Справа № 715/1220/19
Провадження № 1-кс/715/340/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2019 смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

законного володільця майна ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в смт. Глибока в залі суду клопотання слідчого СВ Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 звернувся до Глибоцького районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про арешт майна.

В клопотанні слідчий слідчого відділу посилається на те, що 10.06.2019 року біля 11:30 мотоцикл марки "Kawasaki" рухаючись по автодорозі в напрямку м. Чернівці в межах населеного пункту с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області під керуванням ОСОБА_5 , не дотримуючись безпечної відстані здійснив зіткнення із попутним транспортним засобом марки "Volkswagen Golf" під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_5 був доставлений до ЛШМД із травмами.

11.06.2019 року по даному факту було внесено відомості до ЄРДР №00000232 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

11.06.2019 року відповідно до огляду місця події був вилучений транспортний засіб марки KAWASAKI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вході проведення слідчих розшукових дій було встановлено, що саме вказаний мотоцикл був знаряддям вчинення злочину.

10.06.2019 року вантажний транспортний засіб марки KAWASAKI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний речовим доказом у матеріалах кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000232.

13.06.2019 року Глибоцьким районним судом було накладено арешт на транспортний засіб марки KAWASAKI строком на 2 (два) місяці.

У зв`язку із вказаним, виникла необхідність у продовжені арешту транспортного засобу для проведення всіх необхідних слідчих дій.

Тому просить суд, накласти арешт (з обмеженням розпорядження, користування та відчуження) на транспортний засіб марки KAWASAKI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя с. Коровія Глибоцького району, з метою збереження речового доказу.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що він є законним володільцем майна і просить суд відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши доводи прокурора, слідчого, письмові пояснення ОСОБА_5 дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що 11.06.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000232, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З матеріалів доданих до клопотання встановлено, що транспортний засіб KAWASAKI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

На підставі ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно пунктом другим частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також згідно п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Окрім того, у відповідності до частини третьої вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть зашкодити кримінальному провадженню.

ч.1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно вигляді речей, документів, грошей, тощо, до яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи

знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі

його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи

від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу вважаються тимчасово вилученим майном і згідно з п.3 ч.1 ст. 169 КПК України підлягають поверненню особі, у якої воно було вилучено.

ч. 5 ст. 171 КПК України, передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна інакше майно має бути негайно повернуто особі у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За таких обставин вважаю, що дане клопотання внесене до суду з порушенням вимог КПК України та не доведено необхідність арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Також, суд враховує, що 13 червня 2019 року було накладено арешт на даний транспортний засіб строком на 2 (два) місяці, 20 серпня 2019 року слідчий звернувся з повторним клопотанням про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, однак на даний час підозру нікому не пред`явлено, дане діяння органом досудового розслідування кваліфікується за ч.1 ст.286 КК України, санкція якої не передбачає конфіскацію транспортних засобів, цивільний позов у справі не заявлений, більш того дане клопотання подано 19 серпня 2019 року, в то час як строк дії арешту завершився 13 серпня 2019 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя: