за його зберігання.
Виходячи з наведеного, вирішення питання про залишення тимчасово вилученого майна на відповідальне зберігання на даному етапі не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм чинного законодавства.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає поверненню.
Керуючись ст.236 КПК України, слідчий суддя , -
Повернути клопотання ОСОБА_2 про передачу на відповідальне зберігання тимчасово вилученого майна.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1