Рівненський апеляційний суд
______________________________________________копія:________
У Х В А Л А
Іменем України

06 червня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004931 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.361 КК України,

За участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2018 року відносно нього скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 містить вимогу про скасування вироку у частині вирішення судом першої інстанції цивільного позову ПАТ «Укртелеком» до його підзахисного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні та, відповідно, просить прийняти рішення про відмову у задоволенні цивільного позову у повному обсязі.

Іншими учасниками судового провадження зазначений вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржений не був.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.361 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Також, на підставі ст.75 КК України, судом було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки з покладенням, відповідно до ст.76 КК України, обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Крім того, судом було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди в розмірі 2 285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн. та вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 29 жовтня 2014 року зазначений вирок суду першої інстанції було залишено без змін.

У відповідності до ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2015 року, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 була задоволена частково та призначений новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

У ході нового апеляційного розгляду кримінального провадження, як убачається з ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2015 року, суд апеляційної інстанції постановив ухвалу про скасування вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2014 року відносно ОСОБА_4 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно оскаржуваного вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2018 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. Також, судом було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, суд зазначив, що міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась. Судом було вирішено долю речових доказів, а саме про залишення оптичного диска з аудіозаписами при матеріалах провадження та вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укртелеком» 2 285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 з приводу незаконності вироку та його скасування стверджує, що із самого початку судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, він оспорював обставини вчинення кримінального правопорушення, для з`ясування судом яких стороною державного обвинувачення подавалися докази на підтвердження його вини. Додає, що судове засідання 12 червня 2018 року по даній справі відбулось за його участі, однак за відсутності його захисника адвоката ОСОБА_7 і оскільки, належним чином положення ст..349 КПК України щодо спрощеного порядку дослідження доказів, судом йому роз`яснені не були, тому вважає, що вирок підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції у ході якого, судом будуть досліджені усі докази, які вважає недопустимими та прийняте відповідне рішення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що сума збитків, яка, нібито, завдана ПАТ «Укртелеком» зі сторони його підзахисного ОСОБА_4 не підтверджена жодними матеріалами кримінального провадження та стягнута із обвинуваченого на користь товариства безпідставно. Додає, що суд першої інстанції не встановив у ході судового розгляду, на який саме абонентський номер ОСОБА_4 здійснив несанкціонований платний дзвінок та кому належить цей номер, а будь-яких доказів на підтвердження сплати ПАТ «Укртелеком» за надані послуги власнику цього номеру телефону грошових коштів у сумі 2 285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн., у матеріалах кримінального провадження немає і потерпіла особа таких суду першої інстанції не надала.

За вироком суду, ОСОБА_4 , діючи в порушення Законів України «Про захист інформації в автоматизованих системах» від 05 липня 1994 року, «Про зв`язок» від 16 травня 1995 року (в редакції від 05 червня 2003 року), «Положення про технічний захист інформації в Україні», затвердженого Указом Президента України №1229 від 29 вересня 1999 року, умисно втрутився у функціонування мереж електрозв`язку. Так, у період з 28-го січня по 19-те квітня 2013 року, ОСОБА_4 , знаходячись у коридорі загального користування на 7-му поверсі будинку №17 по вул..Київська у м.Рівне, діючи умисно, керуючись єдиним умислом, проник до кабельної коробки ПАТ «Укртелеком» та здійснив під`єднання до лінії мереж електрозв`язку ПАТ «Укртелеком», як наслідок - втрутився в роботу цих мереж, без згоди власника, вніс несанкціоновані зміни в інформацію, яка в ній обробляється, порушив встановлений порядок її маршрутизації, здійснивши несанкціоновані платні дзвінки на абонентський номер « НОМЕР_1 », чим завдав майнової шкоди ПАТ «Укртелеком» у розмірі 2 285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника ОСОБА_7 , пояснення адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу та змінити вирок і не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора про залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги та мотивів щодо повного скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_4 посилається на порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального права при ухваленні судового рішення, що на його думку, полягали у розгляді кримінального провадження в судовому засіданні 12 червня 2018 року без участі його захисника, тобто у день ухвалення вироку, а також на неналежне роз`яснення йому положень ст.349 КПК України, у ході вирішення судом питання щодо меж судового розгляду та порядку дослідження доказів.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У ході перевірки доводів скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та апеляційного перегляду оскаржуваного вироку, підстав для призначення нового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції і, відповідно, скасування оскаржуваного вироку за його скаргою, колегія суддів не знаходить, так як будь-яких посилань у скарзі на обставини, що надають суду апеляційної інстанції право постановити таке рішення, обвинувачений не навів, тобто мотивувальна частина його скарги суперечить вимогам прохальної частини.

У відповідності до вимог п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

З яких підстав, зокрема визначених у переліку зазначених пунктів ч.2 вищевказаної норми кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції повинен, на переконання обвинуваченого, скасувати оскаржуваний ним вирок, ОСОБА_4 не вказав, а при апеляційному перегляді вироку колегія суддів таких також не встановила.

Як убачається із вироку суду, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та дійсно підтвердив, що в період з 28-го січня по 19-те квітня 2013 року він, знаходячись в коридорі загального користування на 7-му поверсі будинку №17, що по вул.Київській у м.Рівне, підключився до кабельної коробки ПАТ «Укртелеком» та здійснив під`єднання до лінії мереж електрозв`язку ПАТ «Укртелеком», здійснивши телефонні дзвінки на абонентський номер « НОМЕР_1 », та був згідний відшкодовувати завдані збитки, а також просив суд звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Частиною третьою ст.349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказані вимоги процесуального закону судом першої інстанції були дотримані, а у матеріалах кримінального провадження міститься заява обвинуваченого ОСОБА_4 від 12 червня 2018 року, з якої слідує, що обвинувачений просив судове засідання цього числа, тобто в день ухвалення оскаржуваного вироку, проводити за відсутності його захисника, що спростовує доводи його скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Тобто, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, є обґрунтованими та детально мотивовані у вироку суду.

Разом з тим, висновки суду про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст..49 КК України, на думку колегії суддів, узгоджуються з законом та відповідають матеріалам кримінального провадження.

Що стосується доводів захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну вироку з підстав неналежного вирішення цивільного позову, заявленого ПАТ «Укртелеком» до ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню, то колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають, оскільки вина останнього у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, доведена зібраними та перевіреними на предмет допустимості доказами в судовому засіданні, а ОСОБА_4 у суді першої інстанції свою вину і цивільний позов визнав повністю і був згідний відшкодовувати завдані збитки. У чому виявилось неналежне вирішення цивільного позову і якими доказами спростовуються висновки суду про задоволення цивільного позову ПАТ «Укртелеком», захисник ні в апеляційній скарзі, ні в суді апеляційної інстанції не зазначив. Не змогли в суді апеляційної інстанції ні захисник, ні обвинувачений пояснити розбіжності в їх позиціях щодо одночасного підтримання їх апеляційних скарг про скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд та про скасування вироку лише в частині вирішення цивільного позову.

Зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_4 відносно ПАТ «Укртелеком» на суму 2285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн., підтверджуються бухгалтерською довідкою ПАТ «Укртелеком» №52 від 15 січня 2014 року, і станом на 06 червня 2019 року відомостей про оплату ОСОБА_4 коштів даній юридичній особі, колегією суддів встановлено не було.

Пунктом першим ч.1 ст.407 КПК України, суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги надано право залишити вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України;

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.361 КК України задишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його

захисника - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1