Справа № 529/1156/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,-

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, військовозобов`язаного, раніше судимого 14. 09. 2004 року Диканським районним судом Полтавської області за ст. 309 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 71 КК України приєднано 2 роки позбавлення волі за вироком Диканського районного суду від 18. 06. 2001 року до позбавлення волі строком на 3 роки позбавлення волі;

21. 05. 2010 року Диканським районним судом Полтавської області за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

24. 05. 2017 року Диканським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, обвинуваченого за ст. 190 ч. 2 КК України, та угоду про примирення між ним та потерпілим ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, а знову вчинив аналогічний злочин.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 01. 11. 2019 року, близько 08 год. 20 хв., перебуваючи на території господарства свого знайомого - потерпілого ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , помітив у руках цього потерпілого мобільний телефон марки Meizu-M8c 2/16 Gold, вартістю 2239 грн. 20 коп., яким вирішив заволодіти з метою подальшого продажу. У зв`язку з цим. Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, повторно, обвинувачений ОСОБА_4 підійшов до потерпілого та попрохав у нього вказаний мобільний телефон для подальшого використання його як навігаційний пристрій під час руху по м. Полтава, при цьому обіцяючи повернути телефон ввечері 02. 11. 2019 року, хоча сам повертати телефон наміру не мав. Тому, потерпілий ОСОБА_5 , будучи впевнений у порядності та у доброчесності обвинуваченого добровільно передав свій телефон ОСОБА_4 , яким останній скористався на власний розсуд. Таким чином, потерпілому було завдано матеріальну шкоду у загальній сумі 2239 грн. 20 коп.

В ході досудового розслідування потерпілий, ОСОБА_5 25 листопада 2019 року уклав письмову угоду з обвинуваченим про примирення, яке містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ст. 190 ч. 2 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним вказаного вище кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому. В даній угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання у виді двох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, вислухавши міркування з приводу її затвердження прокурора, потерпілого, обвинуваченого, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши потерпілому і обвинуваченому наслідки її затвердження, суд приходить до твердого переконання, що угода про примирення може бути затверджена, а обвинуваченому може бути призначена узгоджена між потерпілим та обвинуваченим вид та міра покарання за наступних підстав.

Як вбачається з пояснень потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 в суді, з змісту угоди про їх примирення, вона укладена ними на добровільних засадах, без застосування насильства, дана угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін угоди або інших осіб, в угоді вказані вірні формулювання обвинувачення, правова кваліфікація кримінального правопорушення за ст. 190 ч. 2 КК України, що є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом також встановлено, що потерпілий і обвинувачений узгодили, яке покарання за вчинене повинен нести обвинувачений ОСОБА_4 та в суді надали згоду на призначення саме такого покарання.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він розуміє наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 468, 471-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоди про примирення від 25 листопада 2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду набирає законної сили після 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Головуючий: