ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1206/19 Справа № 214/6196/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого одну малолітню дитину, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.01.2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 290 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 4250 грн., -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року було задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 жовтня 2019 року з визначенням застави у розмірі 230 520 грн. 00 коп.
Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Також враховано ту обставину, що ОСОБА_7 значний час тому передав автомобіль для реалізації, отримав за нього гроші, будь-куди стосовно неправомірних, на його думку, дій ОСОБА_9 , не звертався. Взято до уваги, що під час заволодіння автомобілем, підозрюваний бачив, що на ньому інший реєстраційний номер. Вказані обставини безумовно свідчать про те, що ОСОБА_7 розумів, що автомобіль належить іншій особі. Його твердження про те, що автомобіль є його власністю, суд вважає необґрунтованими, наданими з метою уникнути відповідальності.

Крім того, прокурором у судовому засіданні доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний знаходячись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування, вплинути на свідків та інших учасників, оскільки після вчинення злочинів, в яких він підозрюється, покинув місце вчинення злочину, також в разі доведеності його вини, останньому загрожує суворе покарання. Підозрюваний, при наявності достовірних доказів, заперечуючи свою провину, намагається уникнути відповідальності. Також враховано, що підозрюваний офіційно не працює, разом з тим, наявність у нього сім`ї, не стримала ОСОБА_7 від вчинення протиправних дій.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні слідчого, застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд не повністю врахував дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину та дружину, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, є соціально-адаптованим, що свідчить про відсутність схильності до вчинення нових злочинів та інших кримінальних правопорушень.

Вказує, що на момент повідомлення про підозру та обрання запобіжного заходу, співробітниками поліції встановлено фактичне місце знаходження транспортного засобу та вилучено його, з урахуванням вказаного, можна прийти до висновку, про штучність кваліфікації дій підозрюваного з метою формального підвищення наявних у кримінальному провадженні ризиків.

Також зазначає, що транспортування транспортного засобу відбулось у денний час доби в межах камер відеоспостереження, він не приховував своїх дій, оскільки вважав їх законними.

Також вказує, що визначений судом розмір застави є занадто обтяжливим для нього і його родини, оскільки явно не відповідає їх матеріальному стану, стороною обвинувачення та судом не зазначено, які саме обставини свідчать про неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні є безпідставними.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, підтверджується документами, долученими до клопотання.

З наведених обставин слідчий суддя зробив правильний висновок про наявність щодо ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, достатньо обґрунтованої для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, слідчий суддя належним чином врахував те, що ризики зазначені в клопотанні слідчого є реальними та обґрунтованими.

Доводи викладені в апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а натомість спростовуються наданими матеріалами в повному обсязі, у зв`язку з чим є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обґрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: