Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 469/138/19
Провадження 1-кп/480/242/19
ВИРОК
Іменем України

24 вересня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000005, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чапаєвка Березанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
03.01.2019 року о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли між ним та його знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розуміючи, що його діяння є незаконним та протиправним, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, цілеспрямовано взяв зі столу скляний бутель, яким наніс один удар в область голови.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в області лівої надбрівної дуги, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, враховуючи вищевикладене: 1) місце вчинення кримінального правопорушення приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) час вчинення кримінального правопорушення 22 година 30 хвилин 03.01.2019 року; 3) спосіб вчинення кримінального правопорушення нанесення тілесних ушкоджень; 4) форма вини умисна; 5) мотиви кримінального правопорушення спричинення потерпілому тілесних ушкоджень; 6) наслідки вчинення кримінального правопорушення спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у у вигляді забійної рани в області лівої надбрівної дуги, яка за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні, вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що 03.01.2019 року він прийшов у гості до свого дядька. Під час застілля у його дядька та потерпілого ОСОБА_7 виник конфлікт, під час якого останній штовхнув дядька. ОСОБА_6 заступився за родича, взяв зі столу бутель та кинув у бік ОСОБА_7 . У скоєному злочині обвинувачений ОСОБА_6 вважає себе винним та щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у обвинувальному акті і дав такі покази. Так, взимку 2019 року, після новорічних свят (точної дати не пам`ятає), він разом зі своєю дівчиною прийшли до знайомого за адресою АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. Через деякий час прийшов ОСОБА_6 та почав грубо розмовляти з потерпілим. Останній запропонував ОСОБА_6 вийти на двір, побалакати. Вони вийшли, переговорили і повернулися в будинок. Однак ОСОБА_6 продовжив щось говорити про свого дядька (що саме точно не пам`ятає). Після чого ОСОБА_7 помітив, як в його бік летить бутель. Більш нічного потерпілий не пам`ятає. Жодних матеріальних претензій до обвинуваченого у нього не має.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, перевіривши істинність й добровільність визнавальних показів обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України повністю доведена.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, вину у скоєному злочині визнав, щиро каявся.
Відповідно до досудової доповіді, наданої на запит суду, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.
Також, суд враховує вік, спосіб життя (офіційно не одружений, офіційно не працює) обвинуваченого ОСОБА_6 ; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст.12 КК України, що відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

24.09.2019