ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/273/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/462/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000034 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трифонівка, Великоолександрівського району, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31.05.2011 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч.2,3 ст. 185 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України, ч.3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання:
- за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;
- за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому обраховано з 28.02.2018 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 14 січня 2018 року о 15-00 годині, знаходячись на території набережної в м. Каховка Херсонської області під час відпочинку, не маючи передбаченого законом дозволу, придбав шляхом знахідки предмети, які згідно з висновком вибухово-технічної експертизи № 6-ВТ від 12.02.2018 року є корпусом ручної гранати РГН, запалом УЗД до ручних осколкових гранат типу РГН, РГО, в сукупності являються бойовою наступальною осколковою ручною гранатою РГН, яка придатна для здійснення вибуху, використання за призначенням, які в подальшому незаконно зберігав та переносив при собі, та котрі 01.02.2018 року були виявлені та вилучені при ньому працівниками поліції в ході складання адміністративного протоколу серії ГП № 253354 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і подальшому проведенні особистого огляду та огляду речей в ході складання протоколу про адміністративне затримання АА № 150098 у відповідності до ст. 264 КУпАП.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Крім того, ОСОБА_7 30 січня 2018 року о 18-00 годині в смт ВеликаОлександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на порушення права приватної власності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_2 вищевказаного населеного пункту, де в подальшому через незачинені на замикаючий пристрій двері господарської будівлі, яку ОСОБА_9 використовував як сховище для збереження свого майна, проник до її приміщення,звідки повторно, таємно викрав один алюмінієвий бідон об`ємом 40л, вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 625-МТ від 26.02.2018 року складає 350 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріального збитку на вищевказану суму.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Крім того, ОСОБА_7 03 лютого 2018 року о 20-00 годині в смт Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на порушення права приватної власності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу проник на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 вищевказаного населеного пункту, де в подальшому, через незачинені на замикаючий пристрій двері господарської будівлі, яку ОСОБА_9 використовував як сховище для збереження свого майна, проник до її приміщення, звідки таємно, повторно викрав один алюмінієвий бідон об`ємом 40 л, вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 625-МТ від 26.02.2018 року складає 315 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріального збитку на вищевказану суму.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Херсонської області ОСОБА_8 просить вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. З мотивувальної частини вироку з обвинувачення ОСОБА_7 визнаного доведеним, виключити таку кваліфікуючу ознаку ч.1 ст. 263 КК України - як зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що під незаконним зберіганням вогнепальної зброї ( крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при собі, а в обраному нею місці.
На підставі матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції було встановлено, що вибухові пристрої у ОСОБА_7 були виявлені саме під час його особистого огляду, які він носив при собі, що на думку апелянта, виключає наявність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, як зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
На думку апелянта , суд застосував закон, який не підлягав застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, 413 КПК України є підставою для зміни вироку.
В ході апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив змінити вирок.
Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Пояснив, що після того, як він знайшов вибуховий пристрій він його носив у сумці.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
В апеляційній скарзі прокурором не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 185 КК України, а також вид і міра призначеного покарання, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги лише в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором було направлено обвинувальний акт до суду за обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковано, як носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
У відповідності до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.
В обвинувальному акті не викладено фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та не встановлено де саме, та якому місці, та протягом якого часу обвинувачений незаконно їх зберігав .
Не встановлені ці обставини й судом першої інстанції. ОСОБА_7 про вказані обставини не повідомляв і суд це питання не з`ясовував.
Крім того суд позбавлений процесуальної можливості вийти за межі пред`явленого обвинувачення і самостійно встановлювати обставини вчинення злочину інші , ніж зазначені в обвинувальному акті .
Таким чином, викладаючи у вироку обвинувачення ОСОБА_7 у зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, визнане судом доведеним та кваліфікуючи його дії за вказаною ознакою, суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, не навів доказів, які підтверджують винуватість обвинуваченого у зберіганні вибухових пристроїв , не встановив за цим обвинуваченням обставини , які підлягають доказуванню відповідно до положень ст. 91 КПК, чим істотно порушив вимоги КПК.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе на підставі п 3, 4 ч 1 ст. 409 КПК, п 4 ч 1 ст. 408 КПК України змінити вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині кваліфікації його дій та обвинувачення визнаного судом доведеним, виключивши із мотивувальної частини вироку суду, посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України, як зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та відповідну вказівку суду на зберігання вибухових пристроїв із обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Зміна вироку не тягне за собою обов`язку суду апеляційної інстанції повторно встановлювати обставини провадження.
Істотних порушень вимог КПК , які б стали безумовною підставою для скасування вироку колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409,408, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року відносно ОСОБА_7 змінити.
Виключити з обвинувачення ОСОБА_7 , визнаного судом доведеним вказівку суду на зберігання ним без передбаченого законом дозволу корпусу ручної гранати РГН, запалу УЗД до ручних осколкових гранат типу РГН, РГО, в сукупності являються бойовою наступальною осколковою ручною гранатою РГН, яка придатна для здійснення вибуху, використання за призначенням.
Вважати правильною кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України як придбання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
В решті зазначений вирок відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії ухвали, може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2