Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

05 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 травня 2018 року у кримінальному провадженні №0000438 щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України, та ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, -

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дубно та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, раніше судимого 27.10.2017 року вироком Дубенського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, який ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 01.02.2018 року змінений в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку в один рік,

визнано винуватим за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

-за ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

-На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

-Відповідно до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_6 частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 жовтня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України та призначено остаточне покарання за сукупністю вчинених злочинів 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

-Згідно ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку у 2 роки.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м.Дубно та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, раніше судимого - 23.10.2017 року вироком Дубенського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст.75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробування та встановленням іспитового строку у 2 роки,

визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання 3 роки і 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 жовтня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України та призначено остаточне покарання за сукупністю вчинених злочинів 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку у 2 роки.

Також судом вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів у провадженні.

Судом першої інстанції, засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будучи неповнолітніми, 28 травня 2015 року приблизно о 10 годині, за попередньою змовою, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно, через вікно, проникли до нежитлового будинку, що на АДРЕСА_3 , звідки викрали дві чавунні батареї опалення, загальною вартістю 728 гривень.

Крім того, 01 червня 2015 року неповнолітній ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_11 ( матеріали щодо якого розглянуті в окремому провадженні) скориставшись відсутністю власника і сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, намагалися таємно, повторно, викрасти металобрухт кольорових та чорних металів, а саме чавунні батареї, металеві залишки побутових виробів та алюмінієві деталі до газового котла, перенесли вказаний металобрухт на подвір`я даного господарства, де сховали його та залишили місце події. Однак, коли ОСОБА_6 повернувся до подвір`я будинку, де сховали металобрухт для його подальшого перевезення та збуту, - то були виявлений громадянкою ОСОБА_12 , яка проживає по сусідстві, та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене втекли з місця вчинення злочину.

Також, неповнолітній ОСОБА_6 04 травня 2015 року, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , приблизно о 23 годині, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку гірського велосипеду марки «Lincoln», вартістю 1890 гривень, який належить ОСОБА_13 .

Не погодившись із вироком суду, прокурор, який входить у групу прокурорів здійснюючих процесуальне керівництво у провадженні - ОСОБА_10 (далі прокурор) оскаржив судове рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прокурор, вважає вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема через незастосування судом закону, який підлягав застосуванню. Просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України, а ОСОБА_7 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України, залишити обом обвинуваченим призначене їм судом першої інстанції покарання та відповідно до ст.76 КК України покласти на них такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок суду просить залишити без змін. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом при ухваленні рішення про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі ст.ст.75, 104 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, всупереч вимогам закону не застосовано норми ст.76 КК України, щодо покладення на засуджених обов`язків, передбачених Кримінальним кодексом України. Зазначає, що ст.76 КК України передбачає, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки 1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; а також може додатково покласти обов`язки 1.попросити публічно або і іншій формі пробачення у потерпілого; 2.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3.працевлуштуватися, або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4.виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5.пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6.дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля. Враховуючи, що місцевим судом на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не покладено обов`язків передбачених у ст.76 КК України, що погіршить становище обвинувачених, вирок в частині засудження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у інкримінованих їм злочинах підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 яка підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 та просила її задовольнити, з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників ОСОБА_8 й ОСОБА_9 , які просили в апеляційній скарзі відмовити, а вирок суду залишити без змін, як обґрунтований і законний, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження - дослідивши в судовому засіданні зібрані у справі докази, які були оцінені судом у сукупності, з урахуванням повного визнання обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своєї провини у вчиненні інкримінованих злочинів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_7 ч.3 ст.185 КК України, зокрема й дослідивши характеризуючі дані на осіб обвинувачених.

Прокурором висновки суду оспорюються виключно з приводу призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки, на його думку, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, помилково не поклавши на них, обов`язки, передбачені ст.76 КК України, при звільненні вказаних обвинувачених від відбування призначених їм покарань з випробуванням, згідно положень ст.ст. 75,104 КК України.

Між тим, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що у редакції ст.76 КК України, станом на час вчинення злочинів обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (травень-червень 2015 року), встановлювалось право, а не обов`язок суду покладати на засуджених, у разі їх звільнення від відбування покарання з випробуванням, обов`язків передбачених частиною першою цієї статті закону.

Переконливих доводів щодо необхідності покладення на обвинувачених конкретних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, апелянт не навів.

Виходячи з наведеного доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, а зазначене у ній на думку колегії суддів не є підставою, в порядку ст.409 КПК України, для скасування вироку, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

__________ ____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3