ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/6757/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" жовтня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві його клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0002585 від 08.04.2019 р., розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
07.10.2019 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві, за погодженням з процесуальним керівником, звернувся до суду клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні №0002585 від 08.04.2019 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить ОСОБА_4 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що Слідчим СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002585 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.04.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

08.04.2019 до Дарницького управління поліції надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 04.04.2019 року близько 11 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ТОВ ФК «Народна позика» шахрайським шляхом намагаються заволодіти вказаною квартирою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.08.2014 ОСОБА_5 на прохання чоловіка ОСОБА_6 , в приміщенні ТОВ ФК «Народна позика» за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 18, уклала з ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика», кредитний договір №0808001/000-КФК/14 та отримала кредит на суму 475 000 гривень на споживчі цілі строком на 6 місяців під 42% річних. Також, ОСОБА_5 у присутності представника ТОВ ФК «Народна позика» ОСОБА_7 та нотаріуса ОСОБА_8 , свого чоловіка підписала іпотечний договір.

В подальшому як вказує ОСОБА_5 15.12.2014, вона звернулась до ТОВ ФК «Народна позика» з повідомленням про неможливість визначений кредитним договором строком 08.02.2015 погасити отриманий кредит та відсотки.

03.06.2015 ТОВ ФК «Народна позика» на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 звернув стягнення на предмет іпотеки, на кв. АДРЕСА_1 .

15.02.2019 між ТОВ ФК «Народна позика» та ОСОБА_4 було укладено договір куплі-продажу, за яким ТОВ ФК «Народна позика» продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності№0 від 15.02.2019 власником кв. АДРЕСА_1 являється ОСОБА_4 .

02.07.2019 ОСОБА_5 , де остання проживає разом з своїм чоловіком ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 невстановлені особи, проникли до квартири, та повідомили, що квартира належить ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу та надали для огляду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, після чого незаконно виставили останніх за двері квартири, без рішення суду про виселення.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 0.

Враховуючи вищевказані обставини кримінального провадження, з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, шляхом проведення експертних досліджень, та враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 є речовим доказом по матеріалах кримінального провадження №0002585 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.04.2019, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В судовому засіданні слідчий клопотав перед слідчим суддею про розгляд даного клопотання без повідомлення володільців майна з метою забезпечення арешту майна, також просив клопотання про арешт майна задовольнити, посилаючись на обставини викладені в матеріалах клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається за відсутності власника майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України, арештом є тимчасове позбавлення права підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, у зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002585 від 08.04.2019 р., розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на її відчуження, використання та розпорядження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя :