Дата документу 25.07.2019 Справа № 311/2125/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/2125/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/713/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2019 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000081, внесеного до ЄРДР 17 липня 2017 року за ч.1 ст.197-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
процесуальний прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, зміст поданого клопотання не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч.1 ст.170 КПК України. Стороною обвинувачення в межах заявленого клопотання не доведено, що на даний час існують підстави для висновку про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 КК України, зокрема, що є підстави вважати, що має місце самовільне зайняття земельної ділянки. Клопотання та долучені до нього докази не дозволяють зробити висновок про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, а саме самовільне зайняття земельної ділянки. Тобто в клопотанні міститься лише припущення про те, що має місце самовільне зайняття земельної ділянки, проте таке припущення не доведено належними та допустимим доказами. Крім того, відсутні відомості про те, що будь-якій особі заподіяна така шкода, яка є обов`язковою ознакою вищевказаного кримінального правопорушення, та кому саме належить земельна ділянка.

В апеляційній скарзі прокурор просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого повністю та накласти арешт на майно, а саме: колісний трактор «Беларус-892» синього кольору, д.р.н. НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 ), бортовий причіп без ідентифікуючих ознак; комбайн «John Deerе» зеленого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), заборонивши власникам та будь-яким іншим особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в ході проведення огляду вищевказаного майна користувач майна ОСОБА_10 відмовився надавати слідчому або прокурору документи, які посвідчують його право користування вказаним майном або право розпорядження іншими особами. Після проведення огляду зазначене майно було повернуто користувачу ОСОБА_10 .
Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, які доводять спосіб вчинення кримінального правопорушення, існує обґрунтована загроза того, що не накладення арешту на ці об`єкти призведе до їх втрати будь-яким способом, зазначеним у ст.170 КПК України, а також існує ризик продовження цього кримінального правопорушення.
Слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що відповідно до відкритих відомостей Публічної кадастрової карти України, вищезазначена земельна ділянка має невизначений тип власності, а отже, за відсутності інших доказів її можна вважати комунальною власністю.
Також слідчим суддею здійснено посилання на 202 договори на підтвердження законності перебування у власності ФОП ОСОБА_10 земельної ділянки, проте фактично суду вони надані не були та не досліджувались.
Слідчим суддею здійснено посилання на Книгу реєстрації договорів оренди земельної ділянки (паю) ПП ОСОБА_10 , зареєстровані Орлянською сільською радою, як на належний доказ, хоча в ході судового розгляду третьою особою надані відомості, що фактично саме нею особисто здійснюється ведення вказаної книги та у розпорядженні посадових осіб Орлянської сільської ради вона не перебувала з 2014 року, однак прокурору відмовлено у отриманні відповіді від третьої особи про джерело походження вказаного документа.
Крім того, слідчим суддею фактично розглянуто клопотання слідчого, а уточнене клопотання прокурора, до якого надано додаткові докази для забезпечення об`єктивного вирішення питання про накладення арешту на майно у законний спосіб проігноровано.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора представник власника майна адвокат ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2019 року.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що починаючи з 2005 року, ФОП ОСОБА_10 на підставі договорів оренди часток (паїв), кількість яких нараховує близько 1500 договорів, орендує земельні ділянки. Дані договори зареєстровані в Книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв), відповідно до ПКМУ № 119 від 20 січня 2000 року «Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)».
В той же час, сторона обвинувачення ігнорує вказані обставини та будь-яким чином блокує ФОП ОСОБА_10 продовжувати здійснювати господарську діяльність.
Станом на сьогоднішній день будь-яких ухвал слідчого судді про накладення арешту на сільськогосподарську техніку, врожай, земельні ділянки в межах цього кримінального провадження немає.
Орган досудового розслідування в порушення приписів ч.5 ст.132, ч.2 ст.171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували заявлені ризики.
Стороною обвинувачення в межах заявленого клопотання не доведено, що на даний час існують підстави для висновку про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 КК України.
У матеріалах, доданих до клопотання, відсутні відомості про те, що будь-якій особі заподіяна шкода, яка є обов`язковою ознакою вказаного кримінального правопорушення.
Для доказування обставин об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 КК України, відсутні потреби у накладенні арешту на транспортні засоби, а фіксування факту зайняття земельної ділянки здійснюється шляхом отримання тимчасового доступу до документів і подальшого їх аналізу і оцінки та шляхом проведення інших слідчих, процесуальних дій.
Крім того, матеріали клопотання не містять відомостей на підтвердження права власності тимчасово вилученого майна комбайна «John Deer» 9150 зеленого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), який є предметом клопотання.

У даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі.
Будь-яка правова підстава для арешту майна відсутня, вказане майно неможливо використати як речовий доказ у будь-якому кримінальному провадженні.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке обґрунтоване тим, що в ході опрацювання доручення прокуратури області щодо надання оцінки законності використання земельних ділянок №05/1-591вих.17-287 окв. від 10 липня 2017 року, Публічної кадастрової карти України, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державного реєстру іпотек встановлено, що невідомими особами на території Василівського району можливо самовільно використовуються земельні ділянки державної форми власності. З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також у зв`язку з невідкладністю та першочерговістю проведення слідчих дій в період часу з 11-27 годин до 12-50 години 02 липня 2019 року на земельній ділянці, яка має кадастровий номер :03:011:0003, та яка розташована на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області слідчим Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , за участю власника ОСОБА_10 проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено: трактор «Беларус-892» синього кольору, д.р.н. НОМЕР_1 з бортовим причепом без номерних знаків. Крім того, в період часу з 13-27 години до 13-52 години 02 липня 2019 року на земельній ділянці, яка має кадастровий номер :03:011:0003, та яка розташована території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області слідчим Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , за участю власника ОСОБА_10 проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено: комбайн «John Deer» зеленого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 . Після проведення огляду вищезазначене майно вилучено та передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги; представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст. 173 КПК України, повинен був враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На думку колегії суддів, слідчим суддею ці положення закону в повній мірі враховані при розгляді клопотання.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на транспортні засоби, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів.
На підтвердження доводів клопотання слідчим надано витяг з ЄРДР за №0000081 від 17 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, протоколи огляду від 02 липня 2019 року, розписки від 02 липня 2017 року, та інші документи, якими, на думку слідчого, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
В подальшому прокурор звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з уточненим клопотанням про накладення арешту на транспортні засоби, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів.
На підтвердження доводів клопотання прокурором надано витяг з ЄРДР за №0000081 від 17 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, протоколи огляду від 02 липня 2019 року, розписки від 02 липня 2017 року, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 02 липня 2019 року; постанови про визнання та долучення речових доказів від 02 липня 2019 року; копію книги реєстрації договорів оренди земельної частки (паю) ПП ОСОБА_10 , та інші документи, якими, на думку прокурора, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
На думку органу досудового розслідування та прокурора, транспорті засоби, вказані у клопотанні, є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, визначеним у ч.1 ст.98 КПК України, і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Разом з цим, в наданих слідчому судді матеріалах провадження відсутні докази того, що майно, на яке необхідно накласти арешт, дійсно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, на що обґрунтовано вказано в оскаржуваній ухвалі.
Відмовляючи в накладенні арешту на вказані транспортні засоби, слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, зміст поданого клопотання не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч.1 ст.170 КПК України. Стороною обвинувачення в межах заявленого клопотання не доведено, що на даний час існують підстави для висновку про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 КК України, зокрема, що дійсно є підстави вважати, що мало місце самовільне зайняття земельної ділянки.

В самому клопотанні з цього приводу містяться лише припущення, не Відсутні в матеріалах провадження і відомості про те, що будь-якій особі заподіяна шкода в певному розмірі, що є обов`язковою ознакою вищевказаного кримінального правопорушення. Не має об`єктивних даних кому саме належить земельна ділянка, зазначена у клопотанні.

Прокурором та слідчим не доведено, що вищевказані транспортні засоби мають будь-яке відношення до кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР.
Отже, надані слідчим та прокурором матеріали не підтверджують необхідність та доцільність накладення вищевказаного арешту.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що жодної з передбачених законом підстав для накладення вищевказаного арешту, як і самої доцільності такого арешту, прокурором не доведено.
Доводи прокурора про те, що слідчим суддею залишений поза увагою той факт, що земельна ділянка має невизначений тип власності, є безпідставними, оскільки як зазначено в оскаржуваній ухвалі, жодним чином не спростовані доводи представника власника майна про те, що земельна ділянка є колективною власністю та перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_10 .
Ці висновки слідчого судді ніким не спростовані у встановленому законом порядку.
Доводи прокурора про те, що слідчим суддею не розглянуто уточнене клопотання прокурора, до якого надано додаткові докази для забезпечення об`єктивного вирішення питання про накладення арешту на майно у законний спосіб, на думку колегій суддів, правильності висновків слідчого судді не спростовують, оскільки слідчий суддя прийняв правильне по суті рішення на підставі всіх матеріалів, наданих сторонами.
Отже, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог ст.ст.172, 173, 370, 372 КПК України, і порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування, колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, не спростовують правильності рішення слідчого судді.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4