Номер провадження: 11-сс/813/1638/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 16.09.2019 року, про відмову у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001238,від 14.09.2019 року, за ознаками злочинів, передбачених частинами 1 та 2 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 16.09.2019 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Малиновського ВП Хмельницького ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження прокурор зазначив, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також про неможливість застування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки зазначені ризики підтверджуються тим, що підозрюваний з метою уникнення від покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків для зміни останніми показань. Відсутність міцних соціальних зав`язків підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить запобіганню зазначеним ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що на даному етапі досудового розслідування, можна вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та 2 ст.187 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 13.09.2019 приблизно о 22 годині, ОСОБА_9 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, знаходячись біля продуктового кіоску, який розташований за адресою: пров. Лазурний, б/н, в м. Одесі, дістав із правої кишені, одягненої на ньому кофти, металевий предмет, ззовні схожий на пістолет Макарова та тримаючи його у правій витягнутій руці направив дуло на неповнолітнього ОСОБА_11 , та з погрозою застосування вказаної зброї наказав ОСОБА_12 передати грошові кошти, на що останній дістав із кишені своєї кофти грошові кошти у сумі приблизно 50 гривень та передав їх ОСОБА_9 . Після чого, разом із викраденим ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 , матеріальний збиток на загальну суму 50 гривень.

Одразу ж після скоєння розбійного нападу на ОСОБА_12 , приблизно о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_9 , прямуючи по вул. Леонова, біля домоволодіння № 20, в м. Одесі, побачив ОСОБА_13 , який перебував на вулиці біля воріт вказаного будинку. В цей час, у ОСОБА_9 раптово виник умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , з метою особистого збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 дістав із кишені своєї кофти металевий предмет, ззовні схожий на пістолет Макарова, та тримаючи його у правій витягнутій руці, направив дуло вказаної зброї на ОСОБА_14 , та наказав передати йому грошові кошти. У відповідь на це, потерпілий дістав із своєї кишені мобільний телефон, у чохлі якого знаходились грошові кошти у сумі 20 доларів США та 5 гривень, і в подальшому, роблячи вигляд, що дістає гроші, відволік ОСОБА_9 , після чого, шляхом удару кулаком правої руки по правій руці, у якій останній тримав предмет ззовні схожий на пістолет, вибив зброю та затримав ОСОБА_9 на місці скоєння злочину до приїзду працівників поліції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 16.09.2019 року, до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого фактичного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години по 6 годину наступного дня, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КК України, до 14.11.2019 року.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та 2 ст. 187 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом допиту потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ,

- протоколом допиту свідків,

- протоколом огляду місця події,

- актом особистого огляду ОСОБА_9 ,

- іншими матеріалами провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Однак, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до клопотання слідчого під час вчинення інкримінованих ОСОБА_9 злочинів він не застосовував до потерпілих насильства, а погрожував їм пневматичним пістолетом, що не загрожувало їх життю та здоров`ю, хоча потерпілі могли сприймати реальною таку погрозу їх життю та здоров`ю.

Крім того апеляційний суд враховує те, що підозрюваний ОСОБА_9 проживає в м.Одесі в квартирі, яку орендує, працевлаштований в «АТБ-Маркет», за місцем роботи характеризується позитивно, не порушує обов`язки покладені на нього оскарженою ухвалою, раніше не судимий, та вважає, що слідчий суддя, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказані обставини беззаперечно доводять, що у ОСОБА_9 наявні міцні соціальні зв`язки, наявність яких значно зменшує ступінь існування ризику його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 самостійно, за першою вимогою з`явився до апеляційного суду в судове засідання по розгляду апеляційної скарги прокурора.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосований до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, являється необхідним та достатнім в даному випадку для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 під час досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею на підставі повного та всебічного дослідження обставин провадження та відповідно до приписів кримінального процесуального закону зроблений висновок про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.09.2019 року про відмову у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001238від 14.09.2019 рокуза ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.187 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4