Справа №345/5107/19
Провадження № 1-кп/345/453/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № , про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , офіційно не працює, вдівець, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, востаннє 22.03.2017 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі і звільнений 05.07.2018 року, у зв`язку із закінченням строку відбування покарання;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, повторно.

Злочин вчинено за таких обставин.

13.10.2019 р. близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_2 знаходився у квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_5 . Перебуваючи у вказаній квартирі, в ОСОБА_2 виник умисел на незаконне заволодіння телевізором марки телевізор LG 37 LH 200 H-ZB серійний номер 110WRDW3B106, який знаходився у приміщенні кімнати вказаної квартири. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, ОСОБА_2 шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав телевізор марки LG 37 LH 200 H-ZB, вартістю 3367,00 грн. В подальшому ОСОБА_2 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 3367,00 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що правопорушення вчинив при вищенаведених обставинах. А саме, що 13 жовтня цього року перебуваючи у квартирі ОСОБА_5 викрав звідти телевізор. Потім продав його, а кошти використав на власні потреби. Вчинив так у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. У вчиненому щиро розкаявся, розуміє, що повинен понести за це передбачену законом відповідальність. Просив суворо не карати і врахувати поганий стан його здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини вчинення злочину, які зазначені в обвинувальному акті. Пояснив, що пустив обвинуваченого у свою квартиру для того щоб той зігрівся. Коли повернувся в своє житло, то там не було ні обвинуваченого, ні телевізора. На даний час зла на обвинуваченого не тримає, не має жодних претензій до нього. Наполегливо просить його суворо не карати і не призначати покарання, яке б було пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки, ні стороною захисту, яка представлена самим обвинуваченим, ні стороною обвинувачення, як представлена прокурором, а ні потерпілим не оспорюються обставини щодо: часу і місця вчинення злочину; способу і порядку таємного заволодіння майном потерпілого; кількості та обсягу викраденого майна, його вартості; а також форми вини у виді умислу зі сторони обвинуваченого і корисливого мотиву, то зі згоди сторін кримінального провадження судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого і потерпілого, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визначають вартість судових витрат і місце знаходження речових доказів. Щодо решти доказів, то суд визнав недоцільним їхнє дослідження, оскільки вони стосуються обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому суд переконався, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин справи та відсутні сумніви у добровільності їхньої позиції. Також судом роз`яснено учасникам кримінального провадження наслідки щодо позбавлення у такому випадку права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому злочині у судовому засіданні доведена повністю, а його злочинні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких був скоєний злочин, а також позицію потерпілого та прокурора.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного те, що він має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не числиться. Проте, ОСОБА_2 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, він офіційно ніде не працює, тобто немає постійного місця роботи і стабільних засобів для існування.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 на підставі ст. 66 КК України, суд відносить визнання своєї вини і щире каяття за вчинене, та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведено. Не встановлено таких обставин і в судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він неодноразово судимий, обставини вчинення ним злочину, пом`якшуючі покарання обставини і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Враховуючи сукупність наведених обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину та те, що обвинувачений вчинив злочин будучи раніше судимим, в тому числі і за корисливі злочини, і йому вже призначалось покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення він не став, а продовжив злочинну діяльність, тому суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Водночас враховуючи те, що наявні декілька пом`якшуючих покарання обставин, і головним чином думку потерпілого, який не бажає щоб звинувачений відбував покарання у виді позбавлення волі, суд не погоджується з позицією прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, а вважає, що достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження скоєння ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлявся.

Обвинуваченому у кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. Прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, які давали б підстави застосовувати до обвинуваченого будь-який запобіжний захід в тому числі і найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою. Суд враховує те, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, наголосив, що усвідомлює необхідність понести покарання за вчинене. Від часу відбуття покарання за попереднім вироком суду він вчинив лише цей один злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Він завчасно прибув на розгляд справи і в суду відсутні відомості, які давали б підстави вважати, що він має намір переховуватись від суду чи уникати відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_6 .

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 395 КПК України,

у х в а л и в:

Засудити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з часу його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 628,04 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109/28-727ТВ/19 від 15.11.2019 р.

Речові докази:

- телевізор марки LG 37 LH 200 H-ZB серійний номер 110WRDW3B106, який переданий на зберігання у камеру речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя