Справа № 626/1649/19
Провадження № 1-кп/626/145/2019
ВИРОК
14 серпня 2019 року
Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючої -судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Тишенкове Карлівського району Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта неповна середня, засудженого Красноградським районним судом Харківської області: 07.06.2013 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.75,104 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, 28.05.2014 за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 21.11.2014 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_3 у вечірній час 28.04.2019, прийшов вгості до ОСОБА_5 , яка проживала у будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Скориставшись тим, що ОСОБА_6 спала, ОСОБА_3 , діючи повторно, з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку мобільного телефону ТМ Blackview A20 Gold, що належав ОСОБА_6 , в якому знаходилась карта пам`яті MicroSDНС. Вартість викраденого мобільного телефону згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/1463 СЕ-19 від 02.07.2019 складає 888 гривень, карти пам`яті - 55 гривень. Своїми діями обвинувачений заподіяв потерпілій ОСОБА_6 збитки на 943 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Цивільний позов потерпілою не заявлений.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, дати пояснення погодився.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив суду, що злочин ним було вчинено при вищезазначених обставинах. Розкаюється у скоєному, просить суворо його не карати та врахувати що він зробив для себе належні висновки.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений 28 квітня 2019 року умисно, таємно, із корисливих спонукань, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно. Тому дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України є середньої тяжкості. Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_3 був раніше неодноразово засудженим, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно. Обвинувачений вказав, що критично ставиться до своєї поведінки та вчиненого злочину.
Як передбачено ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.
Обставинами, які пом"якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає те, що ОСОБА_3 розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину, активному сприянняі розкриттю злочину. На підставі ст.67 КК України, обставини що обтяжують покарання не встановлені.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначені покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п"яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", рішення суду про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого, його особу, зокрема те, що він кається у скоєному злочині, викрадене повернуто власнику, позицію прокурора висловлену в судових дебатах та приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Тому вважає вірним відповідно до ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для досягнення його мети.
Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України. Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі, що передані на зберігання ОСОБА_6 вважати повернутими власнику.
Вартість витрат на залучення експерта для проведення експертизи в сумі 942,06 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Головуюча ОСОБА_1