Ухвала
Іменем України

17 вересня 2019 р.

м. Київ
Справа № 486/1496/17
Провадження № 51-6866 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернулася до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
Зокрема серед недоліків було вказано на те, що захисником було вказано на не вірну оцінку та недостовірність окремих доказів, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції..
У межах визначеного судом строку захисник повторно звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Однак, як видно зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі суду недоліки не усунула.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК України цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, усупереч цим положенням процесуального закону, захисник ОСОБА_4 у повторній касаційній скарзі знову заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, посилається на неповноту судового розгляду, недостовірність показів свідків, що і вважає істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, але відповідно до статтей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції згідно з ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, у наданий строк захисник недоліки касаційної скарги не усунула, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, його може бути поновлено за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3