УХВАЛА

24 жовтня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 17 березня 2019 року, приблизно о 16:30 год., перебуваючи у приміщенні квартири по місцю свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті своїй малолітньої дитині ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою кухонного ножа, умисно завдала останній удар в область шиї, в результаті чого заподіяла для неї тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні шиї в глибині якої простежувалися ушкодження м`яких тканин, м`язів та крупних (магістральних) кровоносних судин (правої і лівої сонних артерій та яремних вен), що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
У результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла на місці події, внаслідок різаної рани шиї, з ушкодженням м`яких тканин та порушенням цілісності крупних кровоносних судин, що призвели до зовнішньої кровотечі та обумовили масивну крововтрату.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме як умисне вбивство малолітньої дитини, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 , посилаючись на те, що суспільно небезпечні діяння вчинені ОСОБА_8 у стані неосудності, тому просить застосувати до неї примусовий захід медичного характеру у виді поміщення її до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Потерпілий ОСОБА_9 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .
Захисникособи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.
Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення ; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою ; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності ; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання ; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 17 березня 2019 року, близько 17 год. 00 хв., він перебував вдома за місцем проживання разом зі своєю цивільною дружиною та малолітньою донькою. Приблизно о 16 год. він спустився у підвал, вдома залишилася ОСОБА_6 разом з дитиною. Він зачинив двері квартири ключем, та спустився у підвал. Був відсутній близько 10 хв., після чого повернувся до квартири. Зайшовши до квартири, він побачив ОСОБА_6 , яка стояла у коридорі та була у крові і почала говорити «Що я зробила?». Після цих слів він забіг у спальню кімнату та побачив, що на ліжку лежить дитина в крові. Біля ліжка на підлозі він побачив, що лежить великий кухонний ніж, на якому були сліди крові. Коли він підійшов до дитини, то вона ще рухалася, але була вже бліда, після чого відразу викликав швидку медичну допомогу. На той момент сторонніх осіб у квартирі не було та вони не могля зайти.
Обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 17.03.2019 року, з якого вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено труп немовляти та кухонний ніж зі слідами крові (Т. 2 а.с. 34-39); висновком експерта №34-мк встановлено, що на шкіряному клапті з ділянки шиї від трупа ОСОБА_8 виявлена одна різана рана, спричинена внаслідок не менш однієї травматичної (ріжучої) дії гостро ріжучим травмуючим знаряддям на зразок леза клинка ножа або подібного (Т. 1, а.с.11-13); висновком експерта №35-мк встановлено, що на шкіряному клапті з ділянки шиї від трупа ОСОБА_8 різана рана могла виникнути внаслідок травматичної дії лезом клинка ножа представленого на експертизу, так як він має відповідні конструктивні характеристики (Т. 1, а.с.18-20); висновком судово психіатричного експерта №57 від 08.05.2019 року встановлено, що на час інкримінованих їй дій та на даний час ОСОБА_6 страждає недоумством органічною деменцією кірково підкіркового типу, за своїм станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (Т.1 а.с.32-35); висновком експерта № 160 від 18.03.2019 року за результатами судово-медичної експертизи, в якому зазначено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок різаної рани шиї, з ушкодженням м`яких тканин та порушенням цілісності крупних кровоносних судин, що призвели до зовнішньої кровотечі та обумовили масивну крововтрату, котра і послужила безпосередньою причиною смерті. (Т. 2 а.с.121-124); висновком експерта № 2.2-45/19 від 03.05.2019 року за результатами судово-медичної експертизи, в якому зазначено, що на наданих на експертизу змивах з обох рук підозрюваної ОСОБА_10 виявлено кров, що може походити від трупа дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 2 а.с. 157-159); висновком експерта № 2.2-48/19 від 06.05.2019 року за результатами судово-медичної експертизи, в якому зазначено, що на ножі виявленого та вилученого на кухні квартири АДРЕСА_2 під час ОМП від 17.03.2019 року виявлено кров, яка може походити від трупа дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (Т. 2 а.с. 192-194).
При цьому, вище досліджені процесуальні джерела доказів, а саме, показання потерпілого, речові докази, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та враховує, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про вірність кваліфікації дій ОСОБА_6 за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме, як умисне вбивство малолітньої дитини, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Відповідно до висновку судово психіатричного експерта №57 від 08.05.2019 року встановлено, що на час інкримінованих їй дій ОСОБА_6 страждала недоумством органічною деменцією кірково підкіркового типу, за своїм станом і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_6 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із суворим режимом нагляду.
Таким чином, під час судового розгляду встановлена неосудність ОСОБА_6 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь і в теперішній час, так як вона не могла в період вчинення інкримінованих діянь і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Згідно з положеннями ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи вищевикладене, встановлено, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбаченеп. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, у стані неосудності, що виключає можливість застосування до неї покарання, оскільки вона за своїм психічним станом не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними, та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом. Призначаючи такий вид госпіталізації суд враховує конкретні обставини вчинення суспільно небезпечних діянь та бере до уваги висновок судово психіатричного експерта №57 від 08.05.2019 року, однак вважає, що даний висновок стосовно визначення режиму носить рекомендаційний характер.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, до вступу ухвали в законну силу підлягає залишенню без змін.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 369-372, 376, 395, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадження прокуратури Рівненської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001650 від 17.03.2019 року задоволити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Констянтинівка, Мелітопольского району, Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судима, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом в Обласній психіатричній лікарні № 2 (77050, Івано Франківська область, Рогатинський район, село Підмихайлівці).
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, а саме в Обласній психіатричній лікарні № 2 (77050, Івано Франківська область, Рогатинський район,село Підмихайлівці), до вступу ухвали в законну силу залишити без змін.
Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001650 від 17.03.2019 року, а саме: пакет експертної служби №3236130, в якому знаходиться ніж в коробці; пакет експертної служби №3673411, в якому знаходяться дві дактилокарти; картонна коробка, в якій знаходяться рушник білого кольору із плямами речовини червоного кольору; спец. пакет «Національна поліція» ЕХР0165229, в якому знаходиться коробка із таблеток «Цераксон», дві пластини «Цераксон», пластина таблеток «Кербамезенін»; пакет експертної служби №3673259, в якому знаходяться сліди рук; пакет експертної служби №4067348, в якому знаходяться дві дактилокарти; паперовий конверт «НПУ ГСУ» в якому знаходиться виріз сліду речовини бурого кольору з подушки; паперовий конверт «НПУ ГСУ» в якому знаходиться зразок букального епітелію ОСОБА_6 ; паперовий конверт «НПУ ГСУ» в якому знаходиться виріз речовини бурого кольору із підодіяльника; паперовий конверт «НПУ ГСУ» в якому знаходиться зріз речовини бурого кольору із наволочки подушки; паперовий конверт в якому знаходиться зразок марлі на яку була відібрана кров ОСОБА_8 ; паперовий конверт в якому знаходиться зразок крові від трупа ОСОБА_8 ; паперовий конверт на якому зроблений надпис до експертизи №17; паперовий конверт в якому знаходиться зразок крові ОСОБА_6 ; паперовий конверт в якому знаходяться змиви речовини з обох рук підозрюваної ОСОБА_6 ; поліетиленовий пакет чорного кольору в якому знаходяться чорні колготи ОСОБА_6 ; поліетиленовий пакет чорного кольору в якому знаходиться жіноча біла футболка ОСОБА_6 ; поліетиленовий пакет чорного кольору в якому знаходяться чорні жіночі штани, які зберігаються в камері схову СУ ГУНП знищити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокуратуру Ріненської області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1