УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 24.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
03 жовтня 2019 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 24.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, згідно якого просив накласти арешт на вилучене 27-28.09.2019 року в ході обшуку земельної ділянки кадастровий номер :79:077:0006 майно.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження, всупереч вимогам п.3 ч.2 ст.171 КПК України, прокурором у клопотанні не зазначено конкретних фактів чи доказів, що свідчать про володіння, користування, чи розпорядження третіми особами вилученим в ході обшуку майном, на яке прокурор просить накласти арешт.

З наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів не можливо встановити третю особу, якій належить вилучене в ході обшуку майно.

Крім того, у клопотанні та долучених до нього матеріалах відсутні дані про місцезнаходження тимчасово вилученого майна, про арешт якого ставиться питання.

Наведені обставини унеможливлюють розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості повідомити особу, яка є володільцем/власником тимчасово вилученого майна про розгляд такого клопотання і таким чином забезпечити її право брати участь при розгляді клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання прокурора відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_2 про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України, а тому вказане клопотання необхідно повернути прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись вимогами ст.ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 24.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України повернути прокурору відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_2 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1