Справа № 149/2518/18
Провадження №1-кп/149/6/19
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

26.09.2019 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000102 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Острожок Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, не депутата
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 02.03.2018 року близько 21.00 години, перебуваючи поруч із будівлею клубу-бібліотеки, що по вулиці Крамнична в селі Слобода Кустовецька, в ході раптово виниклої конфліктної ситуації на побутовому рівні, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході боротьби, перебуваючи на землі, умисно, правою рукою зжатою у кулак завдав один удар в обличчя ОСОБА_5 . Після чого, підвівшись на ноги ОСОБА_3 завдав ще три удари ногами в область тулуба ОСОБА_5 , який на той час перебував на землі. В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, завдав ще один удар ногою в область голови ОСОБА_5 , у результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №54 від 18.05.2018 року у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої пластинки лобної кістки та переломів кісток лицевого черепа, які належать до середніх тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я. Крім того, у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носа, забою головного мозку, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та обох верхніх кінцівках , крововиливу в білкову оболонку лівого ока, які належать до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав частково та суду показав, що 02.03.2018 року біля 21.00 год. в с. Слобода Кустовецька Хмільницького району він разом зі своєю дівчиною ОСОБА_6 рухався в напрямку сільського клубу. Біля них зупинився автомобіль в якому перебували незнайомі йому люди, які почали виражатись в їх адресу нецензурними словами та намагались спровокувати конфлікт, однак він не зреагував та пішов разом з дівчиною далі до клубу. Перебуваючи разом з ОСОБА_6 на вулиці біля клубу, близько 22.00 годин він побачив як під`їхав автомобіль з незнайомими йому особами, серед яких був потерпілий, який знову почав провокувати конфлікт, виражаючись в його адресу нецензурною лайкою. Вони відійшли за вугол клубу та потерпілий почав шарпатись, а потім замахнувся на нього рукою та вони, впавши на сніг почали боротися. В ході боротьби він наніс потерпілому удар рукою в область голови та три удари ногою в область тулуба. Інших ударів, як то ногою по голові, він не наносив. Коли їх розборонили, то потерпілий піднявся та сівши в автомобіль поїхав у невідомому напрямку. При цьому обвинувачений поставив під сумнів висновок судово-медичного експерта, зазначивши, що потерпілий, отримавши тілесні ушкодження, які йому ставляться у провину, не міг би самостійно пересуватись, а тим більше керувати автомобілем.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що він 02.03.2018 року в період часу з 21.00- 22.00 год. разом з братом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рухаючись на автомобілі в сторону клубу в с. Слобода Кустовецька по дорозі зустріли обвинуваченого з дівчиною, яку знав його товариш. Зупинившись біля них, його товариш поспілкувався з ОСОБА_6 та вони поїхали далі. Приїхавши до клубу, він відійшов за вугол де в цей час перебував обвинувачений з дівчиною. Потім ОСОБА_3 , безпричинно почав наносити йому удари. Перший удар був рукою в область носа, а потім почав бити ногами., він намагався піднятись, проте після удару ногою в область голови, втратив свідомість. Прийшовши до тями, він піднявся та пішов до автомобіля у якому доїхав до дому та вийшовши з машини знову втратив свідомість. Про те, що йому наносив удари ОСОБА_3 він дізнався від брата, який розбороняв бійку. В будь-яких інших бійках він участі не приймав.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він 02.03.2018 року біля 22.00 год. перебуваючи біля клубу в с. Слобода Кустовецька, побачив за клубом бійку під час якої його брату невідома особа наносила тілесні ушкодження, а тому він кинувся їх розбороняти. Після бійки йому повідомили, що бив його брата ОСОБА_10 з села Малий Острожок.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 02.03.2018 року біля 22.00 години ОСОБА_3 разом зі своєю дівчиною ОСОБА_6 перебували біля клубу в с. Слобода Кустовецька. В цей час до клубу під`їхав автомобіль у якому перебував потерпілий зі своїми друзями. Потерпілий почав образливо вигукувати до ОСОБА_3 , а коли підійшов ближче, то вони відійшли за клуб. В цей час свідок перебував на відстані 10-15 м. від чоловіків та бачив як потерпілий замахнувся до ОСОБА_3 , однак не встиг ударити так як обвинувачений швидко зреагував та перший наніс удар рукою в область голови. Потім вони упали на землю, при цьому обвинувачений перебував зверху, та руками наносив удари. Побачивши це, він підбіг до хлопців та почав відтягувати обвинуваченого, при цьому почувши звук удару який виразився в шурхотінні куртки, однак самого удару не бачив. Відтягнувши ОСОБА_3 , він бачив як піднявся потерпілий, витер обличчя снігом, сів до автомобіля та поїхав.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_12 в присутності законного представника ОСОБА_13 показав, що він разом з братом перебували у сільському клубі в с. Слобода Кустовецька. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 перебували за клубом. В цей час до клубу під`їхав автомобіль з якого вийшов потерпілий та щось вигукуючи, пішов за клуб де перебував ОСОБА_14 . Потім він почув вигуки «вони б`ються!». Іщук Назар побіг розбороняти бійку, а він бачив, як обвинувачений, сидячи зверху на потерпілому наніс близько п`яти ударів. ОСОБА_6 в цей час відійшла від чоловіків приблизно на п`ять метрів. Коли бійку зупинили, то він бачив як потерпілий піднявшись сів до автомобіля та поїхав.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що чітко обставини бійки вона не пам`ятає. Повідомила, що коли потерпілий під`їхав до клубу, то нецензурно звертався до обвинуваченого, внаслідок чого між ними виник конфлікт, який переріс у бійку, а вона від хлопців відійшла. Потім бачила як потерпілий сів до автомобіля та поїхав.

У відповідності до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.03.2018 року ОСОБА_9 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_15 , який 02.03.2018 року близько 21.00 годин перебуваючи у селі Слобода Кустовецька поруч із будинком культури наніс тілесні ушкодження його рідному брату ОСОБА_5 (а.с. 111)

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.03.2018 року було розпочато досудове слідство за ч.1 ст. 122 КК України, щодо нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а.с. 111 А)

Відповідно до висновку експерта №54 від 18.05.2018 року у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої пластинки лобної кістки та переломів кісток лицевого черепа, які належать до середніх тілесних ушкоджень, за ознакою тривалий розлад здоров`я. Також у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, забою головного мозку, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та обох верхніх кінцівках , крововиливу в білкову оболонку лівого ока, які належать до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета, можливо 02.03.2018 року , від ударів руками зжатими в кулак та ногою у взутті (а.с.118-119)

За клопотанням учасників кримінального провадження в судовому засіданні було допитано судово-медичного експерта ОСОБА_16 , який підтвердив свій висновок, зазначивши експертизу ним проведено на підставі медичної документації хворого. Наявні у потерпілого тілесні ушкодження належать до ушкоджень середньої важкості. Експерт не виключає можливість потерпілого після отримання тілесних ушкоджень вчиняти певні дії, в тому числі керувати транспортним засобом, оскільки мозкова частина потерпілого уражена не була, координація рухів не втрачена та все залежить від особливостей організму людини.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Доказами, як передбачено ст. 84 КПК України, в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження; а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд також враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року - «... що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні чітко вказує на особу обвинуваченого, який наніс йому тілесні ушкодження, в тому числі і ногою в область голови, вказавши, що в інших бійках він участі не приймав та відразу поїхав додому, де втратив свідомість.

Покази потерпілого не суперечать і показам допитаних свідків, які також зазначили, що саме ОСОБА_17 наносив тілесні ушкодження потерпілому. Крім того, свідок ОСОБА_11 показав, що в ході бійки під час того, як він відтягував обвинуваченого, то чув звук удару, однак самого удару не бачив.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_9 , просить притягнути до кримінальної відповідальності саме ОСОБА_3 , який наніс тілесні ушкодження його брату ОСОБА_5 .
Тяжкість завданих ОСОБА_3 тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичного експерта №54 від 18.05.2018 року.
Твердження обвинуваченого, щодо неможливості потерпілим після отримання тілесних ушкоджень самостійно пересуватись, а тим більше керувати транспортним засобом, спростовуються показами експерта, який зазначив, що оскільки мозкова частина потерпілого уражена не була, координація рухів не втрачена, тому він не виключає можливість самостійного пересування особи та керування транспортним засобом, проте не тривалий час.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, про те, що він не завдавав потерпілому тілесних ушкоджень, які належать до середнього ступеню важкості , суд оцінює критично та розцінює їх, як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення. Крім того, досліджені в судовому засіданні докази не дають підстав для висновку про участь 02.03.2018 року потерпілого в інших бійках.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.65 КК України, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше не судимий (а.с. 115), на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (113-114), його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, посередню характеристику з місця проживання (а.с.117), позицію потерпілого, який при призначенні покарання покладається на думку суду, відсутність каяття у вчиненому,а також висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства (а.с.39-41) і на підставі викладеного вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 122 ч.1 КК Країни. При цьому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом одного року іспитового строку він не вчинить новий злочин та виконає покладені на нього передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки.
Крім того слід скасувати арешт майна , накладений ухвалою слідчого судді від 05.03.2018 року.
Речові докази у відповідності до вимог ст. 100 КПК України підлягають поверненню власнику.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 369-371,374 КПК України, суд ,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом року не скоїть нового злочину.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді від 05.03.2018 року.
Речові докази: футболку з коротким рукавом марки "Lexsus", светер утеплений зеленого кольору марки"ТІМОТІ", штани темно-синього кольору - повернути власнику.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1

При призначенні покарання ОСОБА_18 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного який не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на консультативних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до висновків досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим високий, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.. в силу ст. 89 КК України не судимий
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_19 , суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_19 , судом не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_18 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді максимального строку позбавлення волі, застосувавши ст. 75 КК України та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.
Питання щодо процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України. Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376, 394 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_18 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки
Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_18 покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_18 2288 грн. витрат на проведення експертизи.
Речові докази: рослини коноплі , які поміщено в спеціальний полімерний пакет Експертної служби МВС України за № 3655012, наперсток із фольги сірого кольору, який поміщено в спеціальний полімерний пакет Експертної служби МВС України за № 3778533 - знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а потерпілими з дня отримання копії вироку, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1