Справа № 191/3389/19
Провадження № 1-кс/191/1275/19
У Х В А Л А
іменем України

10 вересня 2019 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6
розглянувши клопотання слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Городнє Лозівського району Харківської області, громадянина України, із повною середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 14.05.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.02.2018 року умовно-достроково згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на 8 місяців 1 день, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:
Подане 10.09.2019 року на розгляд слідчому судді клопотання вмотивовано тим, що в межах досудового розслідування кримінального провадження №0001341 від 09.09.2019 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтована та підтверджується наступними доказами:

- заявою ОСОБА_7 ;
- свідченнями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ;
- свідченнями свідка ОСОБА_9 ;
- свідченнями свідка ОСОБА_10 ;
- впізнанням особи за фотознімками;
- рапортом інспектора Синельниківського ВП ОСОБА_11
- свідченнями самого підозрюваного ОСОБА_5 ;
- та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності, та іншими матеріалами, доданими до клопотання.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, він є раніше судимим, вчинив кримінальне правопорушення перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійного місця мешкання та реєстрації не має, тому існує ризик того, що ОСОБА_5 може спробувати уникнути передбаченої законом відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, враховуючи, що потерпілою від вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення є малолітня особа, виникає ризик передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК України а саме, що підозрюваний, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності, спробує незаконно на неї впливати для того, щоб малолітня ОСОБА_8 змінила свої свідчення на його користь. Крім того, підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення тяжкого злочину відносно раніше незнайомої йому малолітньої особи у зв`язку з раптово виниклим злочинним умислом, що в свою чергу свідчить про його суспільну небезпечність та необхідність тимчасової ізоляції від суспільства.

Обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, так як зібрані відносно нього характеризуючи дані вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

09 вересня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, чому передувало цієї ж дати о 16 год. 50 хв. його затримання, в порядку ст. 208 КПК України.

Строки, визначені ч. 2 ст. 211 КПК України, не є порушеними, виходячи з того, що ОСОБА_5 був затриманий о 16 год. 50 хв. та доставлений до суду о 15 год. 30 хв. для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10 вересня 2019 року о 11 год 00 хв. ОСОБА_5 та його захиснику вручена копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор з приводу підстав зазначених в ст. 177 ч. 1 КПК України підтвердили вищенаведене та наполягали на задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 не оспорюючи обґрунтованості підозри, та своєї причетності до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначив, що лише торкнувся сідниць дівчинки, при цьому не знав що вона неповнолітня.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обґрунтовуючи, тим що підозрюваний має місце роботи, хоча працює не офіційно. Довідки, яка б унеможливлювала за станом здоров`я обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 суду не надано.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є тримання під вартою.

Прокурором доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування і йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Також, висунута підозра обґрунтована доказами, зібраними в порядку передбаченому КПК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до вимог ст. ст.177, 178, 183, 194, 200 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на викладене, з урахуванням презумпції невинуватості, враховуючи принцип поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Беручи до уваги те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, що йому інкримінується.

Також має ураховуватися й позиція Європейського суду з прав людини. Зокрема, варто звернути увагу на п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, відповідно до якого «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90).

Також п.1 ч.1 ст.178 КПК України зобов`язує оцінити вагомість наявних доказів учинення підозрюваним кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя має встановити наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, а також те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи зазначене рішення, слідчим суддею враховуються також і вимоги, передбачені ч.2 ст. 183 КПК України, згідно з якими запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється, або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_5 встановлено, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді від 5 до 8 років позбавлення волі, в той самий час з`ясовуючи питання про міцність соціальних зв`язків слідчим суддею встановлено, що підозрюваний не має постійного офіційного місця роботи, місця реєстрації та постійного місця проживання, є неодруженим, має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за злочин проти власності.

Суд не приймає доводи сторони захисту, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки вони є необґрунтованими та належним чином не підтверджені.

Тому, додані до клопотання слідчого докази, слідчий суддя вважає вагомими і достатньо повно обґрунтовують підозру відносно ОСОБА_5 щодо вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також вчиняти інші злочини.

Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 08 жовтня 2018 року (справа №927/490/18) викладено позицію, що прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Строк дії ухвали в межах досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання - з 09 вересня 2019 року з 16.50 години.

Строк дії ухвали - до 07 листопада 2019 року до 16.50 години.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1