справа № 631/403/19
провадження № 1-кп/631/66/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2019 року під № 0000067, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Меліхівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційного працевлаштування не має, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2019 о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 через хвіртку, шляхом вільного доступу, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , в якому раніше неодноразово знаходився, оскільки допомагав потерпілій по господарству. Перебуваючи на подвір`ї вище вказаного домоволодіння, у ОСОБА_4 , якому достовірно було відомо про місця розташування майна ОСОБА_6 , виник злочинний намір на таємне викрадення майна останньої.

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою самостійного незаконного збагачення, скориставшись відсутністю на території домоволодіння сторонніх осіб, а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу намагався скоїти крадіжку особистого майна ОСОБА_6 , а саме однієї нутрії вартістю 650 гривень 00 копійок (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5767 від 19.03.2019 року), яку викрав із клітки та поклав до поліпропіленового мішку, тобто ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останній був застигнутий на місці скоєння злочину ОСОБА_6 .

В наслідок чого, своїми протиправними діями ОСОБА_4 , намагався завдати ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 650 гривень 00 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України винним себе визнав повністю та вважав за можливе провести розгляд справи в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, вказавши на недоцільність дослідження усіх доказів по справі. Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного та зазначив за необхідне здійснювати розгляд справи в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засідання посилаючись на те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставин у справі, висловила думку про можливість розгляду справи відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні також зазначила, що не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини, просила суворо не карати обвинуваченого, оскільки його простила та не має до нього жодних претензій. Також потерпіла надала через канцелярію суду відповідну заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду справи судом в порядку, передбаченому положеннями частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, дана її позиція є добровільною, при визначені виду та міри покарання покладається на розсуд суду та в подальшому просить розглядати справу за її відсутності.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї провини, а також те, що він не ставить під сумнів фактичні обставини справи, а також правильність розуміння ним змісту цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції ОСОБА_4 .

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженням з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо цього з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання змісту даних фактичних обставин, сторона кримінального провадження буде позбавлена права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю заперечення проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показанням обвинуваченого, документами на підтвердження права користування домоволодінням, в якому було вчинено спробу крадіжки майна, висновком судової товарознавчої експертизи, а також документами, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що в обвинувальному акті все вказане вірно та у вільній формі дав суду свої пояснення вказавши, що у середині лютого 2019 року, більш точної дату він не пам`ятає, в період часу с 09 години 00 хвилин до 10 години 00 хвилин, він через вхідну хвіртку зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , де він добре орієнтувався, оскільки деякий час мешкав там, допомагаючи потерпілій по господарству. В цей час на території домоволодіння нікого не було і він вирішив вкрасти тваринку нутрію, поклавши її до пакету, проте не встиг піти, оскільки його застигла ОСОБА_6 . Про свій вчинок він дуже шкодує та розкаюється.
З копії технічного паспорту та домової книгижитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрована та мешкає у вказаному домоволодінні з 15.03.2002 року (а.с. 34 37).

Наведеними доказами доведено факт правомірного володіння та користування потерпілою домоволодінням, на території якого 17 лютого 2019 року ОСОБА_4 було вчинено закінчений замах на таємне викрадення майна (крадіжку).

З висновку судово товарознавчої експертизи № 5767, проведеної 19.03.2019 року Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, вбачається, що станом на момент вчинення злочину 17.02.2019 року, ринкова вартість нутрії складала 650 гривень 00 копійок (а.с. 39 41).

Оцінюючи висновок експерта з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, суд визнає його вірним, мотивованим достатньо переконливо та таким, що не суперечить іншим доказам у справі.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

Розглядаючи кримінальне провадження відповідно до частини 1 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором, суд дійшов висновку щодо доведеності стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому в вину злочину, а саме у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було закінчено до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15, частино 1 статті 185 Кримінального кодексу України доведена повністю, а дії обвинуваченого кваліфікуються судом як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було закінчено до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочинів, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим скоєно злочин середньої тяжкості.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 52 54), має постійне місце проживання. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент постановлення вироку у даній справі в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий (а.с. 43), перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , військову службу в Збройних Силах не проходив, так як був зарахований в запас за пунктом 5 статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 51).

З досудової доповіді, складеної провідним інспектором Нововодолазького районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_7 щодо ОСОБА_4 , вбачається, що орган пробації вважає, що є високий рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України(а.с. 63 66).

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , щире каяття.

Обставин, що відповідно до частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу винного, який повністю визнав свою провину, не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особливості й обставини вчиненого злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, відсутність майнових та інших претензій з боку потерпілої, а також те, судом не встановлено наявності зв`язків обвинуваченого з антигромадськими елементами.
Виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідне призначити покарання в межах санкції встановленої частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу.
Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався, ніяких клопотань з цього приводу під час судового розгляду справи не надходило, тому до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 запобіжні заходи не обирати.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки в рамках даного кримінального провадження було проведене експертне дослідження саме такою установою, з ОСОБА_4 , на користь держави слід стягнути витрати на залученняексперта при проведенні судово товарознавчої експертизи № 5767 від 19.03.2019 року в розмірі 1570 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України,керуючись статтею 12, частиною 2 статті 15, статтями 50, 51, 53, 65 - 67 та частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, а також статтями 91, 100, пунктом 3 частини 1 статті 118, частинами 1 та 2 статті 122, частино 2 статті 124, частиною 1 статті 126, частиною 3 статті 349, статтями 368 371, 373 376, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень 00 копійок.
Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок за виконання судово товарознавчої експертизи № 5767, проведеної 19.03.2019 року Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса, стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1