Номер провадження: 11-сс/813/1237/19
Номер справи місцевого суду: 495/5674/19 1-кс/495/3385/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.07.2019 р., якою в рамках кримінального провадження №0001541 від 05.07.2019 р. відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Травневе Березівського р-ну Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого за наймом, перебуваючого у цивільному шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 16.05.2005 р. Тернопільським міськрайсудом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, 353, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КК України;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою в рамках кримінального провадження №0001541 від 05.07.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02.09.2019 року із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 120 420 грн. та покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Окрім того, ухвалою слідчого судді заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в порядку ст. 206 КПК України вирішено направити до територіального управління ДБР в м. Миколаєві для дослідження викладених у ній фактів та прийняття відповідного рішення.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та в зазначеному кримінальному провадження органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків в зазначеному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших злочинів, обумовлених тим, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років із конфіскацією майна, має місце постійного проживання та неповнолітню дитину на утриманні.

Обґрунтовуючи розмір визначеної застави, слідчий суддя послався на обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного та тяжкість кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначив, що не погоджується із оскаржуваною ухвалою слідчого судді із наступних підстав:
- його підзахисний ОСОБА_8 фактично не отримав повідомлення про підозру, оскільки таке повідомлення не містить його підпису, а також не містить відмітки про відмову підозрюваного від його підпису;
- слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вручено стороні захисту із порушення процесуальних строків, зокрема, за 10 хвилин до проведення судового засідання із його розгляду;
- підозра у вчиненні його підзахисним ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину не є обґрунтованою, оскільки ґрунтується лише на поясненнях потерпілого, до яких слід відноситись критично;
- слідчий суддя залишив поза увагою позитивну характеристику підозрюваного, який перебуває у цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, працевлаштований прибиральником, виховує дітей співмешканки та страждає хронічними хворобами;
- ризики, на які посилається прокурор, не є доведеними, натомість, усі речові докази були вилучені та на них накладений арешт, а потерпілий проживає в м. Києві;
- слідчий суддя не в повній мірі захистив права підозрюваного ОСОБА_8 та не вжив заходів в порядку ст. 206 КПК України задля забезпечення його безпеки.
Посилаючись на зазначені обставини, захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Окрім того, захисник просить доручити ДБР провести дослідження фактів відносно катування, психологічного насильства та приниження гідності підозрюваного ОСОБА_8 та вжити необхідних заходів для забезпечення його безпеки, зокрема, повідомити про необхідність службової перевірки ГУНП в Одеській області на підставі заяви про порушення прав людини та повідомити начальника Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про неприпустимість приниження людської гідності під час затримання та тримання особи до застосування запобіжного заходу.

В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_7 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, жодних клопотань до суду не подавав, у зв`язку із чим колегія суддів, керуючись ч. 4 ст. 405 КПК України, з`ясувавши думку прокурора, вважає за можливим апеляційний розгляд здійснювати без участі захисника.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
При цьому ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 06.07.2019 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (а.с. 22-23), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна.

Відповідно до наданої прокурором в судовому засіданні апеляційного суду інформації, ОСОБА_8 раніше був засуджений 16.05.2005 р. Тернопільським міськрайсудом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, 353, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме в тому, що він 05.07.2019 р. приблизно о 05 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи на бетонних сходах, що ведуть до пляжу в районі маяка на околиці с. Курортне Білгород-Дністровського району Одеської області, з корисливих мотивів, маючи намір на заволодіння чужим майном, здійснив напад на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що супроводжувався спричиненням ударів кулаками та ногами по голові та корпусу тулуба потерпілого, точну кількість ударів в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, а також погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, з метою придушити намір ОСОБА_10 до опору, після чого відкрито заволодів належними потерпілому грошовими коштами в сумі 200 доларів США та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд.
Посилання сторони захисту на необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 05.07.2019 р. (а.с. 12-14), який пояснив, що 04.07.2019 р. приїхав на відпочинок до с. Курортне Білгород-Дністровського р-ну Одеської області та приблизно о 04:30 год. чоловік слов`янської зовнішності, худорлявої статури, на вигляд років 45-50 запропонував йому свою допомогу в пошуках його загубленого взуття, штовхнув його зі сходів та наносячи тілесні ушкодження, а також погрожуючи фізичною розправою із застосуванням невідомого йому предмета, вимагав у нього грошові кошти, після чого він передав останнього грошові кошти у сумі 200 доларів США;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.07.2019 р. за участі потерпілого ОСОБА_10 (а.с. 16-19), відповідно до якого останній впізнав підозрюваного ОСОБА_8 як особу, яка вчинила відносно нього напад з метою заволодіння його майном;

- заявою ОСОБА_8 від 05.07.2019 р. на адресу начальника Білгород-Днівстровського ВП ГУНП в Одеській області (а.с. 20), відповідно до якої останній добровільно видав працівникам поліції грошові кошти в розмірі 100 доларів США, які йому дав незнайомий йому громадянин.

На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту та вважає, що надані органом досудового розслідування докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження повністю доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Що стосується посилань сторони захисту на те, що ОСОБА_8 фактично не отримав повідомлення про підозру, колегія суддів зазначає, що такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами провадження, зокрема, повідомленням про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (а.с. 22-23), зі змісту якого вбачається, що 06.07.2019 р. об 11:32 год. обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 отримали копію письмового повідомлення про підозру, що підтверджується їх власноручними підписами, однак зазначили, що не погоджуються із висунутою підозрою.

Водночас, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування наявності в зазначеному кримінальному провадженні жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки, як вбачається із матеріалів провадження, ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого в зазначеному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого злочину є доведеними та обумовлені тим, що: ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, поєднаного із застосуванням насильства, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна; підозрюваному відомі особи свідків та потерпілих, а також їх анкетні дані; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів та на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зазначена вище обставина свідчить про небажання підозрюваного ОСОБА_8 ставати на шлях виправлення та його схильність до вчинення злочинів корисливої направленості, що негативно характеризує його особу та свідчить про систематичне ігнорування останнім норм кримінального законодавства.

Водночас, що стосується тверджень сторони захисту про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі та виховує дітей співмешканки, колегія суддів вважає їх слушними та такими, що відповідають дійсності, однак наголошує на тому, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи повну характеристику особи підозрюваного ОСОБА_8 та обставини вчинення злочину, в якому він обґрунтовано підозрюється.

Посилання захисника на позитивну характеристику підозрюваного ОСОБА_8 та наявність у нього хронічних хвороб колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі твердження є голослівними та матеріалами провадження не підтверджуються.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Посилання захисника на вручення стороні захисту клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за 10 хвилин до початку судового засідання із його розгляду апеляційний суд до уваги не приймає з підстав того, що зазначена обставина жодним чином не впливає на обґрунтованість клопотання та наявність підстав, з огляду на викладене апеляційним судом вище, для його задоволення, та, як наслідок, законність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується посилань захисника на те, що слідчий суддя не в повній мірі захистив права підозрюваного ОСОБА_8 та не вжив заходів в порядку ст. 206 КПК України задля забезпечення його безпеки, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Як вбачається із резолютивної ухвали слідчого судді, заява захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в порядку ст. 206 КПК України була направлена до Територіального управління ДБР в м. Миколаєві для дослідження викладених у ній фактів та прийняття відповідного рішення (а.с. 56).
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя здійснив всі необхідні та передбачені законом заходи задля забезпечення безпеки та захисту прав підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки за результатами проведення перевірки ТУ ДБР в м. Миколаєві викладених в заяві захисника фактів буде прийняте рішення щодо необхідності внесення відомостей про вчинення злочину проти підозрюваного ОСОБА_8 до ЄРДР.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 206, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.07.2019 р., якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.09.2019 року із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 120 420 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4