Справа №639/7188/19
Провадження №1-м/639/3/19
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И
14 листопада 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 27.03.2018 року за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст.228.1 КК Російської Федерації до 6 років позбавлення волі, який відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №7» УФСВП Росії по Бєлгородській області, -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_4 .

У судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в клопотанні, просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 клопотання Міністерства юстиції України підтримав та просив прийняти рішення про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність до законодавства України.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

28 серпня 2019 року наказом Міністерства юстиції України №2684/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого судом Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 22.05.2019 року за №06-63669/19.

За змістом ч. 3 ст. 609 КПК України, в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно вимог ч.1 ст. 610 КПК України вказане клопотання підсудне Жовтневому районному суду м. Харкова, оскільки останнє відоме місце проживання та реєстрації ОСОБА_4 на території України: АДРЕСА_1 .

Судовим розглядом встановлено, що вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації від 27.03.2018р. ОСОБА_4 засуджений до 6 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, скоєний за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах). Запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Визначено строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня постановлення вироку з 27.03.2018р.; зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час його затримання та тримання під вартою з 16.11.2017р. Стягнуто з ОСОБА_4 процесуальні витрати у вигляді оплати праці захисника адвоката ОСОБА_5 у розмірі 2750,00 рублів.

Зі змісту вироку вбачається, що дії ОСОБА_4 щодо збуту зазначених стосовно нього наркотичних засобів не були ним доведені до кінця по незалежним від нього обставин.

Вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода РФ від 27.03.2018 р. стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили 07.04.2018 р.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №7» УФСВП Росії по Белгородській області, кінець строку відбуття покарання - 15.11.2023 року.

Відповідно до ч.3 ст. 30 КК Російської Федерації замахом на злочин визнаються умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо направлені на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від особи.

Пунктом «г» частини 4 статті 228.1 КК Російської Федерації передбачено, що незаконне виробництво, збут чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконний збут або пересилання рослин, які містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, які містять наркотичні засоби чи психотропні речовини, вчинене у великому розмірі карається позбавленням волі на строк від 10 до 20 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.

Чинний Кримінальний кодекс України містить норми, які також визначають кримінальну караність діяння, за які був засуджений ОСОБА_4 вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода РФ від 27.03.2018 р.

Вимогами ч.3 ст. 15 КК України передбачено, що замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Частиною 2 статті 307 КК України передбачено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, PVP та ТН-PVP відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином, вчинений ОСОБА_4 злочин на території Російської Федерації, за який він був засуджений вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода РФ від 27.03.2018 р., за Кримінальним кодексом України підлягають кваліфікації за ч.3 ст.15, ч. 2 ст.307 КК України як незакінчений замах на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.
Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, зокрема, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Враховуючи вказане, а також, що відповідно до положень п. «d» ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, замінюючи вирок компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_4 основне покарання у розмірі передбаченому санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, та без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, що передбачене ч.2 ст.307 КК України, з огляду на те, що судом іноземної держави додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_4 не призначалося як не передбачене законодавством.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.
З огляду на викладене, враховуючи наявне клопотання про вирішення питання про виконання вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода РФ від 27.03.2018 р. в частині відшкодування процесуальних витрат на оплату праці адвоката ОСОБА_5 у розмірі 2750,00 рублів, з ОСОБА_4 необхідно стягнути вказану суму.

Керуючись вимогами ст. ст. 609, 610 КПК України, ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода РФ від 27.03.2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст.228.1 КК Російської Федерації до 6 років позбавлення волі - привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст.228.1 КК Російської Федерації, за якими засуджено ОСОБА_4 27 березня 2018 року вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода Російської Федерації, відповідають ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_4 вважати засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня постановлення вироку - з 27 березня 2018 року.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 час його затримання та перебування під вартою - з 16 листопада 2017 року по 26 березня 2018 року включно.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника ОСОБА_5 в сумі 2750,00 рублів РФ.
Копію ухвали направити прокурору та до Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1