ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3246/19 Справа № 204/2719/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні контрольне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року про задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 255 ч. 1, 27 ч. 3, 28 ч. 4, 305 ч. 2, 27 ч. 3, 28 ч. 4, 307 ч. 2, 27 ч. 3, 28 ч. 4, 307 ч. 3, 27 ч. 3, 28 ч. 4, 311 ч. 2, 27 ч. 3, 28 ч. 4, 311 ч. 3, 27 ч. 3, 28 ч. 4, 313 ч. 2 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 255 ч. 1, 28 ч. 4, 305 ч. 2, 28 ч. 4, 307 ч. 2, 27 ч. 3, 28 ч. 4, 307 ч. 2, 28 ч. 4, 307 ч. 3, 28 ч. 4, 311 ч. 2, 28 ч. 4, 311 ч. 3, 28 ч. 4, 313 ч. 2 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 255 ч. 1, 28 ч. 4, 305 ч. 2, 28 ч. 4, 307 ч.2, 27 ч. 3, 28 ч. 4, 307 ч. 2, 28 ч. 4, 307 ч. 3, 28 ч. 4, 311 ч. 2, 28 ч. 4, 311 ч. 3, 28 ч. 4, 313 ч. 2 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 255 ч. 1, 28 ч. 4, 305 ч. 2, 28 ч. 4, 307 ч. 3, 28 ч. 4, 311 ч. 2, 28 ч. 4, 311 ч. 3, 28 ч. 4, 313 ч. 2 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 255 ч. 1, 28 ч. 4, 305 ч. 2, 28 ч. 4, 307 ч. 2, 28 ч. 4, 307 ч. 3, 28 ч. 4, 311 ч. 3, 28 ч. 4, 313 ч. 2 КК України;
у кримінальному провадженні № 0000910,
за участю:
прокурора ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_6 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_9 ,
їх захисників адвокатів ОСОБА_14 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_12
в с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , строком до 01 грудня 2019 року, з альтернативою внесення застави.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжних заходів та зменшення розміру застави - відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких, у разі доведеності їх вини, передбачено покарання у виді тривалого строку позбавлення волі. Прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які наразі залишаються дійсними. Оцінюючи в сукупності відносно всіх обвинувачених обставини, зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк дії застосованих щодо обвинувачених відповідних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення раніше визначеної застави, строком до 60 днів, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу чи зменшення розміру застави, не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави, призначивши його в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України.
Вказує, що знаходиться під вартою з жовтня 2018 року, раніше не судимий, в кримінальному провадженні відсутні потерпілі та не заявлено цивільного позову. Посилається на наявність міцних соціальних зв`язків - дружини, батьків похилого віку, неповнолітньої дитини, а також наявність постійного місця проживання.
Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.
Обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, як незаконну та необґрунтовану.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 01 грудня 2019 року, заборонивши в період з 23 години до 06 години наступного дня залишати місце свого проживання без дозволу суду.
Посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що останній не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватися від суду, оскільки він проживає в м. Дніпрі разом з родиною, має на утриманні неповнолітню дитину, яка хворіє та потребує постійного догляду та лікування.
Вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим спроб незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати розгляду справи.
Посилається на те, що ОСОБА_7 дванадцять місяців перебуває під вартою, за час перебування кримінального провадження на розгляді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з травня 2019 року був в неповній частині оголошений обвинувальний акт.
Вважає, що в ухвалі суду першої інстанції наведено стандартні формулювання в обґрунтування необхідності тримання ОСОБА_7 під вартою, та не проаналізовано конкретні обставини щодо можливості запобігання ризикам іншими запобіжними заходами.
Захисник обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 просить ухвалу скасувати та застосувати до зазначених обвинувачених запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або змінити розмір застави, призначивши його в межах ч. 5 ст. 182 КПК України.
Посилається на те, що даний запобіжний захід є занадто суворим та не відповідає ні особі обвинувачених, ні обставинам справи.
Вказує, що обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мають стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризуються за місцем проживання, за час розгляду справи до суду не надано доказів про наявність у них негативної репутації, зацікавлені у найшвидшому розгляді справи, а тому не мають наміру переховуватися від слідства, впливати на свідків, які не надали щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 жодної викриваючої інформації.
Під час апеляційного розгляду обвинувачені та їх захисники підтримали вимоги апеляційних скарги сторони захисту та просили їх задовольнити, ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою. Зазначив, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебуває з 12 квітня 2019 року, за вини сторони обвинувачення судові засідання жодного разу не були відкладені, лише через неявку до суду захисників обвинувачених.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачені можуть вчинити спробу переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи дані про особу обвинувачених, їх вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні, які суд оцінює у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо зазначених обвинувачених, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Апеляційні доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, вона не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Дослідивши належним чином всі матеріали провадження, дані, які характеризують особи обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , та інші передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, зокрема і ті на які посилають обвинувачені та їх захисники в своїх апеляційних скаргах, суд навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо останніх більш м`яких запобіжних заходів колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, колегія погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , перебувати на волі. Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання вказаними обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Підстав для зменшення розміру застави, як про це просять обвинувачений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , колегія суддів не вбачає і вважає, що саме визначений слідчим суддею розмір під час досудового розслідування буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження сторони захисту, про які йдеться в їх апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду - без зміни.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року про задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: