Справа №359/6563/19
Провадження №1-кс/359/2334/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2019 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), та його захисника адвоката ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області юриста 1 класу ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000063, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сіалкот, Ісламської Республіки Пакистан, громадянина Ісламської Республіки Пакистан, без реєстрації та постійного місця проживання на території України, одруженого, маючого чотирьох неповнолітніх дітей, паспорт громадянина Пакистану № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), дійсний до 15.12.2020 року,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в :
Прокурор звернувся із зазначеним клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до посадової інструкції інспекторів прикордонної служби 1, 2, 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип А), останні мають право шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави в`їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без відповідних документів на право його перетинання, осіб, які надали свідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України, робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.
Поряд з цим, громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримавши рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 16.07.2019, вирішив незаконно перетнути державний кордон України шляхом підкупу службових осіб Державної прикордонної служби України.
Так, для реалізації задуманого плану, перебуваючи у службовому приміщенні міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, Халід Імран (KHALID IMRAN) 16.07.2019 близько 21 год. 20 хв., звернувся з пропозицією до начальника 2-ї групи паспортного контролю 2-го відділення інспекторів прикордонної служби «Бориспіль-1» ОСОБА_9 , щодо позитивного перегляду рішення та подальшого перетину державного кордону України у міжнародному аеропорту «Бориспіль» за неправомірну вигоду.
Надалі, реалізуючи злочинний план, громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ), 17.07.2019 близько 00 год. 15 хв. у службовому приміщені міжнародного аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, надав службовій особі Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 , неправомірну вигоду у сумі 200 доларів США (двісті) за позитивний перегляд рішення, подальшого пропуску на територію України у пункті пропуску «Бориспіль» та проставлення відповідних відміток в його паспортному документі щодо перетину ним державного кордону України на в`їзд.
Після надання громадянином Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) неправомірної вигоди, грошові кошти у сумі 200 доларів США (двісті) було вилучено під час добровільної видачі грошових коштів службовою особою Державної прикордонної служби України ОСОБА_9
17.07.2019 о 00 год. 30 хв. громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у пропозиції та наданні громадянином Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_10 ( ОСОБА_5 ) неправомірної вигоди у сумі 200 доларів США (двісті) службовій особі Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 за позитивний перегляд рішення про відмову у перетинанні державного кордону України та подальший пропуск на територію України у пункті пропуску «Бориспіль», шляхом проставлення відповідних відміток в його паспортному документі щодо перетину державного кордону України на в`їзд, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, тобто пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дій з використанням службового становища.
17.07.2019 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
У поданому прокурором клопотанні, останній зазначає, що є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), а тому, у зв`язку з вищевикладеним, прокурор у поданому клопотанні просив суд обрати відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ) підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, останній не має постійного місця реєстрації та проживання на території України, що свідчить про можливість вчинення ним нових злочинів та ухилитися від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний у судовому засіданні визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, однак проти задоволення клопотання заперечив, та просив застосувати до нього інший більш м`який запобіжний захід та врахувати, що не має наміру ухилятися від слідства та суду, та надати можливість виправити свою поведінку.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив та просив застосувати до підозрюваного більш м`який вид запобіжного заходу, оскільки не лише тяжкість злочину повинна враховуватись при обранні запобіжного заходу, а й ризики, визначені ст. 177 КПК України. Оскільки таких ризиків, вважає, що не існує, то і обрання найсуворішого запобіжного заходу неможливе.

Заслухавши думку прокурора, пояснення та позицію підозрюваного, думку захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання та додатково додані докази, вважаю що клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знайшло свого підтвердження, а тому у задоволенні останнього необхідно відмовити.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Так, громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримавши рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 16.07.2019, вирішив незаконно перетнути державний кордон України шляхом підкупу службових осіб Державної прикордонної служби України. Для реалізації задуманого плану, перебуваючи у службовому приміщенні міжнародного аеропорту «Бориспіль» (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, Халід Імран (KHALID IMRAN) 16.07.2019 близько 21 год. 20 хв., звернувся з пропозицією до начальника 2-ї групи паспортного контролю 2-го відділення інспекторів прикордонної служби «Бориспіль-1» ОСОБА_9 , щодо позитивного перегляду рішення та подальшого перетину державного кордону України у міжнародному аеропорту «Бориспіль» за неправомірну вигоду.
Надалі, реалізуючи злочинний план, громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ), 17.07.2019 близько 00 год. 15 хв. у службовому приміщені міжнародного аеропорту «Бориспіль» (термінал «D») за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, надав службовій особі Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 , неправомірну вигоду у сумі 200 доларів США (двісті) за позитивний перегляд рішення, подальшого пропуску на територію України у пункті пропуску «Бориспіль» та проставлення відповідних відміток в його паспортному документі щодо перетину ним державного кордону України на в`їзд.
Прокурор, у поданому клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по відношенню до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) дії останнього кваліфікував за ч. 3 ст. 369 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 КК України, діяння, передбачені частиною першою або другою цієї статті, якщо неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище, або вчинені за попередньою змовою групою осіб, - караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Згідно частини 3 розділу ІІ прикінцевих положень Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, у статтях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є:
1) Президент України, Прем`єр-міністр України, члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор України, його перший заступник та заступники, Голова Конституційного Суду України, його заступники та судді Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду України, його перший заступник, заступники та судді Верховного Суду України, голови вищих спеціалізованих судів, їх заступники та судді вищих спеціалізованих судів, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники;
2) особи, посади яких згідно із статтею 25 Закону України "Про державну службу" віднесені до першої та другої категорій;
3) особи, посади яких згідно із статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" віднесені до першої та другої категорій посад в органах місцевого самоврядування".
Відповідно до ч. 1 ст. 369 КК України, пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища - караються штрафом від п`ятисот до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що прокурором невірно кваліфіковано дії ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), а саме за ч. 3 ст. 369 КК України, оскільки посада начальника 2-ї групи паспортного контролю 2-го відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_9 , до якого ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ) звернувся з пропозицією про надання неправомірної вигоди, не являється службовою особою, яка займає відповідальне становище. Дії ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) мало бути кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України.
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по відношенню до підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) є необґрунтованим, та у задоволенні останнього необхідно відмовити.
Особисте зобов`язання є найм`якішим видом запобіжного заходу, визначеного КПК України та відповідає тяжкості злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ), з урахуванням його відношення до скоєного.
На думку суду, саме такий запобіжний захід, з покладенням відповідних обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області юриста 1 класу ОСОБА_3 , про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_11 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з визначенням обов`язків: з`являтись на виклик до слідчого, прокурора, слідчого суді, суду у встановлений час; повідомляти про місце свого знаходження та засоби зв`язку для контактування; не залишати територію України до завершення досудового розслідування чи судового розгляду в кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків встановити до 24.00 год. 13.09.2019 року.

Звільнити ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а для підозрюваного з моменту отримання копії її повного тексту.

Слідчий суддя: ОСОБА_1