КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2074/2019 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 314 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року у кримінальному провадженні № 0008814 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0008814 від 08.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, повернуто прокурору.

Таке рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зокрема, як указав суд, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим. На початку обвинувального акта є лише посилання на результати обшуку в житлі ОСОБА_8 і вилучені під час обшуку речовини та предмети, що не є викладом фактичних обставин кримінального правопорушення в розумінні положень кримінального процесуального законодавства.

Також суд звернув увагу на те, що обвинувальний акт містить посилання на кримінальне провадження № 0008122, що не узгоджується із загальним номером кримінального провадження № 0008814, яке стосується обвинувачення ОСОБА_8 , разом з цим у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені процесуальні рішення, які б пояснювали існування іншого кримінального провадження.

Окрім того, як зазначив суд, обвинувальний містить відомості, які не передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме при формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 в обвинувальному акті є посилання на докази у кримінальному провадження, зокрема висновки судових експертиз із зазначенням їх реквізитів та дат складання, що є неприпустимим, оскільки докази надаються суду та досліджуються виключно під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить

скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року та повернути обвинувальний акт до Дарницького районного суду м. Києва на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та, серед іншого, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які зазначені з першої п`яту сторінку акта, починаючи з фрази: «на підставі викладеного» та закінчуючи: «небезпечним наркотичним засобом», тобто до формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації, отже висновки суду щодо відсутності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення суперечать змісту обвинувального акта. Що ж стосується посилання в акті на інший номер кримінального провадження, то, як зазначає апелянт, це -

технічна помилка.

Таким чином, за твердженням апелянта, суд безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт, а тому судове рішення відповідно до вимог ст. 412 КПК України підлягає скасуванню.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить її,

як необґрунтовану, залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення захисника та обвинуваченого щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Обов`язкові відомості, які повинен містити в собі обвинувальний акт, визначені в ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що зміст фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, тобто окремих складових обвинувального акта, відповідно до вимог ст. 91 КК України визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і є необхідними та достатніми для його вирішення по суті, то наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У своїй постанові від 24.11.2016 (справа № 5-328 К/С-16) Верховний Суд України звернув увагу на те, що важливим є виклад в обвинувальному акті саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації права на захист.

Як убачається з матеріалів провадження, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , який надійшов для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва, до викладу формулювання обвинувачення є лише посилання на те, що 24.08.2016 за добровільною згодою ОСОБА_8 було проведено обшук, під час якого в будинку

виявлено різні предмети та речовини. Але такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відображає всієї сукупності фактичних даних, що характеризують обставини того діяння, обвинувачення в якому за ч. 3 ст. 307 КК України висунуто ОСОБА_8 обвинувальним актом.

Таким чином, є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що суперечить вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, в обвинувальному акті, а саме, у формулюванні обвинувачення, є посилання на докази, зокрема, висновки експертів із наведенням змісту результатів тих досліджень, які здійснювалися експертами під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, проте розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті є неприпустимим, оскільки фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що в свою чергу не узгоджується з такими засадам кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів, а також суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

Обґрунтовано суд першої інстанції також звернув увагу на вказівку в обвинувальному акті на інше кримінальне провадження, що нічим не пояснюється та є незрозумілим в контексті значення цієї інформації для розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_8 .

За вказаних обставин, на переконання колегії суддів, недотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо обов`язку викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також посилання в обвинувальному акті на зміст доказів сторони обвинувачення, в даному випадку впливає на право на захист ОСОБА_8 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора, які зводяться до того, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, є безпідставними. Висновки суду щодо наявних в обвинувальному акті недоліків, з огляду на його зміст, як вважає колегія суддів, відповідають фактичним обставинам провадження, а невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України є законною підставою для повернення цього процесуального документа прокурору.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0008814 від 08.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, повернуто прокурору без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4