У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні за участю ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2019р. задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно з забороною відчуження, користування та розпоряджання, яке вилучене 25.09.2019р. в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 , а саме: грошові кошти, а саме 10 купюр номіналом по 500 гривень, 15 купюр номіналом по 200 гривень, 1 купюра номіналом 5 гривень, 1 купюра номіналом 1 гривень; мобільний телефон з емблемою «Ниаwеі» ІМЕІ № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , обладнаний сім-карткою № НОМЕР_3 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 .

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2019р. задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке вилучено в ході обшуку житла 25.09.2019р. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Бравіс»; мобільний телефон «Нокіа»; ключі від автомобіля «Тойота»; металевий кастет чорного кольору.

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 та ключі від автомобіля «Тойота».

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_4 посилається на той факт, що кримінальне провадження та інкримінований ОСОБА_3 злочин не стосується транспортного засобу та не стосується порушень Правил дорожнього руху України; в рамках кримінального провадження не було здійснено жодного порушення, пов`язаного із порушенням права керування транспортним засобом; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 та ключі від автомобілю «Тойота» не було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та не залучено до кримінального провадження у якості речового доказу; відносно посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 та ключів від автомобілю «Тойота» відсутні сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказами злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 підтримали вимоги, зазначені у клопотанні про зняття арешту з майна та просили їх задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився.
Заслухавши думку слідчого, заявника, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні що слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004176 від 07.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2019р. задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно з забороною відчуження, користування та розпоряджання, яке вилучене 25.09.2019р. в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 , а саме: грошові кошти, а саме 10 купюр номіналом по 500 гривень, 15 купюр номіналом по 200 гривень, 1 купюра номіналом 5 гривень, 1 купюра номіналом 1 гривень; мобільний телефон з емблемою «Ниаwеі» ІМЕІ № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , обладнаний сім-карткою № НОМЕР_3 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 .

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2019р. задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке вилучено в ході обшуку житла 25.09.2019р. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Бравіс»; мобільний телефон «Нокіа»; ключі від автомобіля «Тойота»; металевий кастет чорного кольору.

Арешт було накладено обґрунтовано, однак, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна частково відпали, так як, відповідно до матеріалів кримінального провадження посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 та ключі від автомобілю «Тойота» не було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та не залучено до кримінального провадження у якості речового доказу. Крім того, відсутні відомості що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 та ключів від автомобілю «Тойота» є доказами злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, тощо.

Тому суд вважає, що при зазначених обставинах, під час подачі до суду адвокатом ОСОБА_4 клопотання про зняття арешту відповідно до ст. 170,174 КПК України, майно зазначено у зазначеному клопотанні, не є належним об`єктом заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

З огляду на викладене суд приймає клопотання адвоката ОСОБА_4 до розгляду та приходить до висновку що воно підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотанняпредставника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 01.10.2019р. задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2019р. на майно з забороною відчуження, користування та розпоряджання, яке вилучене 25.09.2019р. в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 , а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2019р. на майно, яке вилучено в ході в ході обшуку житла 25.09.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ключі від автомобіля «Тойота».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1
06.11.2019