Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/470/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, без утриманців, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 23 години 00 хвилин 10 листопада 2019 року до 23 години 00 хвилин 08 січня 2020 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 153 680 грн.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року до ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 23 години 00 хвилин 10 листопада 2019 року до 23 години 00 хвилин 08 січня 2020 року.
Слідчий суддя рішення мотивував тим, що злочини, за якими повідомлено про підозру ОСОБА_7 є тяжкими, умисними, корисливими, повторними, вчинені за попередньою змовою групою осіб.
Зухвалість поведінки підозрюваних та похилий вік потерпілих істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, обдумані, вчинені групою осіб. Слідчим суддею взято до уваги дані, що характеризують особу, яка підозрюється у вчиненні майнового злочину, раніше не судимий, але без джерела доходу чи/або заробітної плати. Шкоду не відшкодовано.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним - до восьми років позбавлення волі, є підставою для початку та продовження можливого переховування від слідства та суду. Місце реєстрації та фактичного проживання підозрюваного не співпадає з місцем проведення досудового розслідування.
У матеріалах клопотання наявні дані, що підтверджують ризики, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім процесуальних обов`язків, оскільки він підозрюється у вчиненні, тяжких, умисних, корисливих, повторних, вчинених за попередньою змовою групою осіб злочинів.
Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 у разі застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або іншого більш м`якого, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням суду захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 в дні вчинення двох кримінальних правопорушень, а саме 09.10.2019 та 12.10.2019 фактично знаходився за адресою свого проживання та реєстрації у місті Шостка, Сумської області, оскільки проходив лікування у Шосткінській центральній районній лікарні № 4 з видалення папілом на тілі хірургічним шляхом. Після проведеної операції ОСОБА_7 амбулаторно проходив подальшу реабілітацію (перев`язку) до 14.10.2019 включно, з обов`язковим відвідуванням медичного закладу, що підтверджується копією направлення на патологічне дослідження від 11.10.2019 та копіями виписок з медичної картки ОСОБА_7 .
Обставини, пов`язані з перебуванням підозрюваного ОСОБА_7 у місці проживання 09.10.2019 підтверджуються показами свідка ОСОБА_9 .
Також, слідчим суддею не враховано, що протягом 19.10.2019 в день вчинення третього кримінального правопорушення, ОСОБА_7 знаходився разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 у м. Києві в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначені обставини вказують на неможливість одночасного перебування підозрюваного 09.10.2019 і 12.10.2019 у м. Шостка Сумської області та у м. Кропивницькому, 19.10.2019 у м. Києві та у м. Кропивницькому та свідчать, що слідчим суддею не взяті до уваги всі докази, які істотно вплинули на висновки, які містяться в ухвалі.
Посилається на те, що слідчим суддею при встановленні даних, які характеризують особу ОСОБА_7 не враховано, що він офіційно працевлаштований та починаючи з 07.11.2019 розпочав роботу на підставі трудового договору, як менеджер з постачання продукції у ФОП ОСОБА_11 .
Намірів ухилятись від органів досудового слідства та суду у підозрюваного немає. ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання та в учбовому закладі, в якому проходив навчання, офіційно працевлаштований, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, раніше не судимий, тобто має міцні соціальні зв`язки.
Посилається на не, що слідчий суддя визначаючи межі застави, встановив її у максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, при цьому не навів відповідного обґрунтування для встановлення максимального розмірі застави.
У разі необхідності визначення меж застави, її розмір, який би гарантував виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у достатній мірі та не був би завідомо непомірним для ОСОБА_7 , мав би бути визначений у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_6 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Перевіркою матеріалів клопотання встановлено, що у провадженні Кропивницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0007717 внесене до ЄРДР 09.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.
12.11.2019 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру, в тому, що він за попередньою змовою із ОСОБА_12 та невстановленими слідством особами на початку листопада 2019 року шляхом обману, заволоділи грошовими коштами потерпілих.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.10.2019 року близько 16:00 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, представляючись працівниками поліції, ввівши потерпілу ОСОБА_13 в оману, про заздалегідь вигадану ситуацію з потраплянням її доньки у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої постраждали сторонні особи, та внаслідок чого за грошові кошти обіцяли вирішити питання щодо не притягнення її доньки до кримінальної відповідальності, перебуваючи у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , заволоділи грошовими коштами та майном на загальну суму 200 000,00 грн.

12.10.2019 року близько 03:30 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, представляючись працівниками поліції, ввівши потерпілу ОСОБА_14 в оману, про заздалегідь вигадану ситуацію з потраплянням її доньки у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої постраждали сторонні особи, та внаслідок чого за грошові кошти обіцяли вирішити питання щодо не притягнення її доньки до кримінальної відповідальності, перебуваючи у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , заволоділи грошовими коштами на загальну суму 86 060 грн.

19.10.2019 року близько 16:00 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, представляючись працівниками поліції, ввівши потерпілого ОСОБА_15 в оману, про заздалегідь вигадану ситуацію з потраплянням його доньки у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої постраждали сторонні особи, та внаслідок чого за грошові кошти обіцяли вирішити питання щодо не притягнення його доньки до кримінальної відповідальності, перебуваючи у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , заволоділи грошовими коштами на загальну суму 445 140,00 грн.

10.11.2019 року близько 21:00 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 та невстановленими слідством особами, представляючись працівниками поліції, ввівши потерпілого ОСОБА_16 в оману, про заздалегідь вигадану ситуацію з потраплянням його внука у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої постраждали сторонні особи, та внаслідок чого за грошові кошти обіцяли вирішити питання щодо не притягнення його внука до кримінальної відповідальності, перебуваючи у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , заволоділи грошовими коштами на загальну суму 83 530,00 грн.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.
Підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

Обґрунтованість підозри підтверджується протоколами огляду місця події (арк.к.п.32), протоколами допиту свідків та потерпілих (арк.к.п.12, 17, 22-25, 33, 40, 44), протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (арк.к.п.13-14, 18-19, 26-29, 34-35, 41, 45-46), результатами обшуку та експертних досліджень (арк.к.п.42-43, 49), які містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.

При цьому, доводи сторони захисту, щодо обґрунтованості підозри були предметом дослідження під час апеляційного розгляду провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_17 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 21.11.2019, і визнанні колегією суддів необгрунтованими.
Разом з цим. колегія суддів зауважує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту відносно того, що ОСОБА_7 не вчиняв кримінальних правопорушень, оскільки він не перебував у м. Кропивницькому під час вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає безпідставними, так як вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які у своїй сукупності об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Підозрюваний вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України злочини, є середньої тяжкості та тяжким злочином, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі, щодо осіб похилого віку, що істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 .

Також, слідчим суддею правильно враховано, що місце реєстрації та фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_7 не співпадає з місцем проведення досудового розслідування.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом, як на те вказує сторона захисту, на переконання колегії суддів, не здатне забезпечити ризики передбачені ст. 177 КПК України та належне виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків. Разом з цим, обізнаність про місце проживання потерпілих є обгрунтованим ризиком для незаконного впливу на останніх.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді що стосовно ОСОБА_7 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Належна поведінка ОСОБА_7 на досудовому слідстві та у подальшому виконання останнім процесуальних обов`язків, не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Зокрема, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Доводи апеляційної скарги про визначення ОСОБА_7 завідомо непомірного розміру застави є безпідставними, виходячи з наступного.
ОСОБА_7 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, не пов`язаного із застосуванням насильства, тому згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею правильно визначено розмір застави, яка становить вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом, станом на перше січня 2019 року.

Такий розмір застави буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

Врахувавши обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_7 підозрюється, дані про особу підозрюваного, загальний розмір заподіяних збитків від злочину, на переконання колегії суддів слідчий суддя визначив підозрюваному розмір застави, відповідно до вимог п. п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_6 відносно того, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації у АДРЕСА_1 , де мешкає разом зі своїми батьками, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, враховуючи конкретні обставини справи на переконання колегії судді не є підставами для зміни запобіжного заходу, а також не зменшують ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 не має на меті переховуватися від слідства та суду не є підставами для зміни запобіжного заходу та не зменшують ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є позицією сторони захисту, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, загальний розмір заподіяних збитків завданих потерпілим, суспільну важливість об`єкту посягання проти власності, наслідки такого посягання, характер та обставини протиправних дій, в яких підозрюється ОСОБА_7 .
Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду провадження.

Отже, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені обставини, які вказують, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого суддіКіровського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року, якою ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 23 години 00 хвилин 10 листопада 2019 року до 23 години 00 хвилин 08 січня 2020 року із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 153 680 грн - залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4