Справа № 597/785/19
Провадження № 1-кп/597/46/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідавань за № 0000090 від 27.04.2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Славута Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, освіта повна вища, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

30.05.2019 року до Заліщицького районного суду в порядку ст.291 КПК України звернувся прокурор з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 26 квітня 2019 року біля 23 години 00 хвилин, перебуваючи на загальному подвір`ї багатоповерхового будинку, що в АДРЕСА_2 , підійшов до автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Заліщицькій районній раді сільськогосподарських підприємств та яким користується ОСОБА_5 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно здійснював крадіжку 10 літрів бензину, марки А-95, вартістю 31 гривня 99 копійок за один літр, на загальну суму 319 гривень 90 копійок, з баку вказаного автомобіля. Однак, не довів свій злочинний намір до кінця, оскільки був спійманий ОСОБА_6 на місці вчинення злочину.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна.

20.05.2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення згідно вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, згідно з умовами якої:

обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та відшкодував потерпілому заподіяні збитки;

сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Заліщицькому районному суду Тернопільської області.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду в закритому судовому засіданні, судом колегіально або судом присяжних.

Відповідно до вимог ст.314 ч.3 п.1 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просить затвердити угоду, в якій він беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, та призначити йому узгоджену в ній міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 просить затвердити угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_3 та пояснив, що розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердив суду, що не має до обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальних претензій. Матеріальну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинувачення.

Злочин у вчиненні якого ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим, згідно з вимогами ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, спричиненої потерпілому, згідно ст.66 КК України, судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом. А, тому, суд вважає, що угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 слід затвердити.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 20 травня 2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000090.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 20 травня 2019 року покарання у виді 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень штрафу в дохід держави, що становить 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1