У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження
22 жовтня 2019 року м.Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши зміст апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року, -
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження № 0000992 від 03.03.2017 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
18 вересня 2019 року ухвалою цього ж суду задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_7 і продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 та строк покладених на обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, терміном на два місяці.

Не погодившись з прийнятим рішенням, захисником-адвокатом ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 18.09.2019 року про продовження ОСОБА_2 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, у якій ставиться питання щодо її скасування.
Перевіривши апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_3 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає розгляду з поверненням особі, що її подала, з таких підстав.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, що ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема: вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Поряд з цим, за вимогами ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, які вирішують справу по суті ( вирок, ухвала про закриття справи), окремому оскарженню не підлягають, а заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
З апеляційної скарги захисника вбачається, що він оскаржує процесуальне рішення про продовження обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу, прийняте в рамках судового провадження, до ухвалення судового рішення, яке вирішує дане кримінальне провадження по суті, а, отже, окремому оскарженню не підлягає.
Таким чином, Конституція України та Кримінальний процесуальний кодекс України пов`язують реалізацію прав особи на оскарження ухвали суду з наявністю відповідно визначеного законом процесуального порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Покликання захисника в апеляційній скарзі на рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 392 КПК України, які, на думку апелянта, гарантують право окремого апеляційного оскарження даної ухвали суду першої інстанції, не заслуговує на увагу, оскільки вищевказане рішення стосується лише оскарження процесуального рішення щодо продовження строку тримання під вартою, постановленого під час судового провадження в суді першої інстанції, до ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України, -
УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та строку покладених на обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, терміном на два місяці.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя ОСОБА_1