ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1571/19 Справа № 202/5733/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 відмовлено. Застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя, врахувавши особу підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, наявність обґрунтованої підозри, погодившись з існуванням ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов висновку, що слідчим не доведено необхідність тримання підозрюваного під вартою. Разом із цим, слідчий суддя дійшов висновку, що запобігти цьому ризику можливо шляхом застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги підозрюваний, вказує на те, що матеріали провадження не містять належних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт зауважує, що він жодного разу не викликався органами досудового розслідування та про його виклик дізнався лише під час судового розгляду. При цьому, ОСОБА_5 звертає увагу на те, що повістки про виклик були направленні на адресу реєстрації, а не за місцем його фактичного проживання. Окрім цього, підозрюваний посилається на те, що неодноразово звертався під час телефонної розмови до слідчого з вимогою направити йому повістку, однак ці вимоги виконані не були. Серед іншого, ОСОБА_5 зазначає, що застосування щодо нього цілодобового арешту, позбавить його можливості працювати та залишить без засобів існування, що є істотним порушенням його прав.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 4, 6 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про:
1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа;
2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;
3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу;
4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини;
5) запобіжний захід, який застосовується.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані не були, внаслідок чого ухвалене ним рішення підлягає скасуванню.
Так, суд першої інстанції, хоча і врахував тяжкість скоєного підозрюваним злочину та його особу, встановивши наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не надав цим обставинам належної оцінки, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ГУНП в Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001312 від 23 травня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 191 КК України.
27 вересня 2019 року винесено повідомлення про підозру у вчиненні цього злочину ОСОБА_5 та переданого його для вручення останньому представника гуртожитку ОСОБА_12 .
Того ж дня підозрюваного оголошено у розшук.
Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_5 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 191 КК України. При цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні цього злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та стороною захисту не заперечуються.
Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет наявності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає їх обґрунтованими, а ризик, визначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, такими що об`єктивно існує.
Разом із цим, колегія суддів вважає, що запобігти цьому ризику можливо не лише шляхом застосування цілодобового домашнього арешту, а також й у разі заборони залишення житла у певний період доби.
З урахуванням наявних у матеріалах провадження доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , заявленого слідчим ризику, визнаного судом доведеним, а також даних про його особу, колегія суддів вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 20.00 до 06.00 години.
Колегія суддів погоджується з доводами підозрюваного в частині відсутності доказів, які б вказували на повідомлення його про виклик до слідчого належним чином, однак з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких він підозрюється та покарання, яке йому загрожує, вважає ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду доведеним.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді з викладених вище мотивів підлягає скасуванню, з постановленням нової у відповідності з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, якою клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 25 листопада 2019 року включно, поклавши на нього обов`язки:
- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 20.00 до 06.00 години;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця мешкання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4