Справа № 709/2123/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 листопада 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000121, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 4 квітня 2014 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Куньє Ізюмського району Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у СТ «Кристал» у с. Чехівка Чорнобаївського району Черкаської області, з базовою середньою освітою, одруженого, пенсіонера, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 27 березня 2014 року близько 18:00, знаходячись біля меліоративного каналу на території СТ «Кристал», розташованого в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, в ході сварки, що виникла на ґрунті давніх неприязних відносин між ним та ОСОБА_5 , переслідуючи за мету умисне нанесення тілесних ушкоджень, умисно, протиправно наніс останній один удар рукою по лівій руці, один удар рукою по правій руці, після чого штовхнув її на землю, та наніс їй один удар ногою по лівій нозі і один удар по правій нозі, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: саден обох передпліч, лівої гомілки, правого стегна, синця правого передпліччя, обох стегон, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від

9 квітня 2014 року № 86 відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що того дня сидів на копанці та ловив карасів, бачив як прогнали худобу. Через 15 хвилин почув розмову між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 десь поблизу. Потім до нього підійшло дві собаки породи «алабай», ще дві здорові собаки та сім маленьких собак. Він попередив ОСОБА_5 , що буде стріляти та вистрелив один раз угору з пневматичного пістолета, внаслідок чого собаки розбіглися. Пістолет було споряджено дев`ятьма кульками, але після першого вистрілу його заклинило, а тому він кинув його у відро. Тоді ОСОБА_5 побігла на нього з вилами в руках, які він вихопив і викинув у копанку. ОСОБА_5 впала навколішки, потім схватилися до нього і подряпала йому нігтями обличчя і шию, він схопив її за зап`ястя, а вона почала бити його в пах, що бачила ОСОБА_9 , яка стояла на відстані приблизно 50 м. Ударів ОСОБА_5 він не наносив, ніколи не піднімав руку на жінку. Коли приїхав чоловік ОСОБА_5 він відгородився вудочками і пішов додому, потім заходив до ОСОБА_10 , який бачив його тілесні ушкодження. Наступного дня до нього прийшов дільничний. Вважав вказані події змовою, оскільки, на його думку, все було підлаштовано навмисно, а покази потерпілої ОСОБА_5 назвав брехнею. Повідомив, що мав з ОСОБА_5 неприязні відносини, які склалися приблизно за рік до вказаної події на ґрунті управління СТ «Кристал». Зокрема, незадовго до цього ОСОБА_5 нацькувала на нього собак породи «алабай» та «вовкодав». За таких обставин просив його виправдати, проти задоволення цивільного позову заперечив.

Захисник ОСОБА_7 просила виправдати свого підзахисного, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена належними і допустимими доказами. Зокрема, в основу обвинувачення покладено покази потерпілої ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_8 , які мають суттєві суперечності. При цьому покази свідка ОСОБА_8 слід оцінювати критично, виходячи з того, що останній протягом близько двадцяти років проживає у потерпілої ОСОБА_5 та є від неї повністю залежним, що впливає на його об`єктивність. Натомість дії обвинуваченого ОСОБА_3 є нічим іншим як самозахистом від собак та потерпілої ОСОБА_5 . Окремо звертала увагу на недопустимість висновку експерта від

6 лютого 2019 року № 04-01/10 як доказу у цьому кримінальному провадженні з огляду на поверховість проведеної експертизи та допущенні процесуальні порушення.

Прокурор ОСОБА_4 вважала вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною та просила суд визнати його винним і призначити за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі

50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, звільнивши від його відбування у зв`язку із закінченням строків давності.

Представник потерпілої ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 та кваліфікації його дій. Просила суд задовольнити цивільний позов про стягнення майнової і моральної шкоди.

Встановлені судом обставини про доведеність вини обвинуваченого

ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтуються на досліджених у судових засіданнях доказах, зокрема:

-показах потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що 27 березня 2014 року близько 18:00 вона разом з ОСОБА_8 , який працює в неї підсобником останні 20 років, прийшли до озера випалювати осоку для будівництва містка. Чоловік поїхав за дерев`яними колодами. Вона взяла вила, а ОСОБА_8 взяв граблі. За нею ув`язались два цуцики породи «пікінес». На ставку рибалив ОСОБА_3 , більше там нікого не було. Вона почала підпалювати траву, собаки почали тявкати. В цей час почула постріли і побачила ОСОБА_3 , в якого запитала: «Що з розуму зійшов?», у відповідь останній схопив її за груди. Потім він викинув вила в озеро, а її схопив за руки, вдарив, потяг до води, штовхнув на землю, внаслідок чого вона впала, бив ногами по ногах. Коли він нахилився її вдарити, вона відштовхнула його ногою і відповзла. Потім зателефонувала своєму чоловікові. Коли приїхав чоловік, то ОСОБА_3 погрожував всіх перестріляти. Якби під час бійки не було ОСОБА_8 , який постійно кричав і вимагав від ОСОБА_3 припинити його дії, наслідки були б гіршими, оскільки вона не мала змоги чинити спротив внаслідок голодування. Крім того, вона була тепло одягнена, інакше була б «синя». Насильство ОСОБА_3 стосовно неї принизило її як жінку і як посадову особу

СТ «Кристал». Останній жодним чином не намагався врегулювати конфлікт мирним шляхом, проте такі спроби мали місце зі сторони його адвоката. Підтвердила також, що неприязні стосунки з ОСОБА_3 в неї виникли приблизно за півроку до вказаних подій;

-показах свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що тривалий час проживає у родині ОСОБА_5 . Того дня біля 18:00 вони разом з останньою мали прибирати територію дренажного каналу і палити очерет, а тому взяли з собою вила та граблі. В цей час її чоловік та

ОСОБА_11 поїхали за будівельними матеріалами. Згодом він почув постріл, шум, крик ОСОБА_5 : «Що ти робиш?» Коли підійшов ближче, то побачив її сварку з ОСОБА_3 , який розмахував пістолетом. ОСОБА_3 викинув вила, а потім почав бити ОСОБА_5 рукою, в якій був пістолет, по обличчю, потім повалив на землю, наніс декілька ударів ногами по ногах, в неї було лице в крові. Вона хотіла встати але не могла. Як ОСОБА_5 дзвонила по телефону не бачив. ОСОБА_3 він боявся, оскільки останній його підстрелив, коли скотина залізла в його город, а тому він ніяк не міг допомогти ОСОБА_5 . Потім приїхали

ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .. Останній вискочив з машини, кричав. В цей час ОСОБА_3 зібрався і втік;

-показах свідка ОСОБА_12 , який є чоловіком потерпілої ОСОБА_5 , про те, що того дня він з родичом їздив у с. Чехівка за колодами щоби полагодити міст, а дружину попросив попалити очерет. Не доїжджаючи, отримав дзвінок від дружини, яка повідомила, що її б`є ОСОБА_3 . Коли вони під`їхали, то він побачив дружину, яка була мокрою і в рясці, мала кров на обличчі. ОСОБА_3 стояв від нього на відстані 3-4 м з пістолетом у руках, який навів на нього. Дружина та водій «газона» тримали його і не пускали до ОСОБА_3 . Після конфлікту вони пішли додому, дружина була дуже слаба, оскільки постувала в той період. Після цього він повернувся на канал лагодити міст. На другий чи третій день вони поїхали на судово-медичну експертизу. Після конфлікту ОСОБА_3 жодних дій, спрямованих на примирення, не вчиняв;

-показах свідка ОСОБА_11 , який є чоловіком сестри потерпілої ОСОБА_5 , про те, що роки чотири назад, точної дати він не пам`ятає, під вечір він з ОСОБА_12 їздили по дерев`яні колоди. ОСОБА_5 подзвонила та повідомила, що її побив ОСОБА_3 . Коли вони через 5-10 хвилин приїхали, то він побачив, що остання була вся в бруді, в неї була кров на обличчі під оком. Собак породи «алабай» він не бачив. ОСОБА_3 стояв з пістолетом у руках, погрожував, кричав щоб до нього не підходили. Поруч також був ОСОБА_8 з граблями;

-показах свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що йому невідомо про події, які відбувалися

27 березня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , оскільки очевидцем конфлікту він не був. Він чув, що у ОСОБА_3 є зброя, але ніколи її не бачив. Розмов про наявність конфлікту між потерпілою і обвинуваченим не пам`ятає, не чув щоб ОСОБА_5 говорила, що посадить ОСОБА_3 . Повідомив, що собаки його не кусали;

-показах свідка ОСОБА_9 , яка показала, що в кінці березня 2014 року приїхала на дачу. Коли проходила по дорозі біля дренажного каналу почула крики, по голосу впізнала

ОСОБА_5 , та ще кілька чоловічих голосів, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , голосу ОСОБА_3 не знає. При цьому вона нічого не бачила, оскільки має катаракту. Подумала, що ремонтують міст чи застрягла машина. Чула фразу «правий сектор». Після тих подій до неї додому в м. Черкаси приходив слідчий, розпитував як все відбувалося. Приїздив ОСОБА_3 , якого вона не впізнала, з сином, але тиску на неї не було. Повідомила також, що у ОСОБА_5 є собаки, які вільно кругом ходять, її неодноразово просили прив`язувати собак, але випадків нападу собак на людей вона не знає;

-протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 3 квітня 2014 року, зі змісту якого вбачається, що 3 квітня 2014 року ОСОБА_5 усно звернулася до Чорнобаївського РВ УМВС України в Черкаській області з повідомленням про те, що 27 березня 2014 року близько 18:00 ОСОБА_3 , перебуваючи на території

СТ «Кристал», наніс їй тілесні ушкодження. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження та зверталася до Золотоніського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи. Очевидцем події був ОСОБА_8 (т. 3, а.с. 8-9);

-протоколі проведення слідчого експерименту від 12 липня 2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_14 , під час якого ОСОБА_3 розказав і показав: як здійснив декілька пострілів в сторону чотирьох собак, які підбігли до нього в той час, коли він ловив рибу; як відбирав вила у ОСОБА_5 , яка намагалася нанести йому тілесні ушкодження; як ОСОБА_5 впала на землю, підвелася та подряпала йому обличчя і шию; як він утримував її, взявши за обидві руки, а вона в цей час завдавала удари ногами, після чого він відкинув її від себе вбік і вона впала на землю (т. 3, а.с. 96-98);

-протоколі слідчого експерименту від 12 липня 2014 року за участі потерпілої ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_15 , під час якого ОСОБА_5 розказала і показала: як намагалася розпалити очерет та почула постріли і гавкіт собак; як підійшла до того місця, а там знаходився ОСОБА_3 з пістолетом у руках; як останній підійшов до неї і, взявши за одяг, почав тягти до ставка; як вона захищалася і намагалася його від себе відштовхнути, а ОСОБА_3 почав наносити їй удари в різні частини тіла, від яких вона прикривалася руками; як ОСОБА_3 викинув вила до каналу; як вона намагалася вирватися від ОСОБА_3 , а він взяв її за руки і відштовхнув від себе, внаслідок чого вона впала на землю, а останній почав знову наносити їй удари в різні частини тіла; як підвівшись, вона зателефонувала чоловікові (т. 3, а.с. 99-101);

-висновку експерта Золотоніського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 9 квітня 2014 року № 86, згідно з яким у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: садна обох передпліч, лівої гомілки, правого стегна, синця правого передпліччя, обох стегон; вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету чи предметів та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості; дані ушкодження могли виникнути в термін та за обставин, вказаних у постанові; на тілі ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, характерних для падіння з висоти власного зросту, немає (т. 3, а.с. 40);

-висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від

15 червня 2015 року № 1009, згідно з яким за результатами додаткової судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 мали місце ушкодження: садна обох передпліч, лівої гомілки, правого стегна, синця правого передпліччя, обох стегон; вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів по давності виникнення можуть відповідати 27 березня 2014 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження не відображають конкретних особливостей травмуючих предметів (предмета); виявлені тілесні ушкодження могли виникнути як при обставинах, на які вказала ОСОБА_5 у протоколі проведення слідчого експерименту від 12 липня 2014 року, так і при обставинах, на які вказав обвинувачений ОСОБА_3 в протоколі проведення слідчого експерименту від 12 липня

2014 року (том 1, а.с. 151-154);

-висновку експерта Золотоніського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 3 лютого 2015 року № 32 Д, згідно з якою у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: садна обох передпліч, лівої гомілки, правого стегна, синця правого передпліччя, обох стегон; виявлені садна не дозволяють судити про характер травмуючого предмету; при проведенні слідчого експерименту не було зазначено як саме впала (чи падала) ОСОБА_5 , на яке покриття, в якому одязі перебувала остання, тому встановити чи могли дані ушкодження виникнути при падінні ОСОБА_5 не представляється можливим (том 1, а.с. 126);

-висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 6 лютого 2019 року № 04-01/10, згідно з яким за результатами комісійної судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: садна ділянок обох передпліч (без зазначення детальної локалізації та кількості), синець ділянки середньої третини передньої поверхні правого передпліччя, синець передньо-внутрішньої поверхні нижньої третини лівого стегна, синець передньої поверхні нижньої третини лівого стегна, садна передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки (без зазначення кількості), синець із садном зовнішньої поверхні середньої третини правого стегна; вид та морфологічні властивості (колір синців та стан поверхонь саден) зазначених тілесних ушкоджень вказують на те, що вони утворились внаслідок дії тупих предметів приблизно за добу до проведення огляду ОСОБА_5 28 березня 2014 року; тілесні ушкодження, зважаючи на їх локалізацію на тілі ОСОБА_5 , не властиві для утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту; за обставин, на які вказує в ході допиту під час судового розгляду у судовому засіданні 6 лютого 2018 року ОСОБА_3 , зокрема, «тілесних ушкоджень не наносив, лише схватив за зап`ястя, вона впала навколішки» можливе утворення лише наступних ушкоджень саден ділянок обох передпліч та синця ділянки середньої третини передньої поверхні правого передпліччя; утворення вказаних вище тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_5 за наступних обставин «одним ударом рукою по лівій руці, одним ударом рукою по правій руці, після чого, штовхнувши її на землю, одним ударом ногою по лівій нозі і одним ударом ногою по правій нозі» не виключається; тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_5 мали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість днів та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (т. 5, а.с. 184-191).

Під час судового розгляду сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідка ОСОБА_16 .

Водночас наведені вище та безпосередньо досліджені судом у своїй сукупності докази щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд не піддає сумніву, оскільки вони не суперечать один одному, та є належними і допустимими.

При цьому будь-яких даних, що свідчили б про невідповідність змісту та форми висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 6 лютого 2019 року № 04-01/10 вимогам чинного законодавства, в тому числі положенням п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України, на чому наполягала захисник ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Суд також не знаходить підстав для відхилення показів свідка ОСОБА_8 , які надані ним під присягою, оскільки вони є послідовними та такими, що узгоджуються з іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, та неспростовані в ході судового розгляду.

Встановлені судом обставини не спростовуються показами допитаних зі сторони захисту у судовому засіданні:

-свідка ОСОБА_17 , яка проживає у СТ «Кристал», про те, що собаки ОСОБА_5 гуляють по території товариства без намордників, точної їх кількості вона не знає. Одного разу вона також ледь не стала жертвою нападу собак, але ОСОБА_3 її врятував. Собаки

ОСОБА_5 неодноразово нападали на людей;

-свідка ОСОБА_18 , який показав, що у 2013 році у СТ «Кристал» обрали ревізійну комісію, членом якої був ОСОБА_3 . У 2015 році і ще двох членів довибрали у члени ревізійної комісії. На своє засідання члени ревізійної комісії покликали ОСОБА_5 як голову правління щоби з`ясувати коли вона надасть документи для проведення перевірки. Вона заявила, що один з членів ревізійної комісії написав листа, внаслідок чого всю документацію вилучили, а тому перевірок не буде. Плану роботи тоді не склали. Коли виходили з приміщення до нього підійшла ОСОБА_19 (ім`я і по батькові він не пам`ятає) і попросила переказати ОСОБА_3 щоб він заспокоївся, а то ОСОБА_5 його посадить.

Покази вказаних свідків, суд приймає до уваги, оскільки вони підтверджують наявність неприязних відносин між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

Натомість доводи сторони захисту та покази обвинуваченого ОСОБА_3 про здійснення ним самозахисту від нападу потерпілої ОСОБА_5 і як, наслідок його невинуватість, суд оцінює критично, оскільки вони не спростовують встановлені під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення та є нічим іншим як лінією захисту, спрямованою на уникнення від кримінальної відповідальності.

Зокрема, з висновків експерта вбачається, що отримані потерпілою ОСОБА_5 тілесні ушкодження не могли бути отримані внаслідок падіння з висоти власного зросту. При цьому, тілесні ушкодження у вигляді саден ділянок обох передпліч та синця ділянки середньої третини передньої поверхні правого передпліччя могли виникнути внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_3 , про які він повідомив під час свого допиту у судовому засіданні 6 лютого

2018 року, а саме «тілесних ушкоджень не наносив, лише схватив за зап`ястя, вона впала навколішки». Крім того, не виключається утворення вказаних вище тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_5 внаслідок нанесення одного удару рукою по лівій руці, одного удару рукою по правій руці та після падіння останньої в результаті поштовху і нанесення одного удару ногою по лівій нозі і одного удару ногою по правій нозі.

Враховуючи наявність достатньої кількості допустимих та належних доказів, досліджених під час судового розгляду, що виключають будь-які сумніви у винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що в ході судового провадження повністю доведено його вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за вчинення якого останній підлягає покаранню.

На виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як середній (т. 4, а.с. 180-182).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 66-67 КК України судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше несудимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, є пенсіонером, кримінальне правопорушення вчинив вперше, за місцем реєстрації місця проживання характеризується виключно позитивно, а також його відношення до скоєного.

Таким чином, необхідним і достатнім кримінальним покаранням для обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України є покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. При цьому в силу вимог ч. 5 ст. 74 КК України обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше двох років.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов (т. 1, а.с. 22-23), який в подальшому неодноразово уточнювався, зокрема збільшувалися позовні вимоги (т. 1, а.с. 175-176, т. 2, а.с. 103-108). В кінцевій редакції заявлено позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, яка складається з витрат на придбання ліків та проходження у лікарських установах обстежень у розмірі 500,00 гривень, витрат на проїзд у розмірі 1996,00 гривень, витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 гривень, а також моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень, яка полягає у приниженні потерпілої ОСОБА_5 в результаті нанесення їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона певний час не могла спілкуватися з мешканцями СТ «Кристал», вести прийом громадян, будучи посадовою особою, відчувала сором, що призвело до порушення нормального та звичного способу життя, та у душевних стражданнях внаслідок тривалого судового розгляду кримінального провадження, а також продовження по відношенню до неї протиправних дій зі сторони обвинуваченого ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала позов.

Обвинувачений ОСОБА_3 і його захисник ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечили, виходячи з недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Розглянувши вказаний цивільний позов, суд дійшов висновку про наявність підстав для його часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на придбання ліків та проходження у лікарських установах обстежень у розмірі

500,00 гривень, а також витрат на проїзд у розмірі 1996,00 гривень, оскільки потерпілою

ОСОБА_5 на надано суду належних і допустимих доказів фактичного здійснення вказаних витрат.

Натомість суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень, сплачених адвокату ОСОБА_6 за участь представника потерпілої у судових засіданнях, що підтверджується квитанцією від 6 листопада 2017 року № 14 (т. 5, а.с. 218). Водночас не підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу адвоката ОСОБА_15 у розмірі

6000,00 гривень, оскільки потерпілою ОСОБА_5 всупереч вимогам ч. 3 ст. 137 ЦПК України не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), а наявні у матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордеру № 14/15 від 12 липня 2015 року на суму 2000,00 гривень

(т. 1, а.с. 181), № 7 від 17 липня 2014 року на суму 2000,00 гривень (т. 1, а.с. 182), № 7116 від

5 квітня 2016 року на суму 2000,00 гривень (т. 2, а.с. 158) містять лише загальні формулювання.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи конкретні обставини справи та майновий стан сторін, які обоє є пенсіонерами, беручи до уваги вимоги розумності і справедливості, суд оцінює нанесену потерпілій

ОСОБА_5 моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, викликаних отриманими тілесними ушкодженнями, а також у тимчасовій втраті нормальних життєвих зв`язків внаслідок лікування, у розмірі 10000,00 гривень, що підлягає до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 червня 2014 року у справі № 709/1689/14-к застосовувався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці, дія якого закінчилася.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК, суд

з а с у д и в:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

850,00 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за

ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок) гривень та моральну шкоду у розмірі 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) гривень.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілій та її представнику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1