Справа № 298/1037/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження №11-сс/4806/410/19 за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25.07.2019.
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю на строк по 25.09.2019 включно, із забороною залишати житло з 22 год. до 06 ранку наступної доби, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч.5 ст.194 покладено обов`язки: прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Клопотання подане до суду слідчий обґрунтував тим, що17.07.2019, близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем реєстрації та проживання в приміщенні літньої кухні за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин між ним та його батьком ОСОБА_6 , умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс останньому чотири удари правою рукою затиснутою у кулак, два з яких у область голови та два в область тулуба, від яких останній не втримавшись на ногах, впав на підлогу, де ОСОБА_6 продовжуючи свої протиправні дії, наніс ще шість ударів взутими ногами в область голови. У подальшому, потерпілий ОСОБА_6 піднявся на ноги та вибіг із літньої кухні, де впав на бетонну доріжку, яка знаходиться перед вказаною літньою кухнею. У свою чергу, підозрюваний ОСОБА_6 , побачивши потерпілого на бетонній доріжці, затягнув останнього до літньої кухні великого будинку, де залишив його на дивані, а сам пішов спати у спальну кімнату. Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: «набряк, вклинення речовини головного мозку.
Забій головного мозку. Субарахноїдальний крововилив. Субдуральна гематома. Ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом». У результаті таких дій підозрюваний ОСОБА_6 спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищення, схову або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінальне правопорушення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що в судовому засіданні слідчий та прокурор довели наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Також відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду . При цьому слідчий суддя зазначив, що матеріали клопотання слідчого не містять достатніх доказів, які б вказували на безумовну необхідність обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором, слідчим належно не мотивовано, чому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. На думку слідчого судді, наявність лише обгрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може вважатися достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .. З урахуванням сукупності викладених висновків, практики Європейського суду з прав людини та характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, учасник АТО, слідчий суддя прийшов до висновку, про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.07.2019 та постановити нову про обрання щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. На його думку, слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, вказаний злочин ОСОБА_6 вчинено будучи обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, нехтування довірою суду та наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому висновок слідчого судді про достатність для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не відповідає завданням кримінального провадження та вимогам КПК України. Крім того, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_6 хоча і являється учасником АТО, проте був засуджений Мукачівським міськрайонним судом за ч.3 ст.407 КК України до двох років позбавлення волі, а 23.07.2019 до Ужгородського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт про
обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України. Також вказує про наявність ризиків незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні та знищення, схову або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У зв`язку з наведеним прокурор вважає, що висновок слідчого судді про доцільність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які вважали апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, з врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді відповідає в повній мірі.
Ухвалою слідчого судді від 25.07.2019 щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби без застосування електронних засобів контролю.
Дослідивши матеріали провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 свідчать, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не може вважатися виключними підставами для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 ..
Разом з тим, з урахуванням існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, а також даних про його особу, який є молодий за віком, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, є учасником АТО, слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту в певний період доби без застосування електронних засобів контролю. Такий запобіжний захід може забезпечити дотримання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати винятковий запобіжний захід-тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах провадження. Така висновок слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків.
Крім того, ухвалою слідчого суді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23.09.2019 вже продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 23.11.2019.
Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, узв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для касування ухвали слідчого судді, немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючисьст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25.07.2019 про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: