В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2019 Справа №607/12091/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 09 серпня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Розділ Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , несудимого відповідно до ст. 88 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (на даний час НОМЕР_2 ) (крім строкової служби), за контрактом, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини, вчасно о 08 год. 30 хв. 23 червня 2016 року не з`явився до місця проходження військової служби, розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на ранкове шикування та в подальшому не виконував службові обов`язки, не з`являючись на військову службу до військової частини до 08 год. 30 хв. 03 липня 2016 року, не вживаючи мір для повернення до військової частини раніше, за наявності можливості для цього, проводячи час на власний розсуд за адресою АДРЕСА_1 .

Також, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), за контрактом, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини, повторно вчасно о 08 год. 30 хв. 18 липня 2016 року не з`явився до місця проходження військової служби, розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на ранкове шикування та в подальшому не виконував службові обов`язки, не з`являючись на військову службу до військової частини до 08 год. 30 хв. 27 липня 2016 року, не вживаючи мір для повернення до військової частини раніше, за наявності можливості для цього, проводячи час на власний розсуд за адресою АДРЕСА_1 .

Окрім цього, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), за контрактом, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини, повторно вчасно о 08 год. 30 хв. 14 вересня 2016 року не з`явився до місця проходження військової служби, розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на ранкове шикування із наданої відпустки та в подальшому не виконував службові обов`язки, не з`являючись на військову службу до військової частини до 08 год. 30 хв. 29 листопада 2016 року, не вживаючи мір для повернення до військової частини раніше, проводячи час на власний розсуд за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що він був призваний на військову службу до Збройних Сил України за контрактом та в період з 08 год. 30 хв. 23 червня 2016 року не з`явився до місця проходження військової служби, розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на ранкове шикування та в подальшому не виконував службові обов`язки, не з`являючись на військову службу до військової частини до 08 год. 30 хв. 03 липня 2016 року. Також, повторно вчасно о 08 год. 30 хв. 18 липня 2016 року не з`явився до місця проходження військової служби, не виконував службові обов`язки до 08 год. 30 хв. 27 липня 2016 року, і повторно вчасно о 08 год. 30 хв. 14 вересня 2016 року не з`явився до місця проходження військової служби, розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на ранкове шикування із наданої відпустки до 08 год. 30 хв. 29 листопада 2016 року, не вживаючи мір для повернення до військової частини раніше, проводячи час на власний розсуд за адресою проживання АДРЕСА_1 . Просить врахувати його щире каяття, суворо не карати та не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його вік та стан здоров`я, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочинів повторно.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст.76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1