Справа № 184/1905/18
Номер провадження 1-кп/184/41/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000622, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не має, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.01.2018 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 04.06.2018 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області змінено покарання у виді штрафу на 50 годин громадських робіт.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2018 р. ОСОБА_6 попросив у своєї знайомої ОСОБА_7 банківську картку для того, щоб зняти з неї грошові кошти в сумі 30 гривень, які йому мала переказати його знайома, на що ОСОБА_7 погодилася та надала ОСОБА_3 банківську картку «універсальну» № НОМЕР_1 АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (надалі АТ КБ "ПриватБанк"), при цьому повідомивши йому ПІН-код своєї картки.

Після чого, 23.06.2018 маючи у користуванні банківську картку АТ КБ"ПриватБанк" № НОМЕР_1 , завідомо знаючи ПІН-код до неї, тобто маючи доступ до рахунку потерпілої ОСОБА_7 , у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення грошових коштів з вказаної банківської картки, виданої на ім`я ОСОБА_7 . З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з універсальної банківської картки АТ КБ"ПриватБанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 , ОСОБА_3 з метою запобігання надходжень СМС- повідомлень про зняття коштів потерпілій ОСОБА_7 , 23.06.2018 р. змінив прикріплений до банківської картки номер мобільного телефону останньої, та прикріпив свій номер телефону, чим укрив свої протиправні дії від потерпілої ОСОБА_7 .

Після чого, 23.06.2018 о 22 годині 57 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись біля банкомату АТ КБ "ПриватБанк", котрий розташований в будинку №6 по вул. Пушкіна в м. Покров Дніпропетровської області та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи ПІН- код банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, таємно викрав грошові кошти, шляхом зняття їх з банківської картки потерпілої, в сумі 402 гривні.

24.06.2018 о 09 годині 51 хвилині ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 , підійшов до банкомату АТ КБ "ПриватБанк", котрий розташований в будинку № 6 по вул. Пушкіна в м. Покров Дніпропетровської області. В цей же день та час, ОСОБА_6 , там же, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи ПІН-код банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно викрав грошові кошти, шляхом зняття їх з банківської картки потерпілої, в сумі 502 гривні.

24.06.2018 о 12 годині 23 хвилин ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 , підійшов до банкомату АТ КБ "ПриватБанк", котрий розташований в будинку № 6 по вул. Пушкіна в м. Покров Дніпропетровської області. В цей же день та час, ОСОБА_6 , там же, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи ПІН-код банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно викрав грошові кошти, шляхом зняття їх з банківської картки потерпілої, в сумі 402 гривні.

24.06.2018 о 14 годині 48 хвилин ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 , підійшов до банкомату АТ КБ "ПриватБанк", котрий розташований в будинку № 6 по вул. Пушкіна в м. Покров Дніпропетровської області. В цей же день та час, ОСОБА_6 , там же, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи ПІН-код банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно викрав грошові кошти, шляхом зняття їх з банківської картки потерпілої, в сумі 1 452 гривні.

25.06.2018 о 09 годині 32 хвилин ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 , підійшов до банкомату АТ КБ "ПриватБанк", котрий розташований в будинку № 6 по вул. Пушкіна в м. Покров Дніпропетровської області. В цей же день та час, ОСОБА_6 , там же, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи ПІН-код банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, повторно, таємно викрав грошові кошти, шляхом зняття їх з банківської картки потерпілої, в сумі 1 452 гривні.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 4 210 гривень. Після вчинення злочину ОСОБА_6 викраденим майном зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та цивільний позов визнав частково та надав показання, що дійсно він з ОСОБА_7 перебували в дружніх відносинах, а у червні 2018 року проживали разом.

У червні 2018 р., точної дати обвинувачений не зміг повідомити, він попросив у ОСОБА_7 банківську картку, оскільки йому мали надійти кошти від іншої особи. 05.06.2019 р. ОСОБА_7 добровільно дала йому свою картку і повідомила пін-код до неї. Зазначена картка знаходилась у нього тривалий час, оскільки він чекав ще один переказ. З цією метою він вказав свій телефон до цієї картки як фінансовий, щоб знати, коли надійдуть кошти на рахунок. Про зміну фінансового телефону він потерпілу не повідомив. Після зміни фінансового телефону банківську картку повернув потерпілій. Знімав кошти через банкомат у м. Покрові. Вину у вчинені інкримінованому йому злочину визнав, але не погодився із розміром викраденого майна, стверджуючи, що він зняв із банківської картки потерпілої не 4200 грн., а 3000 грн. Крім того, гроші він витрачав на проживання разом з потерпілою ОСОБА_7 . Про те, чи знала про зняття коштів потерпіла він не знає, чи говорив про це потерпілій не пам`ятає. Банківську картку згодом повернув потерпілій ОСОБА_7 . Стверджував, що не встиг попередити ОСОБА_7 про борг.

Під час судових дебатів та останнього слова, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав та розкаявся.

Заслухавши наведені вище показання обвинуваченого, надані суду під час допиту, його позицію, висловлену у судових дебатах і на останньому слові, заслухавши показання потерпілої та дослідивши письмові документи, суд приходить до висновку, що його вина поза розумним сумнівом доводиться сукупністю доказів, що були досліджені під час судового розгляду.

Зокрема, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала показання про те, що з 2000 року перебувала з обвинуваченим у дружніх відносинах. У кінці лютого 2018 року вона знову повернулась до м. Покров, де зустріла ОСОБА_9 , з яким склались тісні дружні стосунки, проте, спільно вони не проживали. Оскільки вона часто користувалася послугами АТ КБ "ПриватБанк" та мала картки цього банку, ОСОБА_9 попросив дати йому банківську картку, оскільки йому не вистачало грошей на сигарети, а йому мали переказати 30 гривень. Для цього, вона влітку 2018 р. передала обвинуваченому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом "0" гривень, та повідомила пін-код до неї. Картка перебувала в нього приблизно декілька тижнів. Вона декілька разів зверталась до обвинуваченого з вимогою повернути їй банківську картку, однак він відмовлявся під різними приводами. Згодом під час спільного проведення часу у компанії друзів літом 2018 р., точної дати вона не пам`ятає, вона помітила відсутність свого мобільного телефону. Вранці на наступний день ОСОБА_9 повернув телефон та банківську картку. Як потерпіла вважає, саме тоді було змінено прикріплений до банківської картки її фінансовий номер телефону. Після дзвінка з АТ КБ "ПриватБанк" їй стало відомо про наявність боргу. Вона зателефонувала до АТ КБ "ПриватБанк", заблокувала наявні у неї рахунки, звернулася до поліції, крім того банк надав фотографії, на яких видно, що кошти знімав саме обвинувачений. Про рух коштів по вказаній картці їй відомо не було, СМС щодо операції з карткою їй не надходили, спільно з обвинуваченим кошти з зазначеної картки не знімали, на неї отримані кошти обвинувачений не витрачав. Матеріальний збиток у розмірі 4210 грн. ОСОБА_3 їй не відшкодував.

Також, вказані показання потерпілого узгоджуються із наступними доказами, що були досліджені в судовому засіданні, а саме:

-витягом з ЄРДР № 0000622 від 14.08.2018 року про внесення даних по факту того, що в період з 23.06.2018 року до 25.06.2018 року невідома особа таємно викрала грошові кошти з банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , чим спричинила останній матеріальний збиток;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14.08.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка таємно викрала грошові кошти з її картки АТ КБ «ПриватБанк» в період з 23.06.2018 року по 25.06.2018 року;

-випискою руху коштів по картрахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору за період 11.05.2018 09.08.2018 року, згідно якої вбачається зняття готівки в банкоматі за адресою: Орджонікідзе (Покров), вул. Пушкіна, буд.6 у наступних розмірах: 23.06.2018 402,00 грн.; 24.06.2018 502,00 грн.; 24.06.2018 402,00 грн.; 24.06.2018 1452,00 грн.; 25.06.2018 1452,00 грн.;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2018 року із оптичним диском СD-R вх. 148, на якому знаходяться фотознімки з банкомату, з якого проводилось зняття коштів з банківської картки АТ КБ"ПриватБанк" № НОМЕР_1 , а саме, наявні фотознімки обвинуваченого, датовані 22 год. 57 хв. 23.06.2018 р.; 09 год. 51 хв. 24.06.2018 р.; 12год. 23 хв. 24.06.2018 р.; 14 год. 48 хв. 24.06.2018р.;09 год. 32 хв. 25.06.2018 р., в яких обвинувачений у судовому засіданні впізнав себе.

-протоколом огляду предмету від 10.09.2018 року, згідно якого огляду підлягало 3 фотознімки добровільно наданих потерпілою ОСОБА_7 для огляду і вилучення, отриманих останньою в АТ КБ «Приватбанк». У наданих фотознімках потерпіла впізнала особу, яка знімала грошові кошти з її картки в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» по вул. Пушкіна, буд. 6 м. Покров 23.06.2018 року о 22 год. 57 хв., 24.06.2018 року о 09 год. 51 хв., 24.06.2018 року о 12 год. 23 хв., 24.06.2018 року о 14 год. 48 хв. та 25.06.2018 року о 09 год. 32 хв., а саме ОСОБА_3 за формою обличчя, розміром очей, їх розташуванням. Зазначені три фотознімки є ідентичними із фотознімками, що містяться на оптичному диску СD-R вх. 148.

Оскільки вказані вище показання потерпілої є логічними, послідовними та переконливими, узгоджуються із наведеними вище доказами, а також оскільки в суду відсутні будь-які об`єктивні дані, які б свідчили про наявність у потерпілої мотивів давати суду завідомо неправдиві показання та оговорювати у вчиненні злочину обвинуваченого, суд вважає ці показання достовірними та бере за основу при ухваленні вироку.

У той же час, власне показання обвинуваченого, надані ним під час допиту, не узгоджуються із наведеним вище доказами. Зокрема, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо зняття із банківської картки потерпілої не 4200 грн., а 3000 грн., та про витрачання знятих з банківської картки коштів на проживання разом з потерпілою ОСОБА_7 , оскільки вказані твердження не знайшло свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження та спростовується показаннями потерпілої та дослідженими у судовому засіданні доказами. Це ж підтверджується і поведінкою потерпілої, яка після того, як взнала про наявність боргу по банківській картці, заблокувала рахунок, звернулась до поліції із заявою про притягнення до відповідальності невідомої особи, що вказує на те, що потерпіла ОСОБА_7 не знала про зняття коштів з її банківської картки. Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинувачений змінював свої показання відносно обставин кримінального правопорушення, неодноразово не з`являвся до зали судових засідань без поважних причин, внаслідок чого до нього судом 8 разів застосовувався привід через органи Національної поліції та накладалось грошове стягнення, що розцінюється судом як свідоме затягування обвинуваченим розгляду кримінального провадження з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Здійснюючи оцінку наданих до суду доказів в даному кримінальному провадженні, суд керується критерієм доведення вини "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків, що узгоджується із усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року).
Таким чином, суд, створивши рівні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України обставин, які пом`якшує покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Каяття обвинуваченого у вчиненому під час судових дебатів та останнього слова суд не вважає щирим та спрямованим лише для пом`якшення покарання, оскільки каяття це щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Проте, обвинуваченим не здійснено дії, спрямованих на відшкодування збитків потерпілій.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, зокрема за вчинення корисливого злочину, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, не одружений, дітей не має, що характеризує його як особу без міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, серед друзів та рідних осіб з антисоціальною поведінкою не має. Суд також враховує висновки, що містяться у досудовій доповіді, складеної Покровським міським сектором філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно обвинуваченого, а саме, високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства. Відповідно до вказаного висновку органу пробації, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови інтенсивного нагляду з боку органу пробації та застосування соціально виховних заходів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.
Крім того, призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, заслухавши думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, сторону захисту та потерпілої, які просили обрати покарання без фактичного позбавлення волі, врахувавши досудову доповідь органу пробації щодо високої ймовірності вчинення повторного правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді арешту у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_6 вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2018 року було засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 04.06.2018 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області змінено покарання у виді штрафу на 50 годин громадських робіт, з яких він відпрацював лише 12 годин, не відпрацьованими залишились 38 годин громадських робіт, тобто до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати ч. 1 ст. 71 КК України і призначаючи покарання за вчинене кримінальне правопорушення, визначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, повністю приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2018 року, застосувавши правила складання покарань, передбачені п.4 ч. 1 ст. 72 КК України.

Підстави застосування ст.75 КК України відсутні.
Даючи оцінку позовним вимогам потерпілої ОСОБА_7 , викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України).
Таким чином, враховуючи надані докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки розмір шкоди підтверджується наявними у справі розрахунковими документами, а саме: випискою руху коштів по картрахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору за період 11.05.2018 09.08.2018 року.

Крім цього, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний у виді особистого зобов`язання з покладанням на нього відповідних обов`язків, враховуючи тяжкість призначеного покарання, особу обвинуваченого, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про речові докази, суд враховує положення ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.127, 177, 178, 179, 369-371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.01.2018 року з врахуванням ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 року, яке складає 38 годин громадських робіт, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України перевести у 4 дні арешту та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців 4 (чотири) дні.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати в порядку приведення цього вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 4210 (чотири тисячі двісті десять) грн. 00 коп.
Речовий доказ: оптичний диск Verbatim СD-R вх. 148, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження №0000622 від 14.08.2018 року.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Застосувати щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:

-не відлучатися за межі м. Покров Дніпропетровської області без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1