Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/618/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу колегії суддів Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ульянівка Благовіщенського (Ульянівського) району, Кіровоградської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,-
продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 11 вересня 2019 року до 09 листопада 2019 року включно.

Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 11 вересня 2019 року до 09 листопада 2019 року включно обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою колегії суддів Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2019 року, задоволено клопотання прокурора та обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 11 вересня 2019 року до 09 листопада 2019 року включно.

Органом досудового слідства, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, у вечірній час 11 грудня 2016 року, ОСОБА_8 та його спільники - двоє невстановлених осіб, протиправно й безоплатно, насильницьким шляхом вилучивши майно потерпілих ОСОБА_12 на загальну суму 711 027,11 грн., скоїв розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я осіб, які зазнали нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, як особою, яка раніше вчиняла розбій, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах.
Крім того, ОСОБА_8 , діючи спільно й узгоджено, за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , протиправно й безоплатно, у таємний спосіб, вилучивши майно потерпілого ОСОБА_13 на суму 63507,65 грн., тим самим скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, а з врахуванням раніше скоєного розбою, ще й повторно.
Крім того, ОСОБА_8 діючи спільно й узгоджено ОСОБА_11 . ОСОБА_9 протиправно й безоплатно, насильницьким шляхом, вилучивши майно потерпілої ОСОБА_14 на суму 592 698,60 грн., тим самим, скоїв розбій напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, як особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах.
Крім того, ОСОБА_8 , діючи спільно й узгоджено з ОСОБА_10 й невстановленою особою, протиправно й безоплатно, насильницьким шляхом вилучивши майно потерпілого ОСОБА_15 на суму 393 339,48 грн., тим самим скоїв розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством та погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу вчинений за попередньою змовою групою осіб, як особою яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло спрямований на заволодіння майном у великих розмірах.
Крім того, ОСОБА_8 діючи спільно й узгоджено із співучасниками - двома невстановленими особами умисно, протиправно, безоплатно, у таємний спосіб, заволодівши майном потерпілої ОСОБА_16 на суму 307 406,90 грн., тим самим, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчинене у великих розмірах.

Колегія суддів мотивувала своє рішення тим, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого і тяжкого злочинів, може вчинити спробу ухилитися від кримінальної відповідальності та суду, можливість обвинуваченого впливати на свідків і потерпілих, які в судовому засіданні ще не допитувалися, можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 має непогашену судимість, у тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину проти власності (розбою).
Суд взяв до уваги надану захисником довідку щодо стану здоров`я ОСОБА_8 та оцінюючи її виходить з того, що вона не підтверджує неможливість лікування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою сам по собі не обмежує обвинуваченого у праві на отримання медичної допомоги у лікаря, якому він довіряє. Надання такої медичної допомоги може були запезпечено у порядку, передбаченому законодавством, зокрема відповідно до спільного наказу Міністерство юстиції та Міністерство охорони здоров`я від 10.02.2012 № 239/5/104 Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.
Крім цього, суд взяв до уваги надані прокурором відомості, що підтверджують зростання ризику вчинення ОСОБА_8 нового злочину, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні нового злочину під час застосування щодо нього запобіжного заходу тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просила скасувати оскаржувану ухвалу та звільнити ОСОБА_8 з під варти в залі суду.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ухвала суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам, які мали місце під час розгляду вказаної справи. Прокурором зовсім не подавалось клопотання про продовження строку тримання під вартою, продовження тримання під вартою обвинувачених вкотре ініціювалось головуючим ОСОБА_1 , прокурор повідомив, що підтримує клопотання про продовження дії запобіжного заходу; під час вирішення вказаного питання був відсутній захисник ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_17 , яка за декілька днів до судового розгляду подала клопотання про відкладення розгляду справи. Обвинуваченому ОСОБА_11 було призначено захисника на одну процесуальну дію - адвоката ОСОБА_18 , яка вже приймає участь у вказаному кримінальному провадженні в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_11 заперечував щодо участі адвоката ОСОБА_18 в якості його захисника і обвинувачені показів ще не надавали та невідомо чи маються в їх показаннях протиріччя. Таким чином, під час розгляду питання про продовження тримання під вартою обвинувачених колегією суддів було допущено порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_11 всі присутні захисники висловили свою позицію, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не заявлено, якщо колегія суддів вважає, що воно заявлено, то воно не відповідає вимогам КПК, так як подане не в письмовому вигляді, не подано щодо кожного обвинуваченого окремо та не вручено стороні захисту та що його не можна розглядати, але в ухвалі колегія суддів вказані відомості не зазначила; письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ні обвинуваченим, ні захисникам не вручалось.

Все викладене свідчить про те, що колегія суддів Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області виконала функцію сторони обвинувачення. Сторона захисту вважає, що обраний під час досудового розслідування та неодноразово продовжений під час судового розгляду запобіжний захід є занадто суворим та таким що не відповідає вимогам ст.177 КПК України та особі обвинуваченого.

Вказала, що на даний час ОСОБА_8 перебуває під вартою по вказаному провадженні 2 роки та 5 місяців. Вважає, що ніякі обставини не виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , під вартою.

Так, в матеріалах кримінального провадження не було наведено жодного доказу, який би свідчив про ухилення та переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, не наведено жодного конкретного факту про будь-який тиск зі сторони підозрюваного на свідків чи вжиття ним заходів, направлених на знищення речових доказів тощо.

Прокурором в судовому засіданні також не було наведено жодної обставини, яка свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України. Таким чином сторона захисту вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою незаконно і підлягає негайному звільненню.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_19 та обвинуваченого ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №1-кп/398/143/19, в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000592 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 за ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_11 ч. 1 ст. 263 ч. 4 ст. 187 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №1-кп/398/143/19, 11.09.2019 року в судовому засіданні колегією суддів Олександрійського районного суду Кіровоградської області, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто усне клопотання прокурора ОСОБА_20 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з обґрунтуванням доцільності продовження цього строку дане підтверджується журналом та аудіо записом судового засідання
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та які на даний час не змінились. А також того, що ні сторона захисту, ні інші учасники кримінального провадження не повідомили суд про наявність нових обставин, які не були враховані при обранні обвинуваченим запобіжного заходу. Крім того інші запобіжні заходи не забезпечують належної поведінки обвинувачених під час розгляду справи, а також відсутні у матеріалах справи дані про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для утримання обвинувачених в умовах слідчого ізолятора.

Апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив матеріали кримінального провадження в частині доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою а також доводи прокурора та доводи захисників обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України врахував, що кримінальні правопорушення в яких обвинувачується ОСОБА_8 відносяться до категорії особливо тяжкого і тяжкого злочинів. Також суд першої інстанції врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що він може вчинити спробу ухилитися від кримінальної відповідальності та суду, впливати на свідків і потерпілих, які в судовому засіданні ще не допитувалися, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 має непогашену судимість, у тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину проти власності (розбою), які на час розгялду спарви не зменшилися. Крім того, судом першої інстанції правильно враховано надані прокурором відомості, що підтверджують зростання ризику вчинення ОСОБА_8 нового злочину, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні нового злочину під час застосування щодо нього запобіжного заходу тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги стосовно допущеного порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки обвинуваченому ОСОБА_11 було призначено захисника на одну процесуальну дію - адвоката ОСОБА_18 .

Інші доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі були об`єктом дослідження судом при продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу та їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Порушень вимог кримінального процесуального закону які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного прийнятого судом рішення колегією суддів не встановлено.
Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення районного суду є законним мотивованим та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2019 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 11 вересня 2019 року до 09 листопада 2019 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_21 Ремез