Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/6714/16-к
Провадження № 1-кп/490/614/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участі секретарів ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

його захисника ОСОБА_11

потерпілої ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Городок Хмельницької області, є українцем, громадянином України, є розлученим, має сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здобув середню технічну освіту, наразі не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що не має судимостей

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1. 30 квітня 2015 року у період часу приблизно з 14:00 до 16:00 години /більш точного часу не встановлено/ ОСОБА_10 у дверях квартири АДРЕСА_2 /на той час - Леніна/ у місті Миколаєві зустрів ОСОБА_15 ..

У зв`язку із неприязними відносинами між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 виникла сварка, під час якої ОСОБА_10 вирішив вбити ОСОБА_15 .

Реалізуючи цей намір, ОСОБА_10 із застосуванням задушливого прийому звалив ОСОБА_15 на підлогу в коридор квартири АДРЕСА_2 , під час чого заподіяв тому тілесне ушкодження у вигляді переломів під`язикової кістки.

Після чого ОСОБА_10 підібрав на місці злочину ніж та почав наносити ним інтенсивні множинні удари ОСОБА_15 , який, перебуваючи на підлозі, намагався захищатись, виставляючи руки вперед та ухилятись від ударів.

Далі ОСОБА_10 побачив на місці злочину тупий твердий предмет з обмеженою поверхнею зіткнення, подібний до металевого прута, та, змінивши ніж на цей предмет, почав наносити ним удари в ділянку обличчя ОСОБА_15 .

Побачивши же, що ОСОБА_15 не подає ознаки життя, нанесення ударів ОСОБА_10 припинив та, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , зняв з себе штани зі слідами крові, поклав їх до пакету, який знайшов у квартирі.

Внаслідок дій ОСОБА_10 ОСОБА_15 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження:

1) рукою:
-на під`язиковій кістці:
-в 0,7 см. вліво від умовної серединної лінії тіла - повний поперековий згинальний перелом;
-в 2,5 см. від кінця лівого великого ріжка - повний поперековий згинальний перелом;
-в 2,5 см. від кінця правого великого ріжка - неповний поперековий згинальний перелом;
2) ножем:
-рана на бічній поверхні грудної клітини справа, в проекції 6-го міжребер`я по передньопаховій лінії в 5 см. до низу та в 7 см. праворуч від правого соску, пошкодження міжреберних м`язів в 6 міжреберному проміжку по передній пахвовій лінії, крайове пошкодження 7 ребра справа по передній пахвовій лінії, наскрізне пошкодження нижньої долі правої легені, наскрізне ушкодження правого куполу діафрагми, сліпе пошкодження правої долі печінки (рана № 1);
-рана на бічній поверхні грудної клітини справа по тій же лінії в 3 см. донизу від рани № 1 (рана № 2);
-рана на бічній поверхні грудної клітини справа по тій же лінії в 13 см. донизу від рани № 1 (рана № 3)
-різана рана навколо вушної ділянки справа з пошкодженням хрящів вушної раковини (№ 16);
-різана рана на передній поверхні шиї з пошкодженням м`язів шиї (рана № 15)
-рана на тильній поверхні правої кінцівки (між 1 та 2 пальцями) сліпа; рани на долонній поверхні правої кінцівки на проксимальних та середніх фалангах 3,4,5 пальців з пошкодженням сухожиль, рана на долонній поверхні правої кінцівки біля 1 пальця сліпа; рана на долонній поверхні лівої кінцівки біля 1 пальця з пошкодженням сухожиль; рани на тильній та долонній поверхнях лівої кінцівки чотири різані поверхневі рани (рани № 5 - 14)
3) тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею зіткнення, подібним до металевого прута:
-7 забитих ран в підщелепній ділянці справа, на правій боковій поверхні нижньої челюсті; на підборідді зліва, на нижній губі з права;
-перелом верхньої щелепи зліва;
-перелом верхньої щелепи справа;
-екстракція зубів на верхній щелепі зліва та справа;
В результаті зовнішньої та внутрішньої кровотечі з пошкоджених органів (правої легені, діафрагми, печніки), ран шкірних покровів, переломів верхньої щелепи, десен при екстракції зубів настала важка кровотеча, яка призвела до гострої крововтрати, внаслідок якої сталась смерть ОСОБА_15 .

2. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_10 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , побачив належні ОСОБА_16 мобільні телефони:

-марки "Самсунг SGH-G800" (слайдер) ціною 135 грн.;

-марки "Нокіа 6060" за ціною 100 грн.;

та вирішив заволодіти ними.

Реалізуючи цей намір, вказані мобільні телефони він вилучив, та поклав їх до пакету.

3. Після з цього, тримаючи при собі пакет, у якому були штани та мобільні телефони, обвинувачений покинув квартиру АДРЕСА_2 .

4. В подальшому викраденим майном ОСОБА_10 розпорядився на власний розсуд.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати

-за частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України - як умисне вбивство, тобто - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині;

-за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

А. Щодо вбивства

ОСОБА_15 . Щодо місця вчинення злочину.

5. З показів потерпілої та свідка ОСОБА_17 /онуки ОСОБА_15 / вбачається, що ними 02 травня 2015 року близько 22:00 годині за місцем проживання ОСОБА_15 (в квартирі АДРЕСА_2 ) було виявлене його тіло без ознак життя.

З цих же показів, а також - з наданої потерпілою копії технічного паспорта на квартир АДРЕСА_2 /на час виготовлення технічного паспорта - Леніна/ у місті Миколаєві вбачається, що тіло ОСОБА_15 було розташоване у коридорі квартири одразу праворуч від вхідних дверей.

Відомостей про те, що цей труп будь-коли переміщувався, або ж - що тілесні ушкодження ОСОБА_15 були заподіяні в іншому місці, матеріали справи не містять, розумні підстави припускати таке є відсутніми; сторони або потерпіла про можливість такого не посилаються.

За такого суд вважає доведеним, що місцем вчинення злочину є вхід та коридор квартири АДРЕСА_2 .

ІІ. Щодо обставин смерті ОСОБА_15 .

6. Результати дослідження трупу ОСОБА_15 свідчать про таке.

6.1. З висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року та висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року вбачається, що 05 травня 2015 року о 09:15 було проведено розтин трупа ОСОБА_15 .

6.2. З вказаних вище висновків експертів вбачається, що внаслідок розтину на тілі ОСОБА_15 були виявлені такі тілесні ушкодження:

-в ділянці обличчя, голови та шиї:
¦7 забитих ран в підщелепній ділянці справа, на правій боковій поверхні нижньої челюсті; на підборідді зліва, на нижній губі справа;
¦переломи під`язикової кістки:
¦в 0,7 см. уліво від умовної серединної лінії тіла під`язикової кістки - повний поперековий згинальний перелом;
¦в 2,5 см. від кінця лівого великого ріжка - повний поперековий згинальний перелом;
¦в 2,5 см. від кінця правого великого ріжка - неповний поперековий згинальний перелом;
¦перелом верхньої щелепи зліва;
¦перелом верхньої щелепи справа;
¦екстракція зубів на верхній щелепі зліва та справа;
¦різана рана навколо вушної ділянки справа з пошкодженням хрящів вушної раковини (№ 16);
¦різана рана на передній поверхні шиї (рана № 15)
-в ділянці тулуба
¦на бічній поверхні грудної клітини справа, в проекції 6-го міжребер`я по передньопахвовій лінії в 5 см. до низу та в 7 см. праворуч від правого соску (рана № 1);
¦на бічній поверхні грудної клітини справа по тій же лінії в 3 см. донизу від рани № 1 (рана № 2);
¦на бічній поверхні грудної клітини справа по тій же лінії в 13 см. донизу від рани № 1 (рана № 3)
¦внутрішні ушкодження в проекції вказаних ран
-в області верхніх кінцівок - множинні рани в області долонь (рани № 5 - 14)

6.3. Відповідно до висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року:

"Причиною смерті ОСОБА_15 є гостра крововтрата у результаті зовнішньої та внутрішньої кровотечі з пошкодженням органів (права легеня, діафрагма, печінка), ран шкірних покровів, переломів верхньої щелепи, десен при екстракції зубів. Оскільки для настання важкої крововтрати після початку кровотечі потрібен час, … після нанесення ушкоджень смерть настала не одномоментно, а через деякий проміжок часу (порядку десятків хвилин).
/пункт 17 висновків/

6.4. Відповідно до висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року, за ступенем тяжкості жодне з заподіяних ОСОБА_15 ушкоджень не є таким, що тягне настання смерті, хоча деякі з них мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, хоча й не є такими, що потягли настання смерті в цьому випадку. З огляду на таке експерт прийшов до висновку про те, що у сукупності усі тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_15 , мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, оскільки призвели до вираженої кровотечі, що мало наслідком загальну крововтрату із наступною шоковою реакцією організму, що й призвело до настання смерті.

7. З висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року вбачається, що:

"Двобічний згинальний перелом під`язикової кістки характерний для зустрічного відносно один одного стиснення передньо-бокових поверхонь шиї. Ушкоджень, які були б характерні для дії пальців рук на шкірі в області переломів не виявлено, тому комісія дійшла підсумків, що переломи кістки могли виникнути у разі одночасного стиснення органів шиї однією рукою, яка була зігнута у ліктьовому суглобі.
Виникнення двобічного згинального перелому під`язикової кістки у результаті ударної дії тупого твердого предмету виключається"
/пункти 11 - 12 висновків/

8. З висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року та висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року вбачається, що тілесні ушкодження у вигляді

-рани на бічній поверхні грудної клітини справа, в проекції 6-го міжребер`я по передній пахвовій лінії в 5 см. до низу та в 7 см. праворуч від правого соску та відповідних їй внутрішніх ушкоджень (рана № 1);
-рани на бічній поверхні грудної клітини справа по тій же лінії в 3 см. донизу від рани № 1 (рана № 2);
-рани на бічній поверхні грудної клітини справа по тій же лінії в 13 см. донизу від рани № 1 (рана № 3)
-рани навколо вушної ділянки справа з пошкодженням хрящів вушної раковини (№ 16);
-рани на передній поверхні шиї з пошкодженням м`язів шиї (рана № 15)
-ран на передніх кінцівках
були заподіяні плоским колючо-ріжучим предметом типу клинка ножа з доволі гострим лезом та обухом, що має поперечний переріз "П"-подібної форми /надалі - ніж/.

9. З висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року вбачається, що переломи верхньої щелепи зліва та справа, травматична екстракція зубів на верхній щелепі зліва та справа 7 забитих ран обличчя та шиї, садна обличчя утворились від ударів тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею зіткнення, яким міг бути металевий прут /надалі - прут/.

10. Аналіз наведених вище відомостей призводе до таких висновків.

10.1. З висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року, а також - з висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року вбачається, що усі перелічені вище тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_15 коли він був живий, незадовго до його смерті.
Таке доводить, що перелічені вище тілесні ушкодження є прямим безпосереднім наслідком злочинних дій щодо ОСОБА_15 , що дозволяє на їх підставі встановити спосіб вчинення злочину.

10.2. Заподіяні ОСОБА_15 тілесні ушкодження за механізмом їх заподіяння та знаряддям, що використовувалось для їх заподіяння, можна поділити на три групи:
1)тілесні ушкодження, що були заподіяні рукою, яка була зігнута у ліктьовому суглобі;
2)тілесні ушкодження, що були заподіяні ножем;
3)тілесні ушкодження, що були заподіяні прутом.
При цьому з висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року вбачається, що усі ці тілесні ушкодження були заподіяні одномоментно (в короткий проміжок часу)

10.3. З висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року вбачається, що ножем ОСОБА_15 було заподіяно не менше 14 колото-різаних ушкоджень в ділянки голови, шиї, тулуба, верхніх кінцівок.

Ці ушкодження також можна поділити на три групи:

1)ушкодження в області тулуба;

2)ушкодження в області голови та шиї;

3)ушкодження на передніх кінцівках.

а. З висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року, а також - з висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року, який частково доповнює попередній висновок експерта, вбачається, що тілесні ушкодження в області тулуба потерпілого:

-розташовані локально на обмеженій ділянці, у вигляді вертикального короткого ланцюжка слідів;

-отвори колото-різаних ран орієнтовані в однакових напрямках - поперечно подовжній вісі тіла;

-всі рани однотипні щілинні, прямолінійної форми, звернуті загостреним кінцем назад та "П"- подібним - наперед; не мають додаткових розрізів - ознак, які-б свідчили про те, що в момент занурення або вилучення клинка з рухомого тіла змінювалось його положення в рані;

Наведене виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, що відбувались під час заподіяння вказаних тілесних ушкоджень, крім того, що під час їх заподіяння взаємне розташування потерпілого та нападника не змінювалось, напрямок руху ножа та спосіб його застосування також не змінювався, а тіло потерпілого було певною мірою зафіксоване.
Таке узгоджується із висновком комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року, відповідно до якого усі вказані рани є однотипними, виникли внаслідок тотожних рухів клинка ножа та могли виникнути, коли потерпілий перебував у положенні, близькому до горизонтального, лежачи на лівому боці, нападник при цьому знаходився справа від нього /пункт 15 висновку/.

Суд також відзначає, що відповідно до висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року, а також - з висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року одна з ран, розташованих в області тулуба, має рановий канал, який пошкоджує внутрішні органи; дві інші - обмежені шкірою та м`якими тканинами.

б. Стосовно ушкоджень в області голови та шиї потерпілого суд відзначає, що відповідно до висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року, а також - з висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року:

-рана в області голови (навколо вушної ділянки справа з пошкодженням хрящів вушної раковини) розташована справа на тій же лінії, що й тілесні ушкодження в області тулуба;
-рана в області шиї виникла в результаті повздовжнього руху гостро-ріжучої кромки предмета у перпендикулярному напрямку відносно передньої поверхні шиї /пункт 14 висновку комісії експертів № 99-к/ (поперечно подовжній вісі тіла), такий предмет був звернутий загостреним кінцем назад (відносно тіла) та П-подібним - вперед.
Наведене виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, що відбувались під час заподіяння вказаних тілесних ушкоджень, крім того, що під час їх заподіяння взаємне розташування потерпілого та нападника було практично тим же, що й під час заподіяння тілесних ушкоджень в області тулуба.

в. Стосовно ушкоджень в області кінцівок суд відзначає, що відповідно до висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року, а також - з висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року вони характерні для самооборони та виникають при спробах зашкодити нанесенню ушкоджень колото-ріжучим або гостро-ріжучим предметом /пункт 4 висновків комісії експертів № 99-к/.

При цьому суд відзначає, що значна кількість таких ушкоджень була виявлена на правій кисті, отже - вони поза розумним сумнівом могли виникнути в процесі нанесення тілесних ушкоджень в області голови, шиї та тулуба, що були описані вище, та, в свою чергу, зашкодити їх результативності.

Встановлені вище обставини застосування ножа виключають будь-яке інше розумне пояснення, окрім того, що відносно ОСОБА_15 нападник застосовував ніж інтенсивно, шляхом нанесення тотожних ударів, безперервно, намагаючись при цьому подолати активний спротив потерпілого.
Таке, в свою чергу, поза розумним сумнівом виключає можливість під час застосування ножа зміну знаряддя заподіяння тілесних ушкоджень або ж способу дій (як то - застосування задушливих прийомів).
При цьому під час кульмінаційних подій ОСОБА_15 перебував у положенні, близькому до горизонтального (на підлозі) лежачи, зрештою, на лівому боці, нападник при цьому знаходився справа від нього.

10.4. З висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року вбачається, що прутом ОСОБА_15 було заподіяно не менше 9 ударних впливів.

З висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року, а також - з висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року вбачається, що тілесні ушкодження, що були заподіяні прутом, були сконцентровані в одному місці - в область обличчя потерпілого.
Таке доводить:
-з одного боку - що удари прутом були спрямовані саме в це місце;
-з іншого - що під час використання нападником прута ОСОБА_15 не захищався
Таке виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, що відбувались під час застосування обвинуваченим прута, крім того, що цей предмет він застосовував інтенсивно,безперервно, шляхом нанесення тотожних ударів.
При цьому ОСОБА_15 перебував у положенні, близькому до горизонтального (на підлозі) та не захищався, а нападник - у положенні, близькому до вертикального.

10.5. З висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року вбачається, що:

"Наявність великої кількості екстрагованих зубів в ротовій порожнині може свідчити про те, що після їх травматичної екстракції потерпілий перебував у непритомному стані"
/пункт 16 висновків/.
При цьому, як зазначалось вище, тілесні ушкодження у вигляді екстракції зубів були заподіяні прутом.
Таке виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, крім того, що тілесні ушкодження з використанням прута, були заподіяні після тілесних ушкоджень, нанесених ножем, адже під час застосування ножа потерпілий чинив спротив, що не є можливим у разі його перебування у непритомному стані.
Такий висновок узгоджується і з встановленим вище взаємним розташуванням обвинуваченого та ОСОБА_15 під час нанесення ударів ОСОБА_10 із використанням ножа.

10.6. Відносна незмінність розташування потерпілого відносно обвинуваченого під час застосування ножа та прута, схожість дій обвинуваченого під час застосування цих знарядь, а також - швидкоплинність їх застосування виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, що є предметом судового розгляду, окрім як те, що ці знаряддя застосовувались послідовно та безперервно.

10.7. Неможливо розумно пояснити застосування задушливого прийому (здавлення органокомплексу шиї рукою, яка зігнута у ліктьовому суглобі) після застосування прута.
Так:
-після застосування прута ОСОБА_15 перебував у непритомному стані та припинив спротив, отже - застосування задушливого прийому було зайвим;
-виникають суттєві труднощі при спробі умоглядно представити (змоделювати) позу та взаємне розташування обвинуваченого та ОСОБА_15 у разі застосування задушливого прийому на цьому етапі, адже у такому разі слід виходити з того, що на початок застосування задушливого прийому потерпілий перебував у непритомному стані та лежав на підлозі.
За такого, з огляду на доведену вище відсутність перерви для застосування задушливого прийому між застосуванням ножа та прута, суд вважає доведеним, що задушливий прийом був застосований на початку бійки.

Наведене у сукупності поза розумним сумнівом доводить, що тілесні ушкодження ОСОБА_15 наносились у такій послідовності: спершу - рукою, яка була зігнута у ліктьовому суглобі; потім - ножем; потім - прутом; внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень прутом ОСОБА_15 втратив свідомість.
Далі, з пошкодженням органів (права легеня, діафрагма, печінка), ран шкірних покровів, переломів верхньої щелепи, десен при екстракції зубів почалась кровотеча, яка зрештою призвела до важкої крововтрати, внаслідок якої сталась смерть ОСОБА_15 .
З висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року /пункт 19 висновку/ вбачається, що такі механізм та умови виникнення тілесних ушкоджень та розвитку смерті потерпілого відповідають судово-медичним даним.

ІІІ. Щодо часу заподіяння ОСОБА_15 вказаних тілесних ушкоджень.

11. Свідок ОСОБА_18 під час судового розгляду кримінального провадження стверджувала, що мешкає у квартирі, що розташована над квартирою, у якій мешкав ОСОБА_15 та у якій було вчинене його вбивство.
При цьому вона стверджувала, що в зв`язку із конструктивними особливостями будинку вона має змогу чути події, що відбуваються у квартирі ОСОБА_15 .
Свідок також зазначала, що 30 квітня 2015 року зранку та приблизно до 17-40 години вдома була відсутньою; після того повернулась до дому та протягом вечора 30 квітня 2015 року, а також - 1 та 2 травня 2015 року перебувала вдома.
При цьому, за словами свідка, будь-яких шумів у квартирі АДРЕСА_2 вона не чула, весь цей час у квартирі була суспільна тиша та нечутно було навіть того, що хтось відчиняв двері квартири.
Підстав для сумніву у достовірності показів цього свідка в суду немає. адже покази вона надавала у встановленому законом порядку - під час судового засідання, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих свідчень.

Підстави оговорювати ОСОБА_10 або перекручувати факти на шкоду йому під час судового розгляду кримінального провадження не встановлені; більше того, цей свідок був допитаний за клопотанням захисту, під час допиту всіляко підтримувала ОСОБА_10 , характеризувала його виключно позитивно та висловлювала сумніви, що, за її словами, ґрунтуються на її внутрішньому переконанні, із приводу винуватості саме ОСОБА_10 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_15 .

Потерпіла та свідок ОСОБА_17 зазначали, що протягом 01 та 02 травня 2015 року неодноразово дзвонили ОСОБА_15 , проте той на телефонні дзвінки не відповідав.

Сукупність відомостей, що містяться у цих показах, з урахуванням встановлених вище обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, що є предметом розгляду цієї справи, ніж ті, що тілесні ушкодження ОСОБА_15 наносились 30 квітня 2015 року у період до 17-30 години.

12. З висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року вбачається, що настання смерті ОСОБА_15 30 квітня 2015 року протягом періоду з 1400 до 1700 не виключається.

Будучи допитаним у суді, експерт-доповідач ОСОБА_19 висновки комісії в цій частині підтримав.

Він пояснював, що після доставки тіла до моргу труп розміщується у холодильнику, у якому розвиток трупних явищ істотно призупиняється. За такого можна виходити з того, що на момент початку розтину трупні явища в цілому були такими ж, як на момент доставки трупа до моргу (в цьому випадку - зранку 03 травня 2015 року).

Описані ж під час розтину трупні явища (висновок експерта № 982 від 25 червня 2015 року) свідчать про те, що з моменту смерті пройшло не менше трьох діб.

Таке дозволяє стверджувати, що смерть ОСОБА_15 сталась саме 30 квітня 2015 року, зокрема, у вказаний вище період часу.

Ці висновок та роз`яснення експерта були отриманими у встановленому законом порядку, ґрунтуються на об`єктивних даних та є науково підтвердженими.

13. Допустимих та достовірних доказів на спростування тези про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_15 були заподіяні 30 квітня 2015 року до 17-30 години, матеріали справи не містять, та сторонами таких доказів не надано.

14. Обставини, яким така теза не може надати розумного пояснення, під час кримінального провадження не встановлені.

За такого той факт, що тілесні ушкодження, внаслідок яких ОСОБА_15 помер, були йому заподіяні 30 квітня 2015 року у період до 17 години 30 хвилин суд вважає доведеним поза розумним сумнівом.

ІV. Щодо причетності ОСОБА_10 до смерті ОСОБА_15 .

15. Під час судового розгляду кримінального провадження за клопотанням захисту відповідно до ухвали суду від 12 липня 2019 року була досліджена фонограма судового засідання Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2016 року (в частині допиту ОСОБА_20 , як свідка) /надалі - фонограма)

16. Вирішуючи питання про можливість допустити відомості, що містяться у фонограмі, як доказ у кримінальному провадженні, суд виходе з такого.

16.1. Фонограма є передбаченим законом джерелом доказів.

Так, за своєю суттю вона є спеціально створеним з метою збереження інформації матеріальним об`єктом, який містить зафіксовані за допомогою звуку відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто - документом в сенсі статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України.

16.2. Цей документ був створений у встановленому законом порядку та містить передбачені діючими нормативно-правовими актами реквізити.
Так, вона зберігається на диску для лазерних систем зчитування, що відповідно до прямих вказівок у пункті 2.5 Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового процесу (судового засідання), затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 108 від 20 вересня 2012 року /надалі - Інструкції/ має статус оригіналу.
Вона також має передбачені абзацом 2 пункту 2.4 Інструкції реквізити.
До того ж, вона була створена безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження, під час судового засідання, про що маються відповідні позначки у журналі судового засідання; позначки у журналі судового засідання відповідають змісту фонограми.

16.3. За своєю суттю вказаний документ є висловлюванням про обставини, що мають відношення до предмету судового розгляду, яке ґрунтується на поясненнях /показаннях/ ОСОБА_20 під час судового розгляду кримінального провадження. За такого відповідно до статті 97 Кримінального Процесуального Кодексу України за своєю суттю цей документ є показаннями з чужих слів.
Відповідно до частини 2 статті 97 Кримінального Процесуального Кодексу України показання з чужих слів можуть бути визнані допустимим доказом з урахуванням сукупності таких обставин:
1)можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту
2)переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень;
3)обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності;
4)співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання;
5)складність спростування пояснень, показань з чужих слів для сторони, проти якої вони спрямовані;
6)інші докази щодо питань, для з`ясування яких вони використовуються, які подавалися або можуть бути подані;
7)значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей;

Стосовно цих обставин суд відзначає наступне.
а. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 97 Кримінального Процесуального Кодексу України суд має право визнати неможливим допит особи, зокрема, якщо вона не прибуває на виклик до суду, а його місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку.
В цьому випадку ОСОБА_20 викликався у судові засідання неодноразово, суд доклав усіх зусиль щодо його розшуку та забезпечення його присутності у суді (зокрема, шляхом направлення запитів до компетентних органів та неодноразового застосування до цього свідка приводу) проте місце його знаходження встановлене не було та до суду він не з`явився.
З огляду на таке, суд вважає допит свідка ОСОБА_20 безпосередньо у суді неможливим.

б. Факт надання ОСОБА_20 пояснень, на яких ґрунтується фонограма, є доведеним поза розумним сумнівом самими обставинами її створення та сторонами кримінального провадження не оспорюється.

в. Стосовно обставин надання пояснень, на яких ґрунтується фонограма, суд відзначає таке.
Ці пояснення /показання/ надавались ОСОБА_20 безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження, як свідком. При цьому перед наданням цих пояснень ОСОБА_20 був попереджений про кримінальну відповідальність, зокрема, за дачу заздалегідь неправдивих свідчень та склав присягу. До того ж, цей свідок не був присутнім під час здійснення судом інших процесуальних дій та допитувався окремо. Відповідно до статті 352 Кримінального Процесуального Кодексу України таке є достатніми процедурними гарантіями достовірності показів цього свідка у суді.
До того ж, під час надання показань, на яких ґрунтується фонограма, сторони кримінального провадження мали можливість ставити йому запитання щодо його спроможності сприймати факти, про які він давав показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. При цьому як під час судового засідання, перебіг якого зафіксований фонограмою, так й під час дослідження фонограми, жодна з сторін про його неспроможність належним чином сприймати інформацію, не посилалась; наразі сторони згодні із тим, що такі обставини є відсутніми, а пояснення, на яких ґрунтується фонограма, надавались ОСОБА_20 послідовно.
Більше того, під час судового розгляду кримінального провадження належних та переконливих відомостей, що могли б бути покладеними у підґрунтя сумнівів добросовісності ОСОБА_20 під час надання відповідних пояснень або ж у відсутності в нього зацікавленості у результатах розгляду цієї справи отримано не було.
З огляду на таке суд вважає, що обставини надання ОСОБА_20 пояснень, на яких ґрунтується фонограма, викликають довіру щодо їх достовірності.

г. Спосіб створення фонограми виключає врахування будь-чиїх інтересів.

д. Вирішуючи питання про складність спростування відомостей, що містяться у фонограмі для сторін у справі, суд враховує таке.
По-перше, будь-які складнощі у спростуванні (за наявності до того підстав) відомостей фонограми в сторони обвинувачення не було, адже сторона обвинувачення постійно мала у своєму розпорядженні докази щодо обставин, яких стосуються ці відомості, зокрема - без будь-яких перешкод могла отримати показання свідків - працівників правоохоронних органів, дій яких стосуються ці відомості, а також - скласти належні процесуальні документи щодо дій, вчинених за участі ОСОБА_20 ..
По-друге, сторона захисту наполягала на врахуванні відомостей фонограми під час ухвалення судового рішення та після дослідження фонограми у суді достовірність викладених у ній відомостей підтвердила, заперечень проти них не наводила, про бажання їх спростувати суд не повідомляла.
По-третє, сторона захисту фактично брала участь у створенні пояснень, на яких ґрунтується фонограма, під час надання цих пояснень нарівні зі стороною обвинувачення мала можливості поставити ОСОБА_20 запитання, отримати на них відповіді, за необхідності - прокоментувати ці відповіді або іншим чином відреагувати на них.
Наведене доводить, що в цьому випадку жодних складнощів у спростуванні відомостей, що містяться у фонограмі, за наявності до того підстав сторони, зокрема - сторона захисту - не мали.

е. Говорячи про інші докази щодо питань, для з`ясування яких в цьому випадку використовується фонограма, суд враховує таке.
Відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_10 подарував ОСОБА_20 мобільний телефон та залишив в нього пакет сам обвинувачений у суді підтвердив.
Відомості про отримання вказаного пакету правоохоронними органами опосередковано підтверджуються волевиявленням ОСОБА_20 , що виражалось у його особистих заявах на адресу правоохоронних органів, які долучені до матеріалів кримінального провадження.
Стосовно ж вмісту пакету на момент його отримання працівниками правоохоронних органів цей доказ є єдиним належним та достовірним.

ж. При цьому відомості, що містяться у фонограмі, є доказом надзвичайно великої ваги, адже підтверджують можливість використання у подальшому доказуванні речового доказу - джинсових брюк /штанів/, які наразі є єдиним прямим доказом винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину.

16.4. Вирішуючи питання про можливість допустити відомості, що містяться у фонограмі, як доказ у кримінальному провадженні, з урахуванням сукупності того, що цей доказ є "єдиним та вирішальним", суд виходе з практики Європейського Суду з прав людини щодо засудження, обґрунтованого показаннями свідків, які не з`явились до суду.
У своїй практиці Європейський Суд з прав людини сформулював правову позицію, відповідно до якої таке засудження є можливим у виняткових випадках, та такі винятки не повинні порушувати права на захист. Як правило, це вимагає, щоб обвинуваченому була надана адекватна і належна можливість допитати і піддати сумніву покази свідка проти нього, коли цей свідок давав показання або на більш пізній стадії виконання.

Для інших випадків Європейський Суд з прав людини сформулював тест (тест Al-Khawaja), відповідно до якого перевірці полягають такі обставини:

1)чи існувала вагома причина для неявки свідків до суду;

2)чи були показання відсутніх свідків єдиною або вирішальною підставою для визнання обвинуваченого винним

3)чи існували достатні врівноважувальні фактори для компенсації невигідного становища захисту під час судового процесу

/див. рішення у справах Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom (Аль-Хавайа і Тахері проти Сполученого Королівства); Schatschaschwili (Шачашвілі) проти Німеччини;

"Сітневський та Чайковський проти України" тощо/

Застосування цієї правової позиції до обставин цієї справи призводить до такого.

По-перше, в цьому випадку обвинуваченому та його захиснику була надана адекватна та належна можливість допитати і піддати сумніву показання свідка ОСОБА_20 безпосередньо під час надання ним показів, на яких ґрунтується фонограма.

Таке, відповідно до згаданої вище правової позиції, саме по собі надає можливість використання фонограми під час доказування винуватості ОСОБА_10 .

По-друге, застосування тесту Al-Khawaja до обставин цієї справи призводить до такого.

а. Як доведено вище, в цьому випадку неявка свідка ОСОБА_20 до суду обумовлена причинами, які визнаються діючим законодавством вагомими.

б. Фонограма, що ґрунтується на показах цього свідка, як зазначалось вище, є доказом надзвичайно великої ваги.

в. Вирішуючи питання про наявність в цьому випадку відповідних врівноважуючих факторів, суд враховує таке.

В цьому випадку становище захисту неможливо вважати невигідним, адже захист, як зазначалось вище, мав можливість шляхом допиту піддати сумніву показання свідка ОСОБА_20 , на яких ґрунтується фонограма.

Далі, на підставі залучених до матеріалів кримінального провадження заяв, що були складені та подані безпосередньо ОСОБА_20 , суд має можливість, розглянувши різні аспекти його поведінки, перевірити його надійність.

Окрім того, в розпорядженні суду маються матеріали, що стосуються поведінки ОСОБА_20 у період, близький до того, якого стосуються події цього кримінального провадження, а також - його відносин із правоохоронними органами, які дають можливість перевірити відповідні посилання захисту.

Крім того, під час судового розгляду обвинувачений мав можливість розповісти власну версію розвитку подій, яка об`єктивно може бути співставленню з відомостями, які містить фонограма, та підтвердити або спростувати достовірність цих відомостей.

З огляду таке суд прийшов до висновку про те, що в цьому випадку допуск відомостей, що містяться у фонограмі, не потягне за собою порушення прав обвинуваченого на захист.

З урахуванням наведеного відомості, що містяться у фонограмі, суд вважає допустимим доказом, через що використовує їх у подальшому доказуванні.

17. З відомостей, що містяться у фонограмі, вбачається що:

03 травня 2015 року зранку до ОСОБА_20 прийшли працівники міліції, які спитали в нього за телефон, та той показав телефон, який на той час щойно придбав в ОСОБА_10 ..

Після цього працівники міліції /далі - мовою оригіналу/: "Попросили меня [ ОСОБА_20 ]проехать с ними, объяснили ситуацию, что этот телефон проходит по делу об убийстве".

Після цього він проїхав з працівниками міліції до районного відділу, де добровільно видав придбаний в ОСОБА_10 мобільний телефон.

Далі /мовою оригіналу/:

"Меня / ОСОБА_20 / спросили: "[ ОСОБА_10 ]Вещей никаких не оставлял?".

Я говорю: "По-моему, его пакет у меня остался".

Поехали ко мне - я дал пакет"

Та про ті ж обставини - далі /мовою оригіналу/:

"[У квартирі] я им показал: "Вот лежит пакет".

Они взяли, достали вещи, высыпали, ну, на пол, разложили"

У фонограмі також зазначається, що ОСОБА_20 також за власною ініціативою вказав працівникам міліції місце, з якого ОСОБА_10 взяв телефон, який подарував ОСОБА_20 .

Сукупність наведених вище відомостей фонограми виключає будь-яке інше розумне пояснення, крім того, що ОСОБА_21 03 травня 2015 року добровільно видав працівникам правоохоронних органів пакет, отриманий ним напередодні від ОСОБА_10 .

Цей висновок суду узгоджується із відомостями, що містяться у

-залученій до матеріалів кримінального провадження заяві ОСОБА_20 стосовно отриманого ним від ОСОБА_10 мобільного телефону, з якої вбачається, що такий мобільний телефон ОСОБА_20 видав добровільно;
-залученій до матеріалів кримінального провадження заяві ОСОБА_20 , у якій той зазначає /далі - дослівно/:

"Я, ОСОБА_22 , разрешаю досмотр моего жилья в моем присутствии. Осмотр произведен без нарушений. Претензий не имею"

сукупність яких поза розумним сумнівом доводить, що у відносинах з правоохоронними органами стосовно обставин цього провадження ОСОБА_20 діяв добровільно та всіляко сприяв правоохоронним органам в отриманні слідів злочинів.

18. Про характер предметів, що були добровільно видані ОСОБА_20 працівникам правоохоронних органів, свідчать наступні відомості фонограми судового засідання /далі - мовою оригіналу/:

" Запитання прокурора: Что в пакете находилось?

Свідок ОСОБА_20 : Что-то с одежды, по-моему, штаны, я не знаю.

Запитання прокурора: Штаны какие - джинсы, брюки?

Свідок ОСОБА_20 : По-моему, джинсы, темного цвета.

Запитання прокурора: Темные джинсы?

Свідок ОСОБА_20 : Да. Я так сейчас не вспомню, потому что время прошло

Запитання прокурора: какие-то пятна - что-то было на этих джинсах?

Свідок ОСОБА_20 : При мне, когда обсуждал наряд - что говорят: "Вот смотрите, какие-то пятна, их надо…", ну, короче говоря, на экспертизу отправить

Запитання прокурора: Вы видели эти пятна?

Свідок ОСОБА_20 : Та не, я так сидел - они между собой общались. Ну, на пол разложили - я посмотрел: грязь - не грязь.

…

Запитання прокурора: что-то еще в пакете было?

Свідок ОСОБА_20 : Та я не помню. Ну, что-то еще было, но что именно - не помню. Помню, что разговор за штаны шел, всё. А так… По-моему, бумажки какие-то держали".

За такого суд вважає доведеним, що 03 травня 2015 року ОСОБА_20 добровільно видав працівникам міліції джинсові брюки (штани) темного кольору.

19. Про подальші дії працівників правоохоронних органів із виданими ОСОБА_20 джинсовими брюками (штанами) /в подальшому - штанами/ свідчать наступні зібрані у справі та досліджені у суді докази.

19.1. 05 травня 2015 року штани були пред`явлені для впізнання свідку ОСОБА_23 .

19.2. 08 травня 2015 року вони були упаковані, а пакування було опечатане слідчим ОСОБА_24 , за допомогою бирки білого кольору з фрагменту паперу з відбитками круглих печаток: "№ 1 Центральний районний відділ Миколаївського міського управління; УМВС України в Миколаївській області 08624206", на якому був нанесений напис: "В данном пакете находятся джинсовые брюки, которые по заявлению ОСОБА_25 были добровольно выданы; Ст. сл-ль ОСОБА_26 (подпись) ОСОБА_27 ; № 366 08.05.", та в такому пакуванні направлені для проведення судово-імунологічного дослідження. Про таке свідчать надана суду разом зі штанами бирка, а також - позначки у висновку судово-імунологічної експертизи № 366 від 09 червня 2015 року.
Згідно позначок у висновку експерта № 523 від 01 липня 2015 року, після проведення судово-імунологічного дослідження штани були упаковані таким чином, що спосіб їх упакування виключав можливість вільного доступу до них, а пакування було опечатане за допомогою паперової бирки з таким написом: "МОБ СМЕ м. Миколаїв Імунологічне відділення 2015 р.; Слідчому Центрального РВ О.А.Іванець; Речові докази до висновку експерта № 366 від 09.06.2015 р. по матеріалам досудового розслідування № 0002374; Штани; Упакувала лаборант (підпис) та відбиток круглої печатки відділення судово-медичної імунології."

19.3. 19 червня 2015 року штани в описаній вище упаковці були направлені експертам для проведення молекулярно-генетичної експертизи.
Після проведення такої експертизи, згідно позначок у листі № 12/5898 від 02.07.2015 року, штани були переупаковані в первинну упаковку, яку було опечатано відбитком печатки відділу: "ДОСЛІДЖЕНО № 13 НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області".

19.4. З пакування, у якому штани були доставлені до суду, вбачається, що цілісність створеного після молекулярно-генетичного дослідження пакування до направлення їх до суду не порушувалась.
19.5. З залученої до матеріалів кримінального провадження постанови слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_24 від 13 липня 2015 року вбачається, що 13 липня 2015 року штани були визнані речовими доказами.

20. Оцінюючи ці обставини, суд виходе з такого.

20.1. Суд нагадує, що, як доведено вище, в цьому випадку штани були добровільно видані ОСОБА_20 , в зв`язку із чим в органів досудового розслідування виник обов`язок щодо їх отримання.

20.2. При цьому відповідно до прямих вказівок у частині 2 статті 93 Кримінального Процесуального Кодексу України органи досудового розслідування отримують від фізичних осіб не докази, як такі, а - речі.

20.3 З цього природно випливає, що отримані речі набувають статусу речових доказів лише внаслідок проведення із ними відповідних процесуальних дій.
Та в цьому випадку, як зазначалось вище, відносно штанів проводилась низка експертиз, після проведення яких слідчим, в провадженні якого перебувала справа, вони були у передбаченій законом формі /шляхом прийняття процесуального рішення/ визнані речовими доказами.

21. Під час судового розгляду кримінального провадження речовий доказ - штани - були надані суду для безпосереднього дослідження.
Вирішуючи питання про можливість допустити їх до дослідження, як доказу у кримінальному провадженні, суд виходе з такого.

21.1. Суб`єктом його одержання (збирання), як доказу в цьому випадку виступав слідчий.

21.2. Цей доказ був отриманий з відомого джерела - від ОСОБА_20 , обґрунтовані сумніви у надійності та достовірності цього джерела є відсутніми.

21.3. Цей доказ був отриманий в установленому законом порядку, а саме - від свідка ОСОБА_20 , який видав його добровільно.

Відомості про те, що під час добровільної видачі були порушені права ОСОБА_20 , матеріали справи не містять.

21.4. Стосовно фіксації факту одержання (збирання) речового доказу суд відзначає, що діюче законодавство не містить вказівок про порядок фіксації доказів, що були отримані від фізичних осіб під час добровільної видачі.

Обрана ж слідчим форма - прийняття відповідного процесуального рішення у формі постанови - є передбаченою діючим кримінально-процесуальним законодавством та не суперечить змісту процесуальних відносин, що склались між ОСОБА_20 та органами досудового розслідування в зв`язку із добровільною видачею штанів.
За такого суд вважає, що фіксація одержання (збирання) цього речового доказу є належною.

21.5. Стосовно обставин посвідчення дійсного походження цього речового доказу та його стану суд відзначає таке.

а. Стан штанів у період з 08 травня 2015 року до моменту закінчення досудового розслідування є належним чином посвідченим за допомогою відповідного упакування, яке /упакування/ належним чином опечатувалось за допомогою відповідних бирок. До того ж, відомості про стан штанів належним чином зафіксовані у висновках експертів; ці висновки містять також їх фотографії, що дозволяють усвідомити їх стан в момент проведення експертного дослідження.

б. Стосовно ж періоду з 03 до 08 травня 2015 року суд відзначає таке.

Наведені вище обставини кримінального провадження свідчать, що протягом цього періоду штани не були визнані речовим доказом.

Діюче законодавство вимог щодо порядку поводження з добровільно виданими речами до їх визнання речовими доказами не містить, в зв`язку із чим суд, керуючись частиною 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України виходе з загальних засад кримінального провадження та використовує аналогію кримінального процесуального закону.

Виходячи з визначених законом принципів зберігання речових доказів та тимчасово вилученого майна, суд вважає, що добровільно видані речі до їх визнання речовими доказами мають зберігатись в умовах, які забезпечують неможливість підміни та схоронність від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.
З цього приводу суд відзначає таке.
По-перше, з наведених вище відомостей фонограми вбачається, що ОСОБА_20 добровільно видав цілі штани темного кольору. Та саме такий за зовнішніми ознаками предмет досліджувався під час досудового розслідування після 08 травня 2015 року та був наданий на дослідження у судове засідання.
Далі, з наведених вище відомостей фонограми також вбачається, що на штанах містились рясні плями речовини, схожої на кров. Та саме такі за зовнішніми ознаками сліди досліджувались під час досудового розслідування після 08 травня 2015 року та під час судового засідання.
Склад речовини у цих плямах досліджувався експертами під час судово-імунологічного та молекулярно-генетичного дослідження та слідів змішування речовин у разі спроби спотворення цих слідів під час цих досліджень виявлено не було. Таке доводить, що ці сліди були збережені під час досудового розслідування у непорушеному стані та не спотворювались.
Що ж стосується контактних біологічних зразків, які виявились ще однією властивістю штанів, як речового доказу, то вони можуть утворитись лише у спосіб, який виключає можливість підміни або спотворення слідів, про що вказувала експерт ОСОБА_28 під час судового розгляду кримінального провадження.

Наведене у сукупності доводить, що умови, у яких зберігались штани протягом періоду з 05 по 08 травня 2015 року, були такими, що забезпечили неможливість їх підміни та їх схоронність від псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.

22. Зрештою, суд відзначає, що наведені обставини у їх сукупності поза розумним сумнівом дозволяють здійснити аналіз і перевірку достовірності відомостей, отриманих внаслідок дослідження штанів, як речового доказу.

З урахуванням наведеного штани суд вважає допустимим доказом, через що використовує їх у подальшому доказуванні.

23. Дослідження цього доказу призводить до такого.

23.1. Під час судово-імунологічного дослідження (висновок експерта № 366 від 09 червня 2015 року) на штанах була виявлена кров людини.

Подальшим молекулярно-генетичним дослідженням (висновок експерта № 523 від 01 липня 2015 року) був встановлений ДНК-профіль (генотип) крові, що була виявлена на штанах.

До того ж, відповідно до постанови старшого слідчого СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_24 від 12 травня 2015 року під час розтину з метою надання висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року були отримані зразки крові ОСОБА_15

19 травня 2015 року внаслідок експертного дослідження (висновок № 411 від 19 травня 2015 року) були визначені генетичні ознаки крові ОСОБА_15 в отриманому зразку.

Зрештою, молекулярно-генетичним дослідженням (висновок експерта № 523 від 01 липня 2015 року) встановлено, що генетичні ознаки крові, виявленої на штанах, збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_15 ..

23.2. Суд також відзначає, що розташування слідів крові на штанах відповідає встановленим вище умовам заподіяння тілесних ушкоджень, а саме - тій обставині, що під час заподіяння ушкоджень ножем ОСОБА_15 знаходився у положенні, близькому до горизонтального - на підлозі, а ОСОБА_10 - у положенні, наближеному до вертикального.

Так, сліди крові розташовані саме у тих місцях, які за умови такого розташування обвинуваченого та потерпілого перебувають у безпосередній близькості від місць заподіяння ОСОБА_15 колотих та колото-різаних поранень.

23.3. Під час судового розгляду кримінального провадження - 16 травня 2018 року - були отримані біологічні зразки букального епітелію ОСОБА_10 .

Внаслідок судово-медичного експертного дослідження був встановлений ДНК-профіль (генотип) ОСОБА_10 (висновок експерта № 329 від 11 червня 2018 року).

23.4. Під час вказаного експертного дослідження також були виявлені контактні біологічні сліди на штанах, що оглядались під час судового засідання (висновок експерта № 329 від 11 червня 2018 року) та був встановлений ДНК-профіль (генотип).

23.5. З висновку експерта № 329 від 11 червня 2018 року вбачається, що виявлені вказані контактні біологічні сліди походять від ОСОБА_10 .

Цей висновок експерт ОСОБА_28 переконливо підтвердила під час судового розгляду кримінального провадження; підстави для сумнівів у достовірності та науковій обґрунтованості цього висновку об`єктивно є відсутніми.

Сукупність вказаних вище відомостей виключає будь-яке інше розумне пояснення, крім того, що, перебуваючи у вказаних штанах, ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_15 встановлені вище тілесні ушкодження у встановлений вище спосіб.

24. Це твердження узгоджується із відомостями, що містяться у протоколі пред`явлення речей для впізнання від 05 травня 2015 року, відповідно до яких джинсові штани /брюки/, що оглядались судом під час судового розгляду, були впізнані колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_23 , як такі, що належать її чоловіку.
Узгоджується воно й з показами свідка ОСОБА_29 , яка зазначала, що 30 квітня 2015 року у період часу з 14 до 17 години ОСОБА_10 виходив в джинсових штанах кольору, подібного до синього.

25. Належних, допустимих та достовірних відомостей на спростування цього твердження матеріали справи не містять та захист на їх наявність не посилається.

26. Обставини, яким така теза не може надати розумного пояснення, під час кримінального провадження не встановлені.

За такого той факт, що ОСОБА_10 вчинив дії, що потягли за собою смерть ОСОБА_15 , суд вважає доведеним.

V. Щодо часу вчинення ОСОБА_10 дій, що потягли смерть ОСОБА_15 .

27. Як встановлено вище, протиправні дії відносно ОСОБА_15 були вчинені 30 квітня 2015 року до 17 години 30 хвилин.

Відповідно до цього свідок ОСОБА_29 під час судового розгляду кримінального провадження вказувала, що 30 квітня 2015 року вона разом із сином ОСОБА_10 з ранку була вдома. Далі, біля 14-00 години її син пішов до школи зустрічати його сина ОСОБА_14 , але невдовзі ОСОБА_14 повернувся один та пояснив, що з батьком / ОСОБА_10 / не зустрічався.

Далі свідок вказувала, що невдовзі після цього ОСОБА_10 повернувся до дому, поїв та знов пішов з дому, повернувся до дому біля 17-00 години та відразу ж ліг спати.

Проспав він до ранку, а зранку 01 травня 2015 року пішов з дому та повернувся вже 02 травня 2015 року після обіду.

Наведені відомості у сукупності доводять, що ОСОБА_10 вчинив злочин 30 квітня 2015 року у період часу з 1400 до 1700 години.

VІ. Застереження щодо знарядь злочину.

28. З показів потерпілої вбачається, що ніж, який був сприйнятий нею, як знаряддя злочину, належав ОСОБА_15 ; доказів на спростування такого матеріали справи не містять.

29. З показів потерпілої та свідка ОСОБА_17 також вбачається, що в квартирі ОСОБА_15 постійно знаходились предмети, подібні до металевого прута; доказів протилежного матеріали справи не містять.

Оцінюючи ці покази у сукупності з встановленими судом відомостями щодо механізму заподіяння смерті ОСОБА_15 (а саме - швидкоплинність подій та ту обставину, що прут, використовувався в останню чергу після застосування ножа), суд вважає доведеним, що прут був підібраний на місці вчинення злочину.

Наведене доводить, що предмети вчинення злочину були знайдені на місці вчинення злочину випадково.

VІІ. Щодо дій ОСОБА_10 після вчинення злочину.

30. Свідок ОСОБА_29 під час судового розгляду кримінального провадження вказувала, що 30 квітня 2015 року приблизно о 16- 17 годині ОСОБА_10 повернувся до дому без брюк /штанів/.

31. Обвинувачений, заперечуючи свою винуватість у вчиненні злочину, тим не менш пояснював, що штани він взяв зранку 01 травня 2015 року у пакеті в коморі на вході до його під`їзду.

Наведені відомості у їх сукупності а також сукупно з встановленим вище фактом вчинення злочину відносно ОСОБА_15 саме ОСОБА_10 поза розумним сумнівом доводять, що після вчинення злочину ОСОБА_10 зняв наявні на ньому на момент вчинення злочину штани, оскільки на них були сліди крові, та поклав їх до пакету, який /пакет/ виніс з квартир ОСОБА_15 та поклав до камори на вході до під`їзду.

VІІІ. Щодо мотивів вчинення злочину.

32. З показів свідка ОСОБА_29 - матері ОСОБА_10 - вбачається, що між сім`єю обвинуваченого та потерпілим існують давні стійки неприязні відносини. Про таке, окрім прямих вказівок цього свідка, свідчить також вкрай негативна характеристика, яку вона надала ОСОБА_15 .. Зокрема, вона зазначала, що /далі - мовою оригіналу/: "[ ОСОБА_15 ] очень издевался над своей женой…какой-то изверг был…пил…то кота соседей с 14 квартиры убьет…то пекинеса задавил, ну - вот такой был человек…Вот он может спать - голова в коридоре, а ноги, всё - на улице. Когда его разбудит соседка, так он кидается - бьет сразу, и всё чаще - до женщин".
Наявність неприязні між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 у суді також підтвердили свідок ОСОБА_18 ; потерпіла ОСОБА_12 ; свідок ОСОБА_30 .

Про підґрунтя таких відносин свідок ОСОБА_29 зазначає, що /далі - мовою оригіналу/:
"…Так вот получилося, что было внуку моему 5 лет, а его внучке [ ОСОБА_15 - ОСОБА_31 ] - 6 (они одинаковые, но она в начале - 1 января, а наш - 4 ноября). И там мальчик проволочкой её поцарапал. Но, она такая была девчонка, что и наговорит, и заговорит деду. А дед - пьяный - и своими длинными руками…
Я в этот день, конечно, три базара обошла - пришла - села на скамейку, мокрая, - подбежал внук ко мне, присел.
Я и говорю: "Ты что, что-то натворил?" - "Нет, баба". (Он у нас "не садовский", и такой вот мальчик хороший).
Когда сидит он тихо, и я сижу, а сзади - вот так - скамейка (спинка).
Подбежал этот дед, пьяный, схватил внука - и об скамейку.
Я злякалась, повернулась и кажу: "Ты чего, пьяндылыга, бомжара, что ты вот это?!"
ОСОБА_32 он меня рукой вот сюда - сразу стало - и багровый глаз, и все.
Соседи мыли окна, и сказали ОСОБА_33 [ ОСОБА_10 ] - ОСОБА_34 выскочил (что твою маму там бьет бомжара).
И начал вот так как-бы боксировать (он ниже ростом) - а тот как забоксировал ОСОБА_35 в нос (в руке куча (связка ключей) - этот побежал кровь мыть.
А соседи остались.
Мне даже стыдно стало, что ОСОБА_34 не смог его ударить.
Я взяла из-за двери палку - и давай его бить. Ну я ж не била, бо вин длинными руками своими стал палку забирать. Ну, - я думаю, - если заберет - он мне глаза полностью повыкалывает.
И вот так получилось, что ОСОБА_34 вышел.
А внучка говорит: "Дядя, не бей моего дедушку".
Он сказал: "Я дедушку твоего не трону, но зачем он ударил мою маму?"
И вот с этого началось."

33. Про те, що цей конфлікт стосувався сфери найбільш значущих відносин потерпілого, а за такого - про важливість цього конфлікту, окрім показів свідка ОСОБА_29 , свідчать також наступні докази.
Свідок ОСОБА_18 відзначала, що /далі - мовою оригіналу/: "Один единственный человек женского пола - это была его [ ОСОБА_15 ] внучка, он её просто обожнював".
Про особливу близькість між ОСОБА_15 та ОСОБА_36 вказували також потерпіла, та сама ОСОБА_37 та свідок ОСОБА_38 ; факт такої близькості випливає з самих обставин розгляду кримінального провадження, адже саме ОСОБА_39 надала найбільше відомостей про образ життя ОСОБА_15 , належні йому речі та характер їх використання.

34. У висновку судово-психіатричної експертизи № 280 від 26 травня 2015 року зазначається, що дослідження суб`єктивної сфери ОСОБА_10 свідчить про те, що у сфері його найбільш значущих відносин не виявлено триваючих конфліктів

В той же час, з показів свідка ОСОБА_18 вбачається, що в ОСОБА_15 існували неприязні відносини не тільки з родиною обвинувачених, але - з іншими сусідами у будинку. Про таке, окрім прямих вказівок цього свідка, свідчить також вкрай негативна характеристика, яку вона надала ОСОБА_15 .. Вона, зокрема, зазначала, що /далі - мовою оригіналу/: "[ ОСОБА_15 ] - если поздороваться с ним - "Какое твоё собачье дело!"; если не поздороваться - "Кто тебя, быдло, воспитывал. И для него вообще … все женщины были - это были проститутки … ну даже не исключая дочь".
При цьому з висновку судово-психіатричної експертизи № 280 від 26 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_10 притаманні прагнення до емоційного включення; відчуває потребу бути причетним до інтересів групи.

Таке робить участь у конфлікті з ОСОБА_15 значущою для ОСОБА_10 .

35. До того ж, свідки ОСОБА_40 , ОСОБА_18 та ОСОБА_38 стверджували, що конфлікт між родиною обвинуваченого та ОСОБА_15 постійно підживлювався, адже з квартири ОСОБА_15 часто здійснювався залив квартири сім`ї ОСОБА_10 .

Наведене у сукупності доводить, та, зрештою, сторони не заперечують того, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 існували стійки триваючи /тобто - такі, що постійно відновлюються/ неприязні стосунки на ґрунті значущих для них обставин, розвитку яких сприяли мешканці будинку, у якому вони жили.

Та такі відносини є об`єктивно здатними спонукати до вчинення дій щодо застосування до ОСОБА_15 насильства у встановлених вище обсягах.

Інших обставин, що могли б становити мотив вчинення злочину, під час судового розгляду не встановлено, та сторони або потерпіла про наявність таких обставин не посилаються.

За такого суд вважає доведеним, що мотивам вчинення злочину ОСОБА_10 стало його неприязне ставлення до ОСОБА_15 .

ІХ. Щодо обставин, які складись безпосередньо перед вчиненням злочину.

36. Поза розумним сумнівом, бійці між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 передувала їх зустріч.

37. Про обставини початку цієї зустрічі, окрім її встановлених вище результатів та встановленої вище сутності взаємних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , свідчить таке.

З залучених до матеріалів кримінального провадження акту від 10 квітня 2015 року, повідомлення Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 17 квітня 2015 року № 16/5072, повідомлення Директора ділянки № 2 ТОВ "ЖЕК "Забота"" від 23 квітня 2015 року № 38 та акту від 26 квітня 2013 року вбачається, що останній конфлікт між ОСОБА_15 та родиною ОСОБА_10 з приводу заливу квартири розвивався з 10 по 26 квітня 2015 року, тобто - безпосередньо напередодні подій, що мають відношення до цього кримінального провадження.

При цьому згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 280 від 26 травня 2015 року ОСОБА_10 виявляє розлад особистості імпульсивного типу у стані компенсації, ускладнений синдромом активної залежності від алкоголю.

За такого початок зустрічі між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 30 квітня 2015 року не може бути розумно усвідомлений інакше, як так, що на початку цієї зустрічі між ними виникла сварка.

Х. Щодо змісту умислу ОСОБА_10 .

Визначаючи зміст та спрямованість умислу ОСОБА_10 суд, керуючись приписами пункту 22 Постанови № 2 від 07 лютого 2003 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" виходе із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а також - інші обставини кримінального провадження.
В зв`язку із цим суд враховує наступне.

38. В цьому випадку, як доведено вище, смерть ОСОБА_15 настала не відразу після заподіяння ушкоджень ОСОБА_10 , а через деякий проміжок часу.
До того ж, з наведених вище доказів вбачається, що в цьому випадку дії ОСОБА_10 потягли за собою лише заподіяння ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, жодне з яких не тягне за собою настання смерті. В той же час, наявність цих тілесних ушкоджень зумовила початок кровотечі, яка, в свою чергу, призвела до гострої крововтрати.
Більше того, з висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року вбачається, що у разі своєчасного надання кваліфікованої медичної допомоги неможливо виключити, що життя ОСОБА_15 було б збережене.

Отже, в цьому випадку дії ОСОБА_10 мали два наслідки:
-первинний - тяжкі тілесні ушкодження;
-похідний - смерть ОСОБА_15 .

39. Оцінюючи спосіб вчинення злочину, суд відзначає таке.

39.1. В цьому випадку сукупність вчинених ОСОБА_10 дій характеризується певною логічністю.
Так, застосовуючи насильство, ОСОБА_10 переходив:
-від більш складних прийомів його застосування до більш простих (руками - ножем (що також передбачає певну техніку) - прутом, коли потерпілий внаслідок попередньо заподіяних ножових поранень був суттєво обмежений у ефективному захисті);
-від менш небезпечних для потерпілого до більш небезпечних.

39.2. Суд також відзначає, що з самого початку злочинних дій ОСОБА_10 його дії (застосування задушливого прийому), відповідно до приписів пункту 9 Постанови № 10 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності" вже були небезпечними для життя чи здоров`я потерпілого в момент їх вчинення.

39.3. До того ж, під час застосування насильства не зважаючи на вчиненя серії однотипних дій, обвинувачений не заподіював удари після настання смерті, отже - на певному етапі у вчинення насильницьких дій зупинився
Такому не можна надати розумного пояснення, окрім того, що під час застосування насильства ОСОБА_10 мав певну, визначену їм самим, мету.

40. Оцінюючи знаряддя вчинення злочину, суд відзначає, що усі вони були знайдені ОСОБА_10 випадково та не підшукувались заздалегідь.
В той же час суд відзначає, що кожне з них саме по собі є небезпечним; до того ж під час вчинення злочину вони підбирались обвинуваченим відповідно до визначеної ним логіки у досягненні поставленої мети.

41. Оцінюючи кількість, характер і локалізацію заподіяних ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, суд відзначає таке.

41.1. Локалізація та характер тілесних ушкоджень, заподіяних із використанням ножа, значною мірою зумовлена спротивом потерпілого, через що не є показовою. В той же час, їх кількість свідчить про наполегливість у застосуванні цього предмету для досягнення визначеної обвинуваченим мети.
Локалізація та характер тілесних ушкоджень, заподіяних із використанням прута свідчать про те, що це знаряддя застосовувалось обвинуваченим в умовах відсутності спротиву потерпілого.
Отже:
-про дійсну мету дій ОСОБА_10 свідчать обставини застосування ним прута, адже, застосовуючи це знаряддя, він діяв практично на власний розсуд, не зазнаючи впливу із зовні;
-знаряддя вчинення злочину обвинувачений змінив, переконавшись у незручності раніше обраного знаряддя для досягнення визначеної їм мети.

41.2. Аналізуючи обставини використання обвинуваченим прута, суд відзначає таке.
По-перше, як доведено вище, в момент застосування прута потерпілий лежав на підлозі.
По-друге, як доведено вище, удари прутом обвинувачений спрямовував в ділянку обличчя, тобто - в бік життєво важливого органу - голови.
По-третє, як доведено вище, в умовах відсутності спротиву обвинувачений наніс 9 ударів в обрану ним ділянку.
По-четверте, така кількість ударів в одне місце свідчить про те, що удари прутом наносились не хаотично, а - відповідно до обраної ОСОБА_10 мети злочину.

42. Причиною ж припинення протиправних дій ОСОБА_10 стало досягнення їх мети.

43. Визначаючи власне мету протиправних дій ОСОБА_10 на підставі наведених вище відомостей про спосіб вчинення ним злочину, знаряддя злочину, кількість та локалізацію заподіяних ОСОБА_15 тілесних ушкоджень та причини припинення протиправних дій, суд відзначає таке.

43.1. В цьому випадку мета дій ОСОБА_10 , з одного боку, може бути визначеною через їх результати.
З наведених вище доказів вбачається, що:
-зовнішнім результатом дій ОСОБА_10 стало перебування ОСОБА_15 у нерухомому непритомному стані, який за зовнішніми ознаками є подібним до смерті.
-дійсним результатом його дій стало заподіяння ОСОБА_15 значної кількості тілесних ушкоджень, жодне з яких не було таким, що тягне настання смерті, хоча деякі з них мали ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

43.2. З іншого боку, оскільки ОСОБА_10 вчинялись логічні та послідовні дії, спрямовані на досягнення визначеної ним мети, така мета може бути визначеною з огляду на його дії.
Так, з наведених вище доказів, особливо - з доказів щодо обставин використання прута, вбачається, що перебування потерпілого на підлозі та відсутність з його боку спротиву не відповідали поставленій меті такою мірою, що для її досягнення необхідно було свідомо нанести небезпечним знаряддям значну кількість ударів, до того ж - в життєво важливі органи.
Таке свідчить, що мета дій відносно ОСОБА_15 не може бути розумно визначеною інакше, ніж заподіяння смерті потерпілому.

44. До того ж, встановлений вище характер стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 (які характеризувались стійкою та триваючою неприязню) унеможливлює їх вирішення на користь будь-кого з них шляхом утвердження власної переваги лише в одній бійці.
Отже, задовольнити мотив дій ОСОБА_10 самою лише перевагою в одній бійці (навіть у разі заподіяння потерпілому важких тілесних ушкоджень) не є можливим.

Враховуючи наведені відомості у їх сукупності, а саме - те, що:

-результат дій ОСОБА_10 дозволяє стверджувати, що мета його полягала у приведенні ОСОБА_15 у стан, який виглядає, як смерть;

-характер його дій поза розумним сумнівом доводить, що метою його дій було саме заподіяння смерті ОСОБА_15 ;

-характер відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 свідчить про неможливість задоволення мотиву дій обвинуваченого у разі заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень

суд вважає доведеним, що відносно ОСОБА_41 . ОСОБА_10 діяв з прямим умислом на заподіяння смерті, а саме - усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій, передбачав їх наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажав їх настання.

Б. Щодо викрадення майна ОСОБА_15

ХІ. Мобільного телефону "Самсунг SGH-G800"

45. Той факт, що протягом 01 та 02 травня 2015 року ОСОБА_10 розпоряджався вказаним телефоном, визнається самим обвинуваченим.
До того ж, він підтверджується низкою досліджених судом доказів.

45.1. Так, з показів свідка ОСОБА_42 вбачається, що 02 травня 2015 року на ринку "Мінутка", що розташований на розі вулиць Потьомкінської та Нікольсокї у місті Миколаєві, вона придбала мобільний телефон марки "Самсунг SGH-G800" (слайдер) в раніше незнайомого їй чоловіка приблизно за 100 грн.

Свідок також зазначала, що 03 травня 2015 року видала придбаний за таких обставин мобільний телефон працівникам міліції.

З залученого до матеріалів кримінального провадження протоколу від 03 березня 2015 року пред`явлення особи для впізнання вбачається, що цей свідок у встановленому законом порядку впізнала серед чотирьох осіб ОСОБА_10 , як особу, яка продала їй вказаний мобільний телефон.

З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви ОСОБА_42 про добровільну видачу телефону вбачається, що придбаний за вказаних обставин мобільний телефон "Самсунг" чорного кольору з імеі НОМЕР_1 третього травня 2015 року вона добровільна видала працівникам міліції.

У суді свідок підтвердила, що вказану заяву писала власноручно, а вказаний мобільний телефон - видала добровільно.

Оцінюючи відомості, отримані від вказаного свідка, суд враховує, що усі вони були отриманими у встановленому законом порядку.

Так, покази у суді свідок надавала, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі свідчень та дачу заздалегідь неправдивих свідчень; перед наданням показів склала присягу; під час її допиту захист мав можливість ставити їй запитання на рівні із стороною обвинувачення.

Пред`явлення осіб для впізнання та прийняття заяви про добровільну видачу телефону також здійснювались у встановленому законом порядку, факт проведення, зміст та результати проведення вказаних слідчих дій ОСОБА_43 у суді підтвердила, будучи допитаною, як свідок.

До того ж, матеріали справи не містять відомостей, що давали б підстави для сумніву у відсутності в цього свідка зацікавленості у результатах розгляду цієї справи, зокрема - наявності в неї підстав оговорювати обвинуваченого; захист про наявність таких відомостей не посилається.

45.2. До того ж, покази цього свідка узгоджуються з інформацією, що міститься у фонограмі судового засідання Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2016 року (в частині допиту ОСОБА_20 , як свідка), яка була досліджена під час судового розгляду відповідно до ухвали суду від 12 липня 2019 року, з якої вбачається, що станом на 02 травня 2015 року вказаний мобільний телефон дійсно перебував в ОСОБА_10 та він вирішив його закласти /продати/ з тим, щоб отримати гроші на алкогольні напої.

Відомості, що містяться у вказаній фонограмі, як доведено вище, є допустимим доказом.

46. Той факт, що вказаний телефон належав ОСОБА_15 , підтверджується:

-протоколом від 04 травня 2015 року пред`явлення речей для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_17 впізнала виданий ОСОБА_42 телефон, як такий, що належав її дідусеві ОСОБА_15 ;

-результатами дослідження вказаного телефону у суді, під час якого:

-свідок ОСОБА_17 підтвердила, що телефон, що досліджувався судом, за життя належав її дідусеві ОСОБА_15 ;

-судом безпосередньо було встановлено, що у цьому телефоні зберігається особиста інформація /відеозаписи та фотокартки/, належність якої ОСОБА_15 жодних сумнівів в учасників кримінального провадження не викликає.

47. Сукупність встановлених вище відомостей про те, що :

-30 квітня 2015 року ОСОБА_10 перебував у квартирі ОСОБА_15 ;

-01 та 02 травня 2015 року ОСОБА_10 мав у своєму розпорядженні належний ОСОБА_15 мобільний телефон "Самсунг SGH-G800"

виключає будь-яке інше розумне пояснення, крім того, що перебуваючи у квартирі потерпілого, обвинувачений протиправно вилучив вказаний телефон та вирішив розпорядитись ним на власний розсуд.

48. Вартість вказаного телефону, згідно повідомлення директора магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", становить 135 грн.

Ця вартість сторонами кримінального провадження та потерпілою не заперечується, про отримання додаткових доказів цієї вартості сторони кримінального провадження або потерпіла не просять.

ХІІ. Мобільного телефону ""Нокіа 6060""

49. Той факт, що протягом 01 та 02 травня 2015 року ОСОБА_10 розпоряджався вказаним телефоном, визнається самим обвинуваченим.

До того ж, він підтверджується інформацією, що міститься у фонограмі судового засідання Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2016 року (в частині допиту ОСОБА_20 , як свідка), яка була досліджена під час судового розгляду відповідно до ухвали суду від 12 липня 2019 року, з якої вбачається, що станом на 02 травня 2015 року вказаний мобільний телефон дійсно перебував в ОСОБА_10 та він подарував його ОСОБА_20 ; наступного дня ОСОБА_20 видав отриманий за вказаних обставин мобільний телефон працівникам міліції.

Відомості, що містяться у вказаній фонограмі, як доведено вище, є допустимим доказом.

50. Той факт, що вказаний телефон належав ОСОБА_15 , підтверджується протоколом від 04 травня 2015 року пред`явлення речей для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_17 впізнала виданий ОСОБА_20 телефон, як такий, що належав її дідусеві ОСОБА_15 .

51. Сукупність встановлених вище відомостей про те, що :

-30 квітня 2015 року ОСОБА_10 перебував у квартирі ОСОБА_15 ;

-01 та 02 травня 2015 року ОСОБА_10 мав у своєму розпорядженні належний ОСОБА_15 мобільний телефон "Нокіа 6060"

виключає будь-яке інше розумне пояснення, крім того, що перебуваючи у квартирі потерпілого, обвинувачений протиправно вилучив вказаний телефон та вирішив розпорядитись ним на власний розсуд.

52. Вартість вказаного телефону, згідно повідомлення директора магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", становить 100 грн.

Ця вартість сторонами кримінального провадження та потерпілою не заперечується, про отримання додаткових доказів цієї вартості сторони кримінального провадження або потерпіла не просять.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_10 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною поза розумним сумнівом.

Мотиви неврахування окремих доказів.

ХІІІ……Під час досудового розслідування був отриманий та досліджувався біологічний матеріал ОСОБА_10 .

Оцінка отриманого на цій стадії кримінального провадження біологічного матеріалу та результатів його дослідження призводить до такого.

53. Під час досудового розслідування - 05 травня 2015 року - старшим слідчим СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_24 були отримані зразки крові ОСОБА_10 та його нігтьові зрізи.

53.1. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 вересня 2017 року отримані 05 травня 2015 року нігтьові зрізи були визнані недопустимим доказом.

53.2. Що ж стосується зразків крові ОСОБА_10 , то вони також не можуть використовуватись для подальшого доказування з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 245 Кримінального Процесуального Кодексу України отримання біологічних зразків здійснюється за правилами, передбаченими у статті 241 цього Кодексу. При цьому частина 7 статті 223 цього Кодексу передбачає, що для дотримання порядку, передбаченого статтею 241 Кримінального Процесуального Кодексу України слідчий (прокурор) зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих).

Всупереч цього з відомостей, що містяться у згаданому протоколі, відбирання біологічних зразків в обвинуваченого /на той час - підозрюваного/ здійснювалось за відсутності понятих.

Отже, біологічний зразок крові ОСОБА_10 був отриманий всупереч встановленого законом порядку.

Між цим, відповідно до статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу України допустимими є лише докази, що були отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, біологічні зразки, отримані від ОСОБА_10 під час досудового розслідування 05 травня 2015 року, як отримані всупереч встановленого порядку, не можуть вважатись допустимими та використовуватись у процесі подальшого доказування у справі.

54. Далі, 19 травня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена молекулярно-генетична експертиза піднігтьового вмісту нігтьових зрізів ОСОБА_10 (висновок № 412).

Під час проведення цієї експертизи були використані нігтьові зрізи, які, як зазначалось вище, є недопустимим доказом.

Отже, цей висновок є похідним від біологічного зразка, який /зразок/ є недопустимим доказом.

За такого висновок експерта № 412 від 19 травня 2015 року, як такий, що є результатом дослідження недопустимого доказу, також є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування.

55. Далі, 05 травня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена судово-медична експертиза зразка крові ОСОБА_10 , внаслідок проведення якої (висновок № 352) була визначена групова приналежність крові обвинуваченого.

Під час проведення цієї експертизи був використаний доказ, отриманий за встановлених вище обставин 05 травня 2015 року з порушенням встановленого законом порядку.

Отже, цей висновок є похідним від недопустимого доказу.

За такого висновок експерта № 352 від 05 травня 2015 року, як такий, що є результатом дослідження недопустимого доказу, також є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування.

56. Далі, 19 травня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена молекулярно-генетична експертиза, зокрема, зразка крові обвинуваченого /на той час - підозрюваного/ ОСОБА_10 , внаслідок проведення якої (висновок № 411) були встановлені генетичні ознаки його крові.

Під час проведення цієї експертизи був використаний зразок, отриманий за встановлених вище обставин 05 травня 2015 року з порушенням встановленого законом порядку.

Отже, цей висновок є похідним від біологічного зразка, який /зразок/ є недопустимим доказом.

За такого висновок експерта № 411 від 19 травня 2015 року в частині, що стосується зразка крові обвинуваченого, як такий, що є результатом дослідження недопустимого доказу, також є недопустимим доказом.

ХІV……Під час досудового розслідування - 03 травня 2015 року слідчим СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області був проведений огляд місця події - квартири АДРЕСА_2 /на той час - Леніна/ у місті Миколаєві, за наслідками якого була досліджена обстановка на місці вчинення злочину, та з місця вчинення злочину були вилучені, зокрема:

-рукоятка ножа з нашаруванням бурого кольору;

-лезо ножа з нашаруванням речовини бурого кольору;

-металевий предмет.

Вилучені сліди та предмети додатково досліджувались під час досудового розслідування.

Оцінка результатів таких досліджень призводить до такого.

57. Хід та результати вказаної слідчої дії були зафіксовані у протоколі огляду місця події від 03 травня 2015 року.

Згідно відомостей у протоколі, огляд проводився в присутності двох понятих, одним з яких був ОСОБА_44 .

57.1. Разом із цим, ОСОБА_45 , будучи допитаним під час судового розгляду кримінального провадження, як свідок, зазначав, що дійсно вночі 03 травня 2015 року він запрошувався працівниками міліції в зв`язку із тим, що у квартирі 10 відбулось вбивство, та через певний час після такого запрошення на прохання працівників міліції підписав якийсь документ.

При цьому безпосередньо в квартиру АДРЕСА_2 він не заходив, жодного предмету, що вилучався з цієї квартири, не бачив; у проміжку часу між його запрошенням та підписанням документу спав в себе в квартирі.

Свідок також пояснив, що вважав, що запрошений для того, щоб засвідчити сам по собі факт вбивства.

Оцінюючи ці покази, суд враховує, що вони були надані ОСОБА_46 у встановленому законом порядку, а саме - під час судового засідання, перед їх наданням свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих свідчень та склав присягу; під час його допиту сторона обвинувачення мала можливість поставити свідку запитання.

До того ж, відомостей, що свідчать про особисту зацікавленість цього свідка у результатах розгляду справи або у його прихильності до ОСОБА_10 або ОСОБА_15 чи потерпілої, матеріали справи не містять; сторона обвинувачення на наявність таких відомостей не посилається.

Окрім того, достовірність показів цього свідка під час судового розгляду кримінального провадження підтвердила потерпіла, яка зазначала, що дійсно під час огляду квартири ОСОБА_45 спав у себе вдома.

Доказів же на спростування показів цього свідка суду не надано.

З огляду на наведене покази свідка ОСОБА_45 суд вважає достовірними, через що вважає їх такими, що свідчать про дійсні обставини огляду місця події.

57.2. Вирішуючи питання про можливість використання результатів огляду місця події у подальшому доказуванні, з огляду на встановлені на підставі показів свідка ОСОБА_45 обставини його проведення, суд виходе з такого.

Відповідно до частини 7 статті 223 Кримінального Процесуального Кодексу України слідчий зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих), зокрема, для огляду житла.
Системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства призводить до висновку про те, що головне призначення участі понятих у проведенні слідчих (розшукових) дій на досудовому розслідуванні полягає у створенні необхідних умов для найбільш об`єктивного й правильного проведення цих дій і є важливою правовою гарантією забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Процесуальна роль понятих полягає ні в чому іншому, як у забезпеченні громадського контролю та підтвердженні факту, змісту та результатів процесуальної дії, дійсності матеріальних об`єктів, цілісності зібраних та упакованих речових доказів з метою використання цих даних у доказуванні, зокрема - під час судового розгляду кримінальної справи.

57.3. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає, що під час огляду квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_45 в дійсності присутнім не був.
За такого вивчення стану цієї квартири та вилучення з неї предметів та слідів було проведене поза межами передбаченого законом контролю за їх проведенням, наявність якого й забезпечує достовірність цих відомостей.
До того ж, ступінь участі ОСОБА_45 в огляді місця події є такою, що не дозволяє визнати вчинене ним посвідчення (шляхом самого по собі проставляння підпису у протоколі) належним підтвердженням факту, змісту та результатів проведеної процесуальної дії.

Наведене у сукупності доводить, що результати вивчення стану місця події та вилучені з нього предмети (рукоятка ножа з нашаруванням бурого кольору; лезо ножа з нашаруванням бурого кольору; металевий предмет) та сліди, як отримані з джерела, яке не може бути належним чином перевірене, є недопустимими доказами та не можуть використовуватись у доказуванні під час судового розгляду кримінального провадження.

58. Далі, 07 липня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена медико-криміналістична експертиза (висновок № 110) для дослідження леза ножа, виявленого під час огляду місця події 03 травня 2015 року.

Але цей висновок є похідним від речового доказу - леза ножа, який /доказ/ є недопустимим.

За такого висновок експерта № 352 від 05 травня 2015 року, як такий, що є результатом дослідження недопустимого доказу, також є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування.

59. Далі, 27 травня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена комплексна криміналістична та молекулярно-генетична експертиза (висновок № 557/442/558) для дослідження предметів та слідів, виявлених під час огляду місця події 03 травня 2015 року.

Але цей висновок є похідним від речових доказів та слідів, які є недопустимими доказами.

За такого висновок комплексної криміналістичної та молекулярно-генетичної експертизи № 557/442/558 від 27 травня 2015 року, як такий, що є результатом дослідження недопустимих доказів, також є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування.

60. Далі, 07 травня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена дактилоскопічна експертиза (висновок № 518) для дослідження слідів, виявлених під час огляду місця події 03 травня 2015 року.

Але цей висновок є похідним від слідів, які є недопустимими доказами.

За такого висновок дактилоскопічної експертизи № 518 від 07 травня 2015 року, як такий, що є результатом дослідження недопустимого доказу, також є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування.

61. Далі, 06 травня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена судово-імунологічна експертиза (висновок № 361) для дослідження слідів, виявлених під час огляду місця події 03 травня 2015 року.

Але цей висновок є похідним від слідів, які є недопустимими доказами.

За такого висновок судово-імунологічної експертизи № 361 від 06 травня 2015 року, як такий, що є результатом дослідження недопустимого доказу, також є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування.

ХV……До матеріалів кримінального провадження долучений документ під назвою "Протокол огляду предмету", датований 03 травня 2015 року, у якому йдеться про джинсові штани /брюки/ /надалі - документ/.

Відповідно до назви документу та способу його використання за своїм призначенням він є протоколом про проведення слідчої дії.

У вступній частині документа зазначається про те, що 03 травня 2015 року у період часу з 18 години 50 хвилин до 19 години 20 хвилин заступник начальника СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_47 за участі понятих ОСОБА_48 та ОСОБА_49 , що мешкають в одній квартирі, а також - за участі ОСОБА_20 провів огляд предмету. Там же зазначається, що учасникам слідчої дії було роз`яснене про застосування технічного засобу - цифрового фотоапарату Nokia 6700 Classic.

В описовій частині документа зазначається таке:

"Огляд проводився на підставі заяви ОСОБА_20 про добровільну згоду на проведення огляду житла за адресою:

АДРЕСА_3 приміщенні кухні під столом знаходиться пакет білого кольору з написом: "Cільпо дякуємо за покупку", зі слів ОСОБА_20 виданий пакет йому залишив його знайомий на ім`я ОСОБА_50 01.05.2015 року приблизно о 16.00 - 17.00.

В залишеному пакеті знаходиться ще один пакет білого кольору з написом "Megasport", в якому виявлені наступні речі:

-2 аркуші паперу з чорновими записам;

-Обкладинка з-під блокноту сірого кольору

-2 записних блокнота з чорновими записами;

-Джинсові штани темно-синього кольору, марки "Wkangler". На передній частині джинсових брюк містяться сліди бурого кольору, а саме: на лівій частині брюк в районі між внутрішньою кишенею та коліном, а на правій частині теж містяться плями бурого кольору, но менш виражені, ніж на лівій.

В задній кишені джинсових брюк знаходяться дві носові хустинки, фіолетового та чорного кольору".

У заключній частині документа зазначається таке:

"Оглянені вище речі були вилучені, опечатані та направлені до Центрального РВ ММУ на зберігання.

В ході проведення огляду заяв, пропозицій та зауважень від учасників слідчої дії не надходило.

Протокол записаний вірно, прочитаний вірно"

Ця частина протоколу також містить підписи осіб, зазначених, як учасники відповідної дії.

Результати дослідження цього документу призводять до такого.

62. Відповідно до позначок у документі, під час здійснення вказаної у ньому процесуальної дії здійснювалось фотознімання із застосовуванням фотоапарату (цифрового) Nokia 6700 Classic.

Відповідно до частини 3 статті 107 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин в матеріалах кримінального провадження обов`язково мали зберігатись оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії.

У разі ж застосування цього технічного засобу, виключно з метою виготовлення фотографій, під час проведення вказаної у документі процесуальної дії, результати застосування фотоапарату (фотографії) відповідно до частини 2, 3 статті 105 Кримінального Процесуального Кодексу України обов`язково мали бути долученими до протоколу у вигляді фототаблиці, яка мала бути належним чином виготовленою та засвідченою підписами осіб, які брали участь у її виготовленні.

Проте, ані оригінал примірника технічного носія інформації, ані - фототаблиці - до документу не додані.

Отже, цей документ не є повним за своєю формою.

63. У документі відсутні однозначні позначки про місце проведення слідчої дії, про проведення якої у ньому стверджується.

Між цим, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 104 Кримінального Процесуального Кодексу України документ, який є протоколом, обов`язково має містити у собі позначки про таке у його вступній частині.

До того ж, місце складання документу /стосовно протоколу слідчої дії воно є місцем проведення слідчої дії/ є обов`язковим реквізитом будь-якого документу, що створюється організацією у процесі її діяльності.

Наведене у сукупності свідчить про неповноту документу за його змістом та відсутність у ньому одного з реквізитів, що є обов`язковим для цього виду документів.

64. Щодо часу складання документу суд відзначає таке.

Складання протоколу слідчої дії є органічною частиною самої слідчої дії, через що часом завершення слідчої дії є час закінчення складання протоколу та підписання його всіма учасниками.

64.1. В цьому випадку, як зазначалось вище, слідча дія, про яку стверджується у документі, згідно позначок у ньому була розпочата о 18 годині 50 хвилин та закінчена о 19 годині 20 хвилин.

Поруч із цим, у тексті документу підставою для проведення дії, про яку в ньому йдеться, стала заява /далі - за текстом/: " ОСОБА_20 про добровільну згоду на проведення огляду житла за адресою: АДРЕСА_3 "

64.2. У заяві, яка, за твердженнями автора документу стала підставою для вчинення вказаних у ньому дій, зазначається таке /далі - мовою оригіналу/:

"Я, ОСОБА_22 , разрешаю досмотр моего жилья в моем присутствии. Осмотр произведен без нарушений. Претензий не имею"

Сумніви у достовірності цієї заяви є відсутніми, адже вона була складеною сторонньою для судочинства особою; зацікавленість ОСОБА_20 у результатах цього кримінального провадження не встановлено.

При цьому до матеріалів кримінального провадження долучений "Протокол огляду предмету", у якому йдеться про те, що 03 травня 2015 року у період часу з 20 год. 55 хв. до 21 год. 15 хв. був проведений огляд телефону "Нокіа", що був добровільно виданий ОСОБА_20 .. У цьому протоколі, окрім іншого, зазначається про те, що під час огляду вказаного телефону ОСОБА_20 надав два документа; з матеріалів справи вбачається, що такими документами стали заява про добровільну видачу телефону та заява, зміст якої наведений вище.

Таке дає підстави стверджувати, що заява, яка згадується у документі, була надана правоохоронним органам не раніше 20 години 55 хвилин.

Сукупність наведених обставин не може бути поясненою тим, що підстава проведення дії, про яку стверджується у документі, є спотвореною, адже така теза не здатна пояснити факт наявності заяви саме вказаного у документі змісту.

Припущення ж про те, що спочатку була проведена дія, про яку був складений документ, а після чого з метою "надання цим діям легітимності" від свідка ОСОБА_20 була отримана заява необхідного змісту - також є неприйнятним.

Так, у разі отримання заяви "під складений документ" зміст отриманої заяви прогнозовано містив би посилання, що відповідали б змісту документу.

Всупереч такого, текст відповідної заяви змісту документу не відповідає.
Так, у тексті заяви йдеться про огляд житла ОСОБА_20 .

З документу ж вбачається, що огляд житла ОСОБА_20 не проводився, проводився огляд предмету /про що прямо зазначається у вступній частині документу та про що, власне йдеться у його резолютивній частині/. Показовим є й те, що документ не містить навіть найменшої прив`язки до обстановки у квартирі, бодай - до входу у квартиру та кількості наявних у ній приміщень.

Отже, наведені обставини у їх сукупності поза розумним сумнівом свідчать про те, що слідча дія, про яку стверджується у документі, принаймні була закінчена не раніше, ніж до 20 години 55 хвилин, а вказівка у документі про інший час завершення слідчої дії не є достовірною.

65. Щодо тексту документу суд відзначає таке.

Так, під час зазначення назви слідчої дії, про проведення якої стверджується у документі, його автор у вступній частині зазначає, ніби проводиться огляд предмету.
У першому абзаці документу однозначно зазначаються підстави проведення слідчої дії, третій та послідуючий абзаци тексту не можуть бути витлумачені інакше, як хід огляду предметів та результати такого огляду.

Що ж стосується другого абзацу тексту

"В приміщені кухні під столом знаходиться пакет білого кольору з надписом "Сільпо дякуємо за покупку", зі слів ОСОБА_20 виданий пакет йому залишив його знайомий на ім`я ОСОБА_50 01.05.2015 приблизно о 16.00-17.00.",
то він являє собою складне безсполучникове речення.

При цьому, для вказівки на стан одного й того ж предмету (пакету)

-у першій частині речення вжите дієслово - "знаходиться",

-в другій - дієприслівник доконаного виду - "виданий", що свідчить про завершену дію із ним.

В свою чергу, слово "знаходиться" є багатозначним та може бути усвідомленим:

1)і - як такий, що був виявленим (розшуканим).

2)і - як такий, що містився у певному місці..

65.1. В першому випадку спроба усвідомлення складного речення призводить до такого.

В першій частині речення: "В приміщені кухні під столом знаходиться пакет білого кольору з надписом "Сільпо дякуємо за покупку",…" - стверджується про отримання пакету внаслідок дій органів досудового розслідування.

В другій же частині - "…зі слів ОСОБА_20 виданий пакет йому залишив його знайомий на ім`я ОСОБА_50 01.05.2015 приблизно о 16.00-17.00."- стверджується про його отримання за ініціативою ОСОБА_20 .

Така конструкція складного речення видається синтаксично невірною, через що не дозволяє усвідомити послідовність дій з пакетом, а саме - чи то він був спочатку виданий, а потім - розшукувався, чи то - спочатку знайденим, потім - повернутим ОСОБА_20 , який знов його видав, чи то, на думку автора документу, відносно пакету одночасно вчинялись дії, протилежні за змістом.

65.2. В другому випадку, конструкція вказаного складного речення свідчить, що ним вказується не на зміст проведеної слідчої дії, але - на джерело походження пакету, який спочатку містився у певному місці, а потім - був виданий.

Отже, текст документу не дозволяє однозначно усвідомити зміст дії, проведення якої він посвідчує, а за такого - її перебіг.

66. Сукупність тих обставин, що:

-місце складання документу, так само, як й місце проведення слідчої дії, про яку в ньому йдеться, у документі не зазначені;

-час складання документу, так само, як й час проведення слідчої дії, про яку в ньому йдеться, у документі зазначений недостовірно;

-перебіг дії, про яку йдеться у документі, неможливо усвідомити

призводить суд до висновку про те, що обставини складання цього документу не є такими, що гарантують його достовірність відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема, статті 106 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Наведені відомості щодо документу, а саме - те, що:

-він наданий суду лише частково;

-обставини його складання свідчать про відсутність під час його створення передбачених законом гарантій його достовірності;

у своїй сукупності створюють обґрунтовані сумніви у його достовірності.
За такого суд, виходячи з позиції захисту, на підставі частини 3 статті 358 Кримінального Процесуального Кодексу України вважає за необхідне виключити цей документ з числа доказів у справі.

ХVІ…… Під час досудового розслідування - 04 травня 2015 року слідчим СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_10 - у квартирі АДРЕСА_4 /на той час - Леніна/ у місті Миколаєві, за наслідками якого був досліджений стан помешкання обвинуваченого, та вилучена пара гумових тапочок чорного кольору.

Вилучені предмети додатково досліджувались під час досудового розслідування.

Оцінка результатів таких досліджень призводить до такого.

67. Хід та результати вказаної слідчої дії були зафіксовані у протоколі обшуку від 04 травня 2015 року.

Згідно відомостей у протоколі, під час проведення обшуку ОСОБА_10 присутнім не був.

Проте, відповідно до частини 1 статті 236 Кримінального Процесуального Кодексу України /у редакції від 13 квітня 2012 року, що була чинною на момент вчинення відповідної процесуальної дії/ слідчий зобов`язаний був вжити заходів щодо забезпечення присутності під час його проведення особи, право на недоторканість житла якої порушується.

З матеріалів справи та відповідної ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку вбачається, що такою особою в цьому випадку був ОСОБА_10 , який на момент проведення обшуку вже був у розпорядженні правоохоронних органів.

За такого обстеження стану квартири АДРЕСА_4 під час обшуку та вилучення з неї предметів було проведене всупереч встановленого законом порядку та з порушенням права ОСОБА_10 на недоторканість житла.

Отже, результати дослідження житла обвинуваченого та вилучені з нього предмети (гумові тапочки), як отримані всупереч встановленого законом порядку та з порушенням прав обвинуваченого, є недопустимими доказами та не можуть використовуватись у доказуванні під час судового розгляду кримінального провадження.

68. Далі, 08 червня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена судово-імунологічна експертиза (висновок № 365) для дослідження слідів на тапочках, виявлених під час обшуку житла ОСОБА_10 .

Але цей висновок є похідним від речового доказу - тапочок, який /доказ/ є недопустимим.

За такого висновок експерта № 365 від 08 червня 2015 року, як такий, що є результатом дослідження недопустимого доказу, також є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування.

69. Далі, 01 липня 2015 року на підставі постанови слідчого у справі була проведена судово-імунологічна експертиза (висновок № 508) для дослідження слідів на тапочках, виявлених під час обшуку житла ОСОБА_10 .

Але цей висновок є похідним від речового доказу - тапочок, який /доказ/ є недопустимим.

За такого висновок експерта № 508 від 01 липня 2015 року, як такий, що є результатом дослідження недопустимого доказу, також є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування.

ХVІІ……У висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року та висновку комісії експертів № 99-к від 03 січня 2019 року зазначається про наявність в ОСОБА_15 тілесних ушкоджень у вигляді множинних переломів під`язикової кістки.

При цьому механізм їх заподіяння у вказаних висновках різниться.

Так, у висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року зазначається, що вказане ушкодження виникло внаслідок ударів тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею.

У висновку експертної комісії ж зазначається, що виникнення двобічного згинального перелому під`язикової кістки у результаті ударної дії тупого твердого предмету виключається. В цій частині висновок експертної комісії у суді підтвердив експерт-доповідач ОСОБА_19 .

70. Оцінюючи цю обставини, суд виходе з того, що відповідно до пункту 7 частини 1 статті 102 Кримінального Процесуального Кодексу України відповідь на поставлене питання має бути обґрунтованою.

В цьому ж випадку у висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року обґрунтування твердження щодо механізму утворення тілесних ушкоджень на під`язиковій кістці відсутнє.

В той же час, висновок комісії експертів з цього приводу містить достатнє обґрунтування, зокрема, у ньому зазначається про те, що виникнення виявлених на під`язиковій кістці ОСОБА_15 переломів є характерним для зустрічного відносно один до одного стискання передніх бокових поверхонь шиї. Експерт - доповідач ОСОБА_19 під час судового розгляду кримінального провадження надав наочне переконливе пояснення цього висновку.

71. До того ж, суд враховує, що на момент дачі висновку № 982 від 25 червня 2015 року перед експертом окреме питання щодо обставин виникнення перелому під`язикової кістки, так само, до речі, як й про обставини виникнення інших тілесних ушкоджень, не ставилось; перед ним ставилось загальне питання про характер та кількість тілесних ушкоджень та можливий механізм їх заподіяння. За такого на поставлені запитання експерт відповів загально, зокрема - систематизував тілесні ушкодження за місцем їх локалізації та надав відповідь щодо обставин заподіяння визначених ним відповідно до такої систематизації груп тілесних ушкоджень.

В той же самий час, перед комісією експертів були поставлені конкретні запитання щодо кожного з виявлених на тілі ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, зокрема - 9 запитань стосувались обставин заподіяння перелому в області під`язикової кістки.

Наведене у сукупності доводить, що в частині механізму виникнення переломів під`язикової кістки висновок комісійної судово-медичної експертизи № 982 від 25 червня 2015 року є більш всебічним, підготовлений з більшою ретельністю, а за такого - є більш науково обґрунтованим. За такого в цій частині суд вважає висновок комісійної експертизи більш достовірним та ухвалює рішення саме на підставі цього висновку.

Висновок же експерта № 982 від 25 червня 2015 року в частині визначення механізму заподіяння тілесних ушкоджень на під`язичній кістці суд у подальшому доказуванні не використовує, як необґрунтований.

ХVІІІ……В матеріалах справи містяться й інші докази, які не можуть бути використані під час доказування.

72. Так, висновок додаткової судово-медичної експертизи № 982 від 09 грудня 2016 року по суті є роз`ясненням висновку експерта № 982 від 25 червня 2015 року та був покликаний надати відповідь на питання, що виникли на відповідній стадії кримінального провадження.

За такого судом він, як самостійний доказ, не використовується, оцінюється разом з іншими судово-медичними даними, що були систематизовані та оцінені комісією експертів під час дачі висновку № 99-к від 03 січня 2019 року

73. Відомості, що містяться у протоколі від 03 травня 2015 року пред`явлення ОСОБА_20 ОСОБА_10 для впізнання; висновку експерта № 570 від 26 травня 2015 року щодо скляної пляшки судом під час доказування не використовуються, оскільки будь-якої інформації, здатної підтвердити або спростувати версію обвинувачення або позицію захисту вони не містять.

Мотиви зміни обвинувачення.

74. Висуваючи обвинувачення ОСОБА_10 , органи досудового розслідування та публічне обвинувачення під час викладення обставин вчинення кримінального правопорушення поруч з конкретними вказівками про місце вчинення злочину - на вході до квартири АДРЕСА_2 та в коридорі цієї квартири - використали загальне посилання "перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 ".

Проте, використання загальних посилань поруч із спеціальними є зайвим та лише ускладнює сприйняття сутності висунутого обвинувачення.

За такого загальне посилання про те, що злочин був вчинений ОСОБА_10 , коли той перебував у квартирі АДРЕСА_2 суд вважає за необхідне з пред`явленого обвинувачення виключити та, викладаючи формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вказати лише конкретні місця, у яких був вчинений злочин.

75. Висуваючи обвинувачення ОСОБА_10 , органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, вказуючи тілесні ушкодження, що були заподіяні ОСОБА_15 , вдались до відтворення текстів висновків експертів безвідносно до суті викладеного обвинувачення.

Проте, таке є зайвим.

За такого викладаючи формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд вказав на заподіяння ОСОБА_10 вказаних в обвинувальному акті тілесних ушкоджень ОСОБА_15 у їх взаємному зв`язку із перебігом подій злочину.

76. Висуваючи обвинувачення ОСОБА_10 , органи досудового розслідування та публічне обвинувачення під час викладення обставин вчинення кримінального правопорушення докладно описали стан та обставини використання ножа безпосередньо до та після вчинення злочину, зазначивши, зокрема, що він використовувався для готування їжі та внаслідок вчинення злочину - зламався.

Але ці обставини жоден з елементів складу злочину не характеризують, отже - є зайвими.

За такого викладаючи формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд ці обставини не описував.

Описані вище зміни в обвинуваченні не призводять ані - до збільшення його обсягу, ані - до зміни фактичних обставин кримінального провадження та, по-суті, є суто текстологічними.

Отже, така зміна не тягне за собою вихід за межі пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення.

В зв`язку з таким відповідне уточнення формулюванні обвинувачення під час ухвалення вироку судом в цьому випадку діючому законодавству не суперечить.

Мотиви визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

ХIХ……Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення звинувачували ОСОБА_10 також у тому, що він викрав:

-ноутбук "Acer Aspire 7520G - 402 G 16" вартістю 2.400 грн.;

-фотоапарат марки "Никон D 80" вартістю 3.000 грн.;

-фотоапарат марки "Пентакс" вартістю 870 грн..

Але, в цій частині висунуте обвинувачення спростовується зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

77. Так, сам ОСОБА_10 свою винуватість у вилученні та використанні цього майна заперечує.

78. Його заперечення підтверджуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

78.1. Так, з показів свідка ОСОБА_29 відомо, що 30 квітня 2015 року в районі 17-00 години ОСОБА_10 повернувся додому та ліг спати й проспав аж до ранку.

З показів свідка ОСОБА_51 , а також - з показів свідка ОСОБА_43 та інформації, що міститься у фонограмі судового засідання Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2016 року (в частині допиту ОСОБА_20 , як свідка), яка була досліджена під час судового розгляду відповідно до ухвали суду від 12 липня 2019 року, вбачається, що вже 01 травня 2015 року близько 0700 години ОСОБА_10 перебував з цими свідками, ночував в ОСОБА_20 та пішов додому лише у другій половині дня 02 травня 2015 року.

При цьому при собі він мав лише пакет зі штанами та згадані вище телефони.

Підстави вважати покази свідка ОСОБА_51 недостовірними відсутні.

Так, цей свідок був допитаний безпосередньо під час судового засідання, перед наданням свідчень був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі свідчень та дачу заздалегідь неправдивих свідчень та склав присягу; під час його допиту сторона обвинувачення мала можливість його перехресного допиту.

До того ж, його покази є послідовними та логічними, не містять внутрішніх суперечностей; підстави вважати, що він будь-яким чином є зацікавленим у результатах розгляду цього кримінального провадження в суду є відсутніми.

Аналізуючи сукупність вказаних доказів, суд відзначає, що вони узгоджуються поміж собою, доповнюють один одного та у сукупності дають уяву про цілісну картину подій, що характеризують діяльність ОСОБА_10 після вчинення злочину.

Та події, відомості про які містять вказані докази, полягають ні в чому інакшому, як у тому, що:

-після вчинення злочину ОСОБА_10 вчиняв дії з метою позбутись вилученого в ОСОБА_52 майна та слідів злочину;
-після вчинення злочину ОСОБА_10 , перебуваючи поза місцем свого проживання, у своєму розпорядженні вказаних в обвинувальному акті ноутбуку та двох фотоапаратів не мав.

78.2.Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що вказані в обвинувальному акті ноутбук та фотоапарати зберігались за місцем проживання ОСОБА_10 на час його відсутності або після його повернення додому 03 травня 2015 року.

Більше того, таке суперечить логіці його поведінки після вчинення злочину, яка, як встановлено вище, полягала ні в чому іншому, як у тому, що він речей, що походять від вчиненого ним злочину, позбавлявся; на момент початку злочину корисливої мети не мав.

78.3. До теперішнього часу місце знаходження вказаних предметів не є встановленим.

79. Суд також відзначає, що після вбивства ОСОБА_15 огляд його помешкання, як доведено вище, здійснювався всупереч встановленого законом порядку та без дотримання належного контролю за змістом вчинюваних в його помешканні дій.

Оцінюючи ці обставини у їх сукупності, суд виходе з правової позиції, що сформульована у постанові колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, відповідно до якої для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Стосовно обставин цієї справи суд відзначає, що версія обвинувачення щодо заволодіння саме ОСОБА_10 згаданими в обвинувальному акті ноутбуком та фотоапаратами не є єдиною, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, а відомості, що містяться у сукупності наведених вище доказів дозволяють обґрунтувати версію про те, що до викрадення цих предметів ОСОБА_10 не є причетним.

При цьому така версія фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, не спростовується.

Отже, факт вчинення ОСОБА_10 викрадення вказаних в обвинувальному акті ноутбуку та фотоапаратів не є доведеним
В зв`язку з таким вказівки про викрадення ОСОБА_10 ноутбуку та двох фотоапаратів за вказаних в обвинувальному акті обставин з пред`явленого йому обвинувачення слід виключити.

ХХ……Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення звинувачували ОСОБА_10 ще й у тому, що під час викрадення мобільних телефонів він також викрав дві сім-картки, які "матеріальної цінності не представляють".

80. Проте, предметом розкрадання може бути лише майно, яке має певну вартість.

Отже, ці предмети не утворюють предмету злочину, передбаченого статтею 185 Кримінального Кодексу України.

Отже, дії відносно цих предметів складу злочину не утворюють.
В зв`язку з таким вказівки про викрадення ОСОБА_10 сім-карток з пред`явленого йому обвинувачення слід виключити.

Спростування позиції захисту.

ХХІ……Під час судового розгляду кримінального провадження захист стверджував, що штани є недопустимим доказом.

81. В обґрунтування такого захисник посилався, ніби цей доказ був отриманий внаслідок слідчої дії - огляду житла, який /огляд/ був проведений всупереч встановленого законом порядку.

В обґрунтування своїх тверджень захисник посилався на документ під назвою під назвою "Протокол огляду предмету", датований 03 травня 2015 року, у якому йдеться про джинсові штани /брюки/.

Проте, як доведено вище, вказаний документ не є достовірним, через що з числа доказів у справі він виключений.

82. Захист стверджував, що штани були отримані з невідомого джерела, достовірність якого неможливо перевірити.

Але ці посилання захисту суперечать дійсним обставинам кримінального провадження, адже, як доведено вище, цей доказ був отриманий не внаслідок слідчої дії, але - внаслідок добровільної видачі його громадянином ОСОБА_20 .

Та обставина ж, що працівниками правоохоронних органів був складений недостовірний документ із приводу обставин отримання пакету від ОСОБА_20 , не є спроможною поставити під сумніви цей висновок з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 93 Кримінального Процесуального Кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, зокрема, отримання речей від фізичних осіб. Отримання в цьому випадку полягає у прийманні того, що надсилається, надається або вручається, тобто при отриманні певна особа добровільно передає, надає, представляє матеріали слідчому чи прокурору, які зобов`язані прийняти подані фізичними особами речі.

Отже, в цьому випадку наявність недостовірного документу, складеного працівниками правоохоронних органів, свідчить лише про виконання цими органами їхнього обов`язку щодо прийняття поданих ОСОБА_20 речей, але - не про спрямованість та спосіб втілення у життя волевиявлення самого ОСОБА_20 .

83. В обґрунтування позиції про недопустимість штанів, як доказу, захист посилався також про те, що умови їх зберігання були такими, що унеможливлюють їх використання в подальшому доказуванні.

Але ці посилання захисту також суперечать дійсним обставинам кримінального провадження, адже, як доведено вище, штани зберігались в умовах, які забезпечують неможливість підміни та схоронність від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.
Посилання захисника на конкретні норми законодавства, як такі, що регулюють порядок збереження штанів, є неприйнятними, адже діюче законодавство, як зазначалось вище, порядок поводження з речами, що були добровільно виданими громадянами, нормами закону не врегульовані.

Та обставина ж, що під час поводження зі штанами працівниками правоохоронних органів був складений недостовірний документ, в цьому випадку не є спроможною поставити під сумнів цей висновок суду.

Так, в цьому випадку, як доведено вище, штани до теперішнього часу фактично збереглись у стані, який свідчить про їх походження від злочину, та цей стан не спотворювався.

ХХІІ……Захист стверджував, ніби суд під час судового розгляду кримінального провадження суд не мав права призначати та проводити судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу речових доказів.

Але ці твердження не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та фактичних обставинах кримінального провадження.

84. Так, можливість та необхідність проведення такого експертного дослідження є ретельно обґрунтованими у ухвалі суду від 04 вересня 2017 року.

85. Додатково до мотивів, наведених у цій ухвалі, суд відзначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 332 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції від 13 квітня 2012 року, що була чинною на момент призначення експертизи судом/ суд мав право за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого, за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

З цього випливає, що суд мав право призначити експертизу за наявності лише двох умов:

-наявність відповідного клопотання сторони;

-необхідності використання спеціальних знань у кримінальному процесі.

При цьому суд зауважує, що ані стаття 242, ані статті 332 Кримінального Процесуального Кодексу України, на відміну від статті 333 того ж Кодексу, не містить застережень із приводу того, що з метою проведення експертизи у суді є необхідним, як під час проведення інших процесуальних дій, з`ясування причин, за яких ця дія не була вчинена раніше.

Та навіть якщо пристати на правову позицію, відповідно до якої проведення експертизи є однією зі слідчих дій, про які йдеться у статті 333 Кримінального Процесуального Кодексу України, то тоді статті 333 та 332 цього Кодексу. співвідносяться як загальна (333) та спеціальна (332). В зв`язку із таким при призначенні експертизи суд мав керуватись не загальними нормами, закріпленими у статті 333 Кримінального Процесуального Кодексу України, але - лише спеціальною нормою, що викладена у статті 332 цього Кодексу. Отже, навіть в такому випадку з`ясування причин, за яких експертиза не була призначена під час досудового розслідування, не є необхідним, а норми частини 4 статті 333 Кримінального Процесуального Кодексу України щодо обмеження у проведенні слідчих дій не можуть застосовуватись у випадку залучення судом експерта.

ХХІІІ……Захист стверджував, що під час вчинення дії, що мають відношення до цієї справи, ОСОБА_20 був залежним від правоохоронних органів, адже перебував під слідством.

86. Але ці посилання захисту не відповідають дійсним обставинам справи.

Так, матеріали справи свідчать, що на час подій, що є предметом розгляду цієї справи, кримінальна справа відносно ОСОБА_20 перебувала у суді, та впливу на хід її розгляду правоохоронні органи не мали.

87. До того ж, той факт, що саме ОСОБА_10 надав ОСОБА_20 речі, що використовуються у доказуванні, захист не заперечує.

З огляду на таке, подальші дії ОСОБА_20 з цими речами на становище обвинуваченого не впливають.

ХХІV……Захист стверджував, що навіть за умови доведення причетності ОСОБА_10 до вчинення злочину проти ОСОБА_15 його дії слід кваліфікувати не за статтею 115 Кримінального Кодексу України, а - за частиною 2 статті 121 цього Кодексу.

При цьому захист звертав увагу суду на сукупність тих обставин, що смерть ОСОБА_15 сталась не відразу після його побиття, та жодне з заподіяних ОСОБА_15 тілесних ушкоджень не потягло за собою його смерть.

Але ці твердження також не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та фактичних обставинах кримінального провадження.

88. Так, відповідно до правової позиції, що сформульована Верховним Судом України та підтримується Верховним Судом, умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином зі змішаною формою вини умислом (прямим/непрямим) щодо заподіяння такого ушкодження та необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний може усвідомлювати можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Розмежування цих складів злочинів здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.

Та в цьому випадку, як доведено вище, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень у сукупності з іншими відомостями, що характеризують суб`єктивну сторону злочину, як зазначалось вище, доводять, що умисел ОСОБА_10 був спрямований саме на вбивство ОСОБА_15 .

Та обставина ж, що певні обставини, зокрема - фактичний результат дій ОСОБА_10 , будучи оціненими окремо, можуть свідчити про відсутність в нього умислу на вбивство, на що власне й вказує захисник) - в цьому випадку не є вирішальною, адже результат оцінки лише окремих обставин без урахування усієї сукупності відомостей про злочин, вочевидь не є достовірним.

ХXV……Захист звертав увагу суду на те, що, як свідчать відомості, що містяться у висновку молекулярно-генетичної експертизи № 410 від 08 червня 2015 року, піднігтьовий вміст нігтьових зрізів з обох рук ОСОБА_15 не містив у собі слідів ОСОБА_10 , натомість - містив біологічний матеріал іншої людини.

89. Але ці твердження не спроможні поставити під сумнів висновок суду щодо винуватості саме ОСОБА_10 у вчиненні злочину.

Так, встановлені судом обставини вчинення злочину дають підстави стверджувати, що ОСОБА_15 не контактував безпосередньо з ОСОБА_10 тою мірою, що такий контакт міг призвести до утворення біологічних слідів у піднігтьовому вмісті потерпілого.

Так, потерпілий спочатку зазнав застосування задушливого прийому, потім - лежачі на землі - захищався від ножа, та, зрештою, зазнав ударів прутом; жодна з цих дій контактування нігтями безпосередньо з біологічними речовинами нападника не передбачає.

За такого відсутність біологічних зразків ОСОБА_10 у піднігтьовому вмісті ОСОБА_15 участь ОСОБА_10 у його нападі не спростовує, а наявні в цьому вмісті біологічні слідів іншої людини до обставин вбивства ОСОБА_15 відношення не має.

ХXVІ……Захист звертав увагу суду на те, що під час досудового розслідування версії про причетність до вбивства ОСОБА_15 інших (окрім ОСОБА_10 ) осіб не перевірялись.

90. Але, оскільки вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину доведена, необхідність у такому є відсутньою.

ХXVІІ……Обвинувачений стверджував, що до вбивства ОСОБА_15 не причетний.

91. Але таке спростовується усією сукупністю досліджених у суді належних, допустимих та достовірних доказів.

ХХVІІІ……Захист стверджував, що мобільні телефони, які ОСОБА_10 передав ОСОБА_20 та ОСОБА_53 , в дійсності за життя не належали ОСОБА_15 .

92. Але це твердження є надуманим та суперечить матеріалам кримінального провадження, які поза розумним сумнівом доводять належність цих телефонів саме потерпілому.

ХXІХ……Обвинувачений стверджував, що справа відносно нього "сфабрикована" працівниками міліції, спираючись при цьому на чисельні порушення, що були допущені працівниками міліції під час збирання доказів відносно нього.

93. Із приводу цієї обставини суд відзначає, що дійсно значна частина з доказів, зібраних під час досудового розслідування, визнані судом недопустимими.

Але описані вище встановлені судом порушення носять здебільшого технічний характер.

При цьому суд також відзначає, що виявлені порушення є очевидними та по суті зафіксовані самими працівниками правоохоронних органів у складених ними ж документах; жодних дій щодо спотворення доказів під час розгляду цього кримінального провадження судом встановлено не було.

З огляду на таке уся сукупність порушень, на які, здебільшого - слушно - вказував захист доводить лише відсутність старанності та ретельності під час досудового розслідування цього кримінального провадження, але про наявність в діях працівників правоохоронних органів "злого умислу" не свідчать.

За такого доводи захисту у частині, що аналізуються, не спроможні поставити під сумнів висновки суду щодо винуватості ОСОБА_10 ..

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

94. Під час судового розгляду цього кримінального провадження обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого

95. Як обставину, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, адже на момент вчинення злочину ОСОБА_15 виповнилось 70 років, в той час, як ОСОБА_10 - лише 49.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_10 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених ним злочинів, відомості про його особу, а також обставину, що обтяжує його покарання.

При цьому суд виходе з санкцій відповідних статей Кримінального Кодексу України.

При цьому враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчинених злочинів

96. Перш за все, суд враховує, що обвинуваченим вчинені два злочини - умисне вбивство та розкрадання чужого майна.

96.1. Відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України вчинене ним умисне вбивство відноситься до особливо тяжких злочинів.

В той же час суд враховує, що злочин ОСОБА_10 не планувався заздалегідь та був вчинений ним ситуативно, а також - ту обставину, що вчинення саме такого злочину відповідає особливостям його особистості.

Суд також враховує, що злочин ОСОБА_10 був вчиненим на тлі триваючого конфлікту, під час розвитку якого ОСОБА_16 також вчиняв дії, що обґрунтовано сприймались ОСОБА_10 , як неправомірні та такі, що ображають його.

96.2. Що ж стосується вчиненої ним крадіжки, то цей злочин відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України віднесений до злочинів середнього ступеню тяжкості.

В той же час, цей злочин був вчинений щодо майна щойно вбитої обвинуваченим людини.

Щодо особи винного.

97. Суд враховує, що обвинувачений є таким, що не має судимостей, за місцем проживання характеризується позитивно, на момент вчинення злочину мав міцні соціальні зв`язки; до теперішнього часу страждає на ряд хронічних захворювань.

98. Суд також враховує, що ані на момент вчинення злочину, ані на теперішній час ОСОБА_10 не працює, з обставин цього кримінального провадження, окрім іншого, випливає, що на момент вчинення злочину він гаяв час за вживанням алкогольних напоїв разом із малознайомими людьми. До того ж, з висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру вбачається, що він перебуває на обліку у цій установі з діагнозом «Синдром залежності від алкоголю»

99. Матеріали справи також свідчать, що він виявляє розлад особистості, але є осудним та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи наведені вище відомості у їх сукупності, суд вважає, що в цьому випадку вчинення злочину ОСОБА_10 є наслідком його безвідповідального ставлення до своїх обов`язків у суспільстві.

З огляду на сукупність наведених вище обставин, суд вважає, що ОСОБА_10 слід призначити покарання за кожен з вчинених ним злочинів в межах санкцій відповідних частин відповідних статей Особливої частини Кримінального Кодексу України.

При цьому, оскільки в цьому випадку вчинені ним злочини не є пов`язаними одним з одним ані умислом обвинуваченого, ані характером вчинених ним дій, суд вважає за необхідне під час призначення остаточного покарання ОСОБА_10 на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України застосувати принцип повного складання призначених йому покарань.

Вирішення питання про обрахування строку покарання.

100. Строк відбуття покарання обвинуваченому слід обраховувати з моменту його затримання.

101. В межах цього кримінального провадження протягом періоду з 04 травня 2015 року до 16 травня 2018 року ОСОБА_10 утримувався під вартою в зв`язку із обранням відносно нього відповідного запобіжного заходу.

Відповідно до частини 4 статті 70, частини 4 статті 72 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року/ за такого цей строк йому слід зарахувати у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

102. Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цій установі з Державного бюджету України, було витрачено:

-3.323,88 грн. - на проведення експертного дослідження № 410 від 08 червня 2015 року;

-3.323,88 грн. - на проведення експертного дослідження № 411 від 19 травня 2015 року;

-2.215,92 грн. - на проведення експертного дослідження № 523 від 01 липня 2015 року.

Проте, документів щодо витрат держави саме на проведення цих експертних досліджень до матеріалів справи не додано.

Отже, передбачені у статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України підстави для покладання цих витрат на обвинувачених наразі є відсутніми.

Проте, це рішення не позбавляє зацікавлених осіб право звернутись до суду за відшкодуванням цих витрат, подавши відповідне документальне підтвердження.

103. Матеріали справи також свідчать, що під час судового розгляду цього кримінального провадження на залучення експертів Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз за рахунок коштів Державної Судової Адміністрації України було витрачено 7.210 грн. 72 коп.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути на користь Державної Судової Адміністрації України з обвинуваченого.

104. Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, було витрачені кошти також на проведення інших експертних досліджень.

Але висновки, складені за результатами таких досліджень визнані судом недопустимими або неналежними доказами.

З огляду на таке, передбачені законом підстави для стягнення вказаних витрат з обвинуваченого є відсутніми.

Вирішення питання про долю речових доказів.

105. Речові докази - зібрані під час досудового розслідування руків`я ножа, лезо ножа, металевий предмет циліндричної форми, пляшку із-під горілки «Первак», висушені зразки крові потерпілого ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_10 , нігтьові зрізи потерпілого ОСОБА_15 , два фрагменти з марлі зі змивами речовини бурого кольору, дві носові хустинки, нігтьові зрізи обвинуваченого ОСОБА_10 , як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане - на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід знищити.

106. Речові докази - резинові капці чорного кольору, як майно, яке не має слідів злочину - на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх законному володільцю - ОСОБА_12 .

107. Речові докази - мобільний телефон «НОКІА 6060» та мобільний телефон марки «САМСУНГ GSN-G800», як предмети злочину - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх законному володільцю - ОСОБА_12 .

108. Речовий доказ - штани - слід зберігати разом з матеріалами кримінального провадження до закінчення строку зберігання таких матеріалів.

Вирішення цивільного позову.

ХXХ……Потерпілою ОСОБА_12 заявлений цивільний позов, що був уточнений під час судового розгляду, про відшкодування завданої їй злочином матеріальної шкоди у загальному розмірі 6.505 грн.

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження цей позов не визнав, спираючись про те, що будь-яким майном ОСОБА_15 не заволодівав, а телефони, які він знайшов 01 травня 2015 року, в дійсності ОСОБА_15 не належали.

Вирішуючи позов, суд виходе з такого.

109. Відповідно до статей 1177 ЦК України, 127 КПК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від злочину, відшкодовується винною особою.

Цим вироком встановлено, що в цьому випадку шкода ОСОБА_12 заподіяна двома злочинами:

-вбивством ОСОБА_15 ;

-розкраданням його майна.

110. Потерпілою заявлені вимоги лише про відшкодування шкоди, завданої розкраданням майна ОСОБА_15 .

Розглядаючи ці вимоги, суд виходе з того, що відповідно до частини 1 статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

При цьому:відшкодуванню підлягають втрати, які особа зазнала в зв`язку із втратою належної їй речі /частина 1 статті 22 ЦК України/

Таке дозволяє вирішити заявлений потерпілою цивільний позов таким чином.

110.1. Потерпіла просить про стягнення з ОСОБА_10 відшкодування вартості, зокрема, викрадених ним мобільних телефонів «НОКІА 6060» та «САМСУНГ GSN-G800».

Проте, це майно повертається їй відповідно до цього вироку.

Отже, це майно не є "втраченим", через що передбачені законом підстави для стягнення його вартості з обвинуваченого є відсутніми.

110.2. Потерпіла просить також про стягнення з ОСОБА_10 відшкодування вартості ноутбука та двох фотоапаратів, які зникли з квартири ОСОБА_15 ..

Проте, той факт, що саме ОСОБА_10 вкрав це майно, не є доведеним у встановленому законом порядку.

Отже, підстави для стягнення вартості цього майна з обвинуваченого також є відсутніми.

Отже, у задоволенні цивільного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених:

-частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України;
-частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_10 покарання:

-за частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України - у вигляді 10 років позбавлення волі;

-за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді 1 року позбавлення волі

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України остаточно за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань призначити ОСОБА_54 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_10 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення - з 04 травня 2015 року до 16 травня 2018 року - з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_55 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої розкраданням майна - відмовити.

Речові докази - руків`я ножа, лезо ножа, металевий предмет циліндричної форми, пляшку із-під горілки «Первак», висушені зразки крові потерпілого ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_10 , нігтьові зрізи потерпілого ОСОБА_15 , два фрагменти з марлі зі змивами речовини бурого кольору, дві носові хустинки, нігтьові зрізи обвинуваченого ОСОБА_10 - знищити.

Речові докази - резинові капці чорного кольору, мобільний телефон «НОКІА 6060» та мобільний телефон марки «САМСУНГ GSN-G800» - повернути потерпілій ОСОБА_12 .

Речовий доказ - штани - зберігати разом з матеріалами кримінального провадження до закінчення строку зберігання таких матеріалів.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації України у Миколаївській області 7.210 грн. 72 /сім тисяч двісті десять грн. 72 коп./ витрат на проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи експертами Дніпропетровського обласного бюро судових експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

Суддя = ОСОБА_2 =

Суддя = ОСОБА_3 =

06.08.2019