ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/6154/19
Провадження № 1-кс/210/3515/19

"28" жовтня 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Криворізького РВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000487 від 26.10.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 11.04.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 23.05.2019 року з Криворізького УВП № 3 умовно-достроково на не відбутий термін1 рік 20 днів,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
28 жовтня 2019 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із вказаним клопотанням звернулася старший слідчий СВ Криворізького РВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 , погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку скоїв умисне корисливе кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з раніше йому знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений слідством день та час вступили в злочинну змову щодо вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), поєднаний з проникненням у житло, підготувавши знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме предмет схожий на вогнепальну зброю - пістолет та предмет схожий на ліхтарик з функцією електрошокеру.

25.10.2019 року у період часу з 23 год 40 хв. до 23 год 55 хв., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , із прямим умислом на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), поєднаний з проникненням у житло, на автомобілі марки «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_8 прибули до домоволодіння АДРЕСА_2 за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_8 , утримуючи в руках предмет схожий на пістолет разом з ОСОБА_4 , який утримував в руках ліхтарик з функцією електрошокеру, за допомогою фізичної сили рук, шляхом віджиму відкрили метало-пластикове вікно, розташована позаду будинку АДРЕСА_2 та через нього проникли до приміщення вищевказаного будинку. Перебуваючи у приміщенні вище вказаного будинку ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 з метою подолання опору зі сторони потерпілої ОСОБА_9 , погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка виразилось в погрозах фізичною розправою над потерпілою та її дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і залякуванні останніх предметами зовні схожими на пістолет та електрошокер, що останні сприйняли як реальну загрозу їх життю та здоров`ю, висунули потерпілій ОСОБА_9 вимогу, щоб вона повідомила їм інформацію про наявність та місцезнаходження її грошових коштів і цінного майна, що їй належить.
Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел подолавши здійснення опору потерпілою ОСОБА_9 шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, виявили та незаконно заволоділи майном потерпілої ОСОБА_9 , а саме грошовими коштами в сумі 3 205 грн., кредитною карткою ПАТ КБ «Приват Банк» з пін-кодом до неї на ім`я ОСОБА_9 , пляшкою вина «Коблево», вартістю 100 гривень які знаходились в шафі в кімнаті зали, мобільним телефоном марки «Nokia 105» ІМЕІ: НОМЕР_2 , блакитного кольору, з сім картою № НОМЕР_3 , вартістю 500 грн., мобільним телефоном «Bravis A 503», рожевого кольору, з сім картою № НОМЕР_4 , вартістю 1700 грн., ліхтариком темного червоного кольору, вартістю 65 грн., грошовими коштами в сумі 175 грн., які знаходились в спальній кімнаті ОСОБА_9 , мобільним телефоном «Соні Еріксон», чорного кольору, б/у, з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_5 , вартістю 150 грн. та грошовими коштами в сумі 22 грн. які знаходились в спальній кімнаті ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , утримуючи при собі все вищевказане майно вийшли з території зазначеного домоволодіння та на автомобілі марки «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , залишили місце вчинення кримінального правопорушення обернувши вказане майно на свою користь та розпорядились ним на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5720 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 25.10.2019 року у той же період часу перебуваючи в приміщенні будинку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), поєднаний з проникненням у житло, незаконно заволоділи банківською карткою ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне збагачення шляхом заволодіння майном потерпілої та незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом, намагаючись при цьому ним скористатися, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , почали вимагати у потерпілої ОСОБА_9 повідомити їм пін-код вище зазначеної карти, в ході чого з метою попередження можливого опору потерпілої та примушування до виконання висунутої вимоги погрожував фізичною розправою останній, шляхом наведення на неї предмета схожого на пістолет, після чого, потерпіла ОСОБА_9 яка реально оцінюючи обстановку що склалася та серйозність погроз вказаних осіб, які вона сприйняла, як реальні, з метою збереження власного майна повідомила завідомо неправильний пін-код від своєї банківської картки.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, за ознаками нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та за ч.3 ст.357 КК України, за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, який на утриманні дітей та інших осіб не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз 11.04.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 23.05.2019 року з Криворізького УВП №3 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 20 днів.

26.10.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за ознаками нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та за ч.3 ст.357 КК України, за ознаками незаконного заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.
Вина ОСОБА_4 підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 26.10.2019 року; протокол огляду автомобіля «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протокол огляду та вилучення від 26.10.2019 року.; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом впізнання осіб від 26.10.2019 року з потерпілою ОСОБА_9 ; протоколом впізнання від 26.10.2019 року з свідком ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 .

Відповідно до ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може їх здійснити.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187, ч.3 ст.357 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань та матеріалами кримінального провадження зібраними під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Таким чином, необхідність виконання завдань кримінального провадження, передусім захисту суспільства та окремих громадян від протиправних посягань, недопущення вчинення підозрюваним нових умисних злочинів, в усталеній практиці Європейського суду з прав людини та положень п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, розглядається як першочерговий чинник, що виправдовує обмеження вказаних прав. При цьому, інтереси суспільства та держави превалюють над частковим вимушеним обмеженням у встановленому законом порядку прав окремої людини.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 причетний до вчинення за ознаками нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю. Проти обрання вказаного запобіжного заходу заперечував та просив суд обрати інший запобіжний захід відносно нього, а саме, домашній арешт, оскільки має місце роботи, хоча і неофіційне, має місце проживання та має малолітню дочку.

Захисник підозрюваного просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки дійсно є підстави обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з обмеженням останнього покидати житло у нічний час, а саме, з 22.00 години до 06.00 години.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення (п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/ НОМЕР_7 .html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що окрім визнання ОСОБА_4 своєї вини, його вина підтверджується обґрунтованого підозрою у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та наявними у провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26.10.2019 року; протокол огляду автомобіля «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протокол огляду та вилучення від 26.10.2019 року.; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом впізнання осіб від 26.10.2019 року з потерпілою ОСОБА_9 ; протоколом впізнання від 26.10.2019 року з свідком ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 .

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштована, міцних соціальних стосунків не має, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, підозрюваний ОСОБА_4 раніше засуджений, за вчинення тяжкого злочину проти власності, та за вироком суду відбував покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки в установах виконання покарань, а також був звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 20 днів і наразі підозрюється у вчиненні особо тяжкого злочину проти власності вчиненого в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, і тим самим ухилення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Крім того, суд вважає наявним наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), незаконно впливати на свідків та потерпілих, знає місце мешкання потерпілої ОСОБА_15 , а тому може впливати на неї та на її сина, який є свідком у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, свідок ОСОБА_14 під час допиту у якості свідка пояснила, що їй знайомий ОСОБА_4 , який є товаришем її хлопця ОСОБА_8 з яким вона зустрічається на протязі тривалого часу. Враховуючи те, що ОСОБА_14 володіє інформацією, яка має значення для досудового слідства, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 може впливати на неї з метою зміни останньою показів наданих в ході досудового розслідування.
Відтак,суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

Таким чином, суд вбачає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідка у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахування особи підозрюваного, способу вчинення даного кримінального правопорушення, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Криворізького РВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді взяття під вартою з 05 годин 10 хвилин 26 жовтня 2019 року до 05 години 10 хвилин 24 грудня 2019 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1