печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на місто Київ прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на місто Київ прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме на чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 181,8 кв.м., яка на праві власності (розмір частки 1/1) належить ОСОБА_4 із забороною її відчуження.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно є матеріальним об`єктом, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, набуте кримінально протиправним шляхом. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Відділом організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на місто Київ прокуратури міста Києва, прокуратури міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000326 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 367 КК України.

Досудове розслідування проводиться Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Досудовим розслідуванням установлено, що у період часу з 17.08.2017 до 30.11.2017 службові особи Міністерства юстиції України, посади яких належать до категорії «А» неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них не вжили заходів щодо моніторингу реєстраційних дій приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу, Маріупольського міського нотаріального округу, Харківського міського нотаріального округу та П`ятої харківської державної нотаріальної контори, вчинення яких на підставі завідомо підроблених документів призвело до незаконної зміни права власності на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , а саме: квартири АДРЕСА_2 , чим заподіяли інтересам останнього тяжкі наслідки.

Зокрема, встановлено, що 03.04.2015 ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 432, придбав 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 181,8 кв.м.

На початку грудня 2017 року ОСОБА_5 стало відомо з реєстру нерухомості, що він нібито 17.08.2017 надав ОСОБА_7 , мешканці м. Горлівка Донецької області довіреність, яку посвідчено в м. Маріуполь Донецької області приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 643 на оформлення документів щодо здійснення продажу квартири АДРЕСА_3 . При цьому, ОСОБА_5 не уповноважував ОСОБА_7 на відчуження від свого імені зазначеної квартири, довіреності особисто не підписував та у зазначений у довіреності час перебував за кордоном.

У подальшому, 29.08.2017 ОСОБА_7 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 , яка зареєстрована в реєстрі за № 643 уповноважила ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрована за № 2629, представляти інтереси у взаємовідносинах з усіма без винятку установами та організаціями з питань, пов`язаних із укладання та належним оформленням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

05.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 засвідчено справжність підпису ОСОБА_13 у заяві від її імені, відповідно до якої остання надала згоду на укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , хоча остання зазначену заяву не підписувала.

22.11.2017 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 видала дублікат договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який має силу оригіналу, замість нібито втраченого. При видачі дублікату договору купівлі-продажу нотаріус зазначає, що особу ОСОБА_5 , який отримав дублікат договору купівлі-продажу квартир встановлено та зареєстровано в реєстрі за № 734.

30.11.2017 ОСОБА_7 продає ОСОБА_14 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 181,8 кв.м. відповідно до договору купівлі-продажу, який посвідчено державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 та зареєстровано в реєстрі відповідно за № 7-498.

12.12.2017 ОСОБА_14 продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 , за договором купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16 та зареєстровано в реєстрі за № 2034.

Неодноразове відчуження квартири АДРЕСА_2 здійснено з метою створення враження про добросовісне набуття нерухомого майна.

Таким чином, внаслідок вказаних злочинних дій, інтересам ОСОБА_5 заподіяно тяжкі наслідки.

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 21537-21539/19-32/25171/19-32 від 13.09.2019 підпис на зворотній стороні довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 (Номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю 2178) 17.08.2017 та зареєстрованій в реєстрі нотаріальних дій під № 643, а саме: у рядку який розпочинається друкованим надписом «ПІДПИС» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 181,8 кв.м, на праві приватної власності (розмір частки 1/1) зареєстрована на ОСОБА_4 .

26.11.2019 чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 181,8 кв.м. яка на праві власності належить ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000326 від 14 травня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 367 КК України, так як зазначений об`єкт нерухомого майна відповідає критерія, зазначеним у статті 98 КПК України.

З метою збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом виникла необхідність у накладанні арешту на чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 181,8 кв.м.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, доводи клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, встановивши заборону на його відчуження, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є матеріальним об`єктом, який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, набуте кримінально протиправним шляхом, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що поширює свою діяльність на місто Київ прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 181,8 кв.м., яка на праві власності (розмір частки 1/1) належить ОСОБА_4 , встановивши заборону відчуження вказаного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1