Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

27 серпня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2019 року у об`єднаному кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта неповна середня, не одруженого військовозобов`язаного, не судимого згідно ст. 89 КК України,
обвинуваченого за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарння:
-за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 185 КК україни 3 (три) роки позбавлення волі;
-за ч.3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів 4 (чотири) позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 (два) роки.
Згідно ч.1,2 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.
За вироком суду ОСОБА_6 , 17 серпня 2018 року, приблизно о 14 год., перебуваючи в с. Любахи, Володимирецького району, маючи умисел на викрадення чужого майна, протиправно проник до житлового будинку ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав бензопилу марки «STIHL MS 180», вартістю 2500 грн., заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21 жовтня 2018 року, приблизно о 23 год.30 хв., перебуваючи в с. Любахи, Володимирецького району, ОСОБА_6 , таємно, протиправно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не слідкує, проник до житлового будинку ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_3 , звідки викрав грошові кошти в сумі 290 грн., гітару марки «Eurofon», вартістю 800 грн. Та бувший у використанні військовий головний убір типу «фуражка», вартістю 150 грн., що належить потерпілому, всього на загальну суму 1240 грн.
Крім того, 07 грудня 2018 року, приблизно о 00 год.15 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_4 та маючи умисел на викрадення чужого майна, таємно, повторно, протиправно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до дерев`яного паркану, що кріпиться до металевих стовпчиків і здійснив крадіжку п`яти металевих стовпчиків, довжиною два метри, діаметром 65 мм., загальною вартістю 550 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на вищезазначену суму.
14 грудня 2018 року, приблизно о 17 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, таємно, протиправно, повторно, намагався викрасти три металевих стовпчики, довжиною два метри, діаметром 65 мм., загальною вартістю 330 грн., що належать ОСОБА_9 , проте з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки відразу після цього був викритий та зупинений працівниками Володимирецького ВП.
У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 вказує, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а призначене покарання є надто м`яким.
Зазначає, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України та був засуджений Володимирецьким районним судом Рівненської області до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75, 104 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік. Вказаний вирок набрав законної сили 10 травня 2017 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 липня 2018 року був звільнений від відбування призначеного покарання. На думку потерпілої, обвинувачений фактично вчинив крадіжку її майна під час іспитового строку, встановленого судом.
Вказує, що повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину є неприпустимим і у такому випадку необхідно застосовувати положення ст. 71 КК України, щодо призначення покарання за сукупністю вироків.
Зазначає, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше ОСОБА_6 притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, що залишено судом поза увагою. Також, на думку потерпілої, судом не було враховано обтяжуючу обставину,передбачену п.1 ч.1 ст. 67 КПК України вчинення злочину особою повторно.
Просить вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2019 року стосовно ОСОБА_6 скасувати, призначити остаточне покарання останньому у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На розгляд справи в апеляційний суд потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися. В поданій апеляційній скарзі просить розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_5 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в апеляційній скарзі не оспорюється. Оскаржується лише в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, згідно ст. 89 КК України, повністю визнав себе винним у вчиненому, посередньо характеризується, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність і достатність для його виправлення і попередження вчиненню нових злочинів призначення покарання у виді позбавлення волі у межах санкції за інкриміновані злочини з призначенням остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції належним чином враховано встановлені законом критерії стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання ? кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо явно несправедливого через м`якість призначеного покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції обвинуваченому з належним врахуванням всіх обставин призначене покарання, передбачене санкціями статей за інкриміновані злочини, та остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги потерпілої щодо безпідставності, на її думку, застосування судом першої інстанції щодо ОСОБА_6 ст. 75 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Доказів на спростування висновків місцевого суду потерпілою в апеляційній скарзі не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
За наведеного, вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА :
Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 березня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3