Єдиний унікальний номер справи 185/3977/19
Провадження № 1-кп/185/529/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000712 від 03 квітня 2019 року, № 0001741 від 07 вересня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, без освіти, не заміжньої, не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 , має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-02 серпня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ст. 185 ч.1 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2019 року, приблизно о 20.00 годині, перебуваючи біля ТЦ «Олімпія», розташованого по вул. Горького, 166 м. Павлограда, ОСОБА_3 зустріла малознайомого ОСОБА_9 , з яким зайшли до кафе «Фудбокс», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Горького, 166.
01 квітня 2019 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин, перебуваючи у кафе «Фудбокс» за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 побачила у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Nomi i5013», і у неї виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном мобільним телефоном марки «Nomi i5013 evo m2 pro 2/16 gb» imei1) НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном та звернення його на свою користь, ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 , попросила його мобільний телефон марки «Nomi i5013 evo m2 pro 2/16 gb» для здійснення телефонного дзвінка, при цьому пообіцявши його повернути. В свою чергу ОСОБА_9 , виходячи з довіри до ОСОБА_3 , добровільно передав мобільний телефон останній. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне, повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 під приводом здійснення телефонного дзвінка із мобільного телефону марки «Nomi i5013 evo m2 pro 2/16 gb», який належить потерпілому ОСОБА_9 , скориставшись тим, що останній не усвідомлює її злочинний намір та не спостерігає за її діями, вийшла із кафе «Фудбокс», розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Горького, 166, з належним йому мобільним телефоном «Nomi i5013 evo m2 pro 2/16 gb» та зникла у невідомому напрямку, тим самим з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 шляхом обману, а саме під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволоділа мобільним телефоном «Nomi i5013 evo m2 pro 2/16 gb» imei1) НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_9 , чим спричинила матеріального збитку останньому на загальну суму 1383 грн. 33 коп.

28 червня 2019 року, приблизно о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні кафе «Бістро», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Центральна, 90, зустрів раніше не знайому йому ОСОБА_3
29 червня 2019 року, приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кафе «Бістро» за вищевказаною адресою, побачила в ОСОБА_10 мобільний телефон марки «HUAWEI Y5 2017», який належав останньому, і у неї виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме: мобільним телефоном марки «HUAWEI Y5 2017», 2/16 gb, модель MYA-U29, imei: 1) НОМЕР_3 , imei:2) НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном та звернення його на свою користь, ОСОБА_3 , шляхом обману ОСОБА_10 , попросила його мобільний телефон марки «HUAWEI Y5 2017» для здійснення телефонного дзвінка, при цьому пообіцявши його повернути. У свою чергу ОСОБА_10 , виходячи з довіри до ОСОБА_3 добровільно надав свій мобільний телефон останній.
Після чого, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, протиправне заволодіння чужим майном, шляхом обману, скористалась тим, що ОСОБА_10 не усвідомлює її злочинний намір та не спостерігає за її діями, з належним йому мобільним телефоном «HUAWEI Y5 2017» з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом обману протиправно заволоділа мобільним телефоном марки «HUAWEI Y5 2017», 2/16 gb, модель MYA-U29, imei: 1) НОМЕР_3 , imei: 2) НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , чим спричинила останньому матеріального збитку на загальну суму 1883 грн. 33 коп.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обвинувачена ОСОБА_3 вину в судовому засіданні визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному, та пояснила, що дійсно 01 квітня 2019 року приблизно о 20.00 год., біля ТЦ «Олімпія» зустріла потерпілого, який запросив її випити каву у кафе. Перебуваючи у кафе «Фудбокс», розташованому по вул. Горького м. Павлограда, вона попросила у ОСОБА_9 його мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка. Коли ОСОБА_9 передав їй свій мобільний телефон, вона втекла. 29 червня 2019 року, приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні кафе «Бістро», попросила в ОСОБА_10 мобільний телефон під приводом зателефонувати, та не повернувши втекла. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просила подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченої, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винна у вчиненні кримінальних правопорушень, що їй інкримінуються за обставин, які вказані вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченої, чи правильно вона розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позицій, роз`яснивши їй, що вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень вважає доведеною.

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої: раніше судима, вчинила у відповідності до ст. 12 КК України злочини середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні трьох малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкцій статті, за якою вона обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.

Суд враховує, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року ОСОБА_3 визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавленні волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувачена вчинила 01 квітня 2019 року та 28 червня 2019 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, і вважає можливим звільнити її від покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертиз № 43/12.1/692 від 20 вересня 2019 року в сумі 628 грн. 04 коп., № 43/12.1/282 від 18 квітня 2019 року в сумі 628 грн. 04 коп. підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Цивільний позов заявлено не було.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винною за ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирається.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення експертиз у сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп. на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi» i5013 evo m2 pro 216gb, imei НОМЕР_2 , переданий ОСОБА_9 під розписку залишити останньому за належністю; телефон марки «HUAWEI Y5 2017», 2/16 gb, модель MYA-U29, imei: 1) НОМЕР_3 , imei: 2) НОМЕР_4 , переданий під розписку ОСОБА_10 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1