Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2364/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 206 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 травня 2019 року,
встановив:

Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України.

Таке рішення суд мотивував тим, що заявлені вимоги скарги не є предметом розгляду слідчого судді відповідно до вимог Глави 26 КПК України та відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України, а тому дії слідчого не підлягають оскарженню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою матеріали скарги на незаконне затримання ОСОБА_8 повернути до суду першої інстанції для розгляду.

Посилається на те, що звернувся до місцевого суду із скаргою в порядку ст. 29 Конституції України та ст. 206 КПК України, а тому суд першої інстанції мав розглянути його скаргу по суті та прийняти рішення. Положення статті 303 КПК України в даному випадку не застосовується, оскільки суд першої інстанції повинен був перевірити законність затримання ОСОБА_8 .

Звертає увагу, що участі у судовому засідання він не брав, а копію оскаржуваної ухвали отримав лише 18.05.2019 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали ним не пропущений.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вказана гарантія регламентується також частиною 1 ст.12 КПК України, згідно з якою, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Перевіривши матеріали провадження колегією суддів встановлено, що захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій зазначав на необхідність здійснення перевірки слідчим суддею обставин затримання ОСОБА_8 , обґрунтувавши свої доводи статтею 206 КПК України.

За змістом ст. 206 КПК України обов`язком слідчого судді, в межах його територіальної юрисдикції, є перевірка відомостей отриманих з будь-якого джерела про законність тримання особи під вартою.

Разом з тим, судом першої інстанції в порушення норм діючого процесуального закону було відмовлено захиснику ОСОБА_7 у відкритті провадження за вказаною скаргою з підстав, що скарга не стосується обставин які з`ясовуються у порядку ст. 206 КПК України, а стосується виключно підстав затримання, що не є компетенцією слідчого судді згідно ст. 303 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може, оскільки вважає, що слідчий суддя вирішуючи питання прийнятності чи неприйнятності скарги, передчасно, не заслухавши пояснення осіб, не провівши належну перевірку доводів скарги відмовив особі у перевірці законності її тримання під вартою, хоча скарга обґрунтована ст. 206 КПК України.

На переконання колегії суддів у даному випадку слідчий суддя міг визначити межі оскарження лише розглянувши скаргу по суті, заслухавши доводи учасників та перевіривши правові підстав з яких особу було позбавлено свободи.

Керуючись ст. ст. 367, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корстенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 травня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_7 направити до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: