Номер провадження 11-сс/816/368/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність слідчого та прокурорів, -

ВСТАНОВИЛА:

16 серпня 2019 року до Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся ОСОБА_7 , із заявою, в якій в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, просив визнати бездіяльність слідчого СВ ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 та процесуальних керівника Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 по розслідуванню кримінального провадження № 0002488 від 15.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2019 року у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , прокурорів Сумської місцевої прокуратури по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0002488 від 15.04.2015 року відмовлено, з підстав, що подано скаргу яка не передбачена ч. 1 ст. 303 КПК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить оскаржуване ним рішення слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати незаконною бездіяльність в розслідуванні кримінального провадження №002488 від 15.04.2015 року, слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 та процесуального керівника ОСОБА_6 по розслідуванню даного кримінального провадження.

У своїх доводах вказував на те, що починаючи з 17 жовтня 2016 року слідчі дії по даному кримінальному провадженню не проводились, а ним періодично здійснюються нагадування про недотримання розумних строків прокурорам різного рівня, в тому числі і до Генерального прокурора, відповідно до ст. 308 КПК України, проте дієвої допомоги йому надано не було, у зв`язку з чим він і звернувся до слідчого судді з даною скаргою.

Вказує на те, що досудове розслідування проводиться протягом чотирьох років, що не є розумним строком, рішення судів не виконують, розслідування взагалі не проводиться.

На переконання ОСОБА_7 , слідчим суддею відмовлено в задоволенні його скарги безпідставно, так як ним були виконані вимоги ст. 308 КПК України, що не дало позитивних результатів, з 15 квітня 2015 року ні слідчий, ні процесуальний керівник не завершили кримінальне провадження.

Зазначив, що оскаржуваним рішенням слідчого судді його було позбавлено права на захист в суді, а тому вона є незаконною.

Посилається також на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою закріплено право на справедливий і відкритий розгляд в кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю доповідача, щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення суду залишити без зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, вказаним вимогам оскаржуване рішення слідчого судді в повній мірі не відповідає.

Так, частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Положеннями Конституційного Суду України визначена правова позиція щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, відповідно якої кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно ст. 64 Конституції України не може бути обмеженим (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Згідно із ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Частина 1 статті 303 КПК України встановлює вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

При цьому, положення п. 1 зазначеної ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 у своїй скарзі просить визнати незаконною бездіяльність слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області та процесуальних керівників Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка полягає в тому, що протягом тривалого періоду жодних слідчих дій по кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 15.04.2015 року за №0002488, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 384 КК України не проводиться, контроль за його розслідуванням з боку процесуальних керівників, не здійснюється. Вказував також і на те, що він неодноразово, в порядку ст. 308 КПК України, звертався до органів прокуратури різного рівня, в тому числі і до Генеральної прокуратури України, з приводу недотримання строків розгляду кримінального провадження, проте жодних дієвих заходів вчинено не було, а він отримує лише відписки.

Тобто, ОСОБА_7 оскаржується бездіяльність слідчого, яка полягає у як у недотриманні розумних проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, так і фактична бездіяльність слідчого та процесуальних керівників Сумської місцевої прокуратури, яка полягає в тому, що протягом тривалого періоду жодних слідчих дій по кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 15.04.2015 року, не проводиться,

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя вказував на те, що оскарження заявленої ОСОБА_7 бездіяльності, передбачено положенням ч. 1 ст. 308 КПК України, шляхом подачі скарги прокурору вищого рівня.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки з вивчених апеляційним судом матеріалів кримінального провадження №0002488 вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово звертався до Прокуратури Сумської області зі скаргами недотримання розумних строків проведення досудового розслідування, у відповідь на які йому лише повідомляли, що тривають слідчі дії. При цьому, жодних даних про те, які ж слідчі дії були проведені в даному провадженні, матеріали не містять. Останнім документом в даному провадженні є вказівки Сумської місцевої прокуратури слідчому СВ Сумського відділу поліції датовані 20.03.2017 року.

Тобто, слідчий суддею взагалі не були перевірено використання ОСОБА_7 права на оскарження зазначеної ним бездіяльності органів досудового розслідування, шляхом звернення до прокуратури вищого рівня, які заходи реагування були вчинені Прокуратурою Сумської області у відповідь на звернення ОСОБА_7 та чи були вони дієвими.

Слід звернути також увагу і на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 17.10.2016 року, з якою вбачається, що скасовуючи постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 від 02.07.2016 року про закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходив з наступних підстав: слідчий в порушення вимог ст. 2 КПК України, не забезпечив швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в мірі своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; в порушення вимог ст. 9 КПК України, слідчий всебічно та повно не дослідив обставини кримінального провадження, не виявив які ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, не надав їм належну правову оцінку та не забезпечив прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень; слідчим не було здійснено наступних слідчих дій проведення допитів, одночасних допитів, залучення експерта для проведення експертизи, тощо.

Таким чином, аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до передчасного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 .

Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування рішення слідчого судді судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а відповідно до ч.1 ст. 412 цього Кодексу, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, ухвалу слідчого судді суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а тому вона підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а апеляційна скарга ОСОБА_7 - частковому задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не входить в обговорення інших вимог апеляційної скарги ОСОБА_7 , а саме щодо визнання незаконною бездіяльність слідчого та прокурорів, оскільки ці питання слідчим суддею, при відмові у відкритті провадження, не розглядались та не досліджувались, а тому колегія суддів позбавлена можливості надавати оцінку таким доводам апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2019 року, якою у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , прокурорів Сумської місцевої прокуратури по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002488 від 15.04.2015 року, скасувати в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4