Справа №706/1332/19
Провадження №1-кп/701/123/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2019 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
законного представника - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маньківка кримінальне провадження з клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого за ч.2 ст. 310 КК України, за ознаками суспільно-небезпеченого діяння, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України,

В С Т А Н О В И В :
10 червня 2019 року в період часу з 17 години 25 хвилин по 18 годину 20 хвилин в с. Велика Севастянівка Христинівського району Черкаської області, працівниками поліції, при проведенні огляду присадибної земельної ділянки домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , якою він користується і яку він обробляє, на вказаній земельній ділянці, серед господарських овочевих культур, були виявлені та вилучені 46 (сорок шість) рослин коноплі, які згідно висновку хімічної експертизи № 10/640 від 27.06.2019 року, є рослинами роду коноплі (Саnnаbis), які містять психотропну речовину - тетрогідроканабінол та які ОСОБА_6 незаконно вирощував.

В зв`язку з наявністю у ОСОБА_6 , психічного захворювання, яке позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо останнього, примусових заходів медичного характеру, яке підтримав в судовому засіданні.

Захисник заперечував на необхідність застосувати відносно ОСОБА_6 , примусові заходи медичного характеру.

Законний представник висловив думку про необхідність застосувати відносно ОСОБА_6 , примусові заходи медичного характеру та підтримав клопотання прокурора.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки злочину, передбачених ч. 2 ст. 310 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Між тим, у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 256 від 02.08.2019 року ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдальної форми з епізодичним перебігом і вираженим стабільним дефектом, через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що знають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині вираженні прояви дефекту із змінами емоційно - вольової сфери, мислення, розладами критичності, розладами адаптації і проявами дезорганізованої поведінки, що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння ОСОБА_6 суспільно - небезпечних дій, він потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом і лікування в примусовому порядку.

Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_6 на момент розгляду кримінального провадження, так як він в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

У відповідності до вимог ст. ст. 19, 94 КК України, до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_6 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 19, 93, 94 КК України, ст. ст. 508, 513 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого за ч. 2 ст. 310 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Речові докази:
- пропіленовий мішок з рослинами коноплі та картонну коробку з рослинами коноплі в кількості 10 шт, які зберігаються в камері речових доказів Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області - знищити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1