УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 0003315, у відношенні ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.263-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор ОСОБА_3 заявив самовідвід.

В обґрунтування самовідводу посилався на те, що існують підстави для задоволення його заяви, які передбачені ст.ст.77, 80 КПК України, а саме.

Під час проведення судових засідань та дослідження звукових файлів доказів по справі ним було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 є його знайомим та працював спільно з ним в органах внутрішніх справ.

Обвинувачений ОСОБА_8 також є його знайомим, декілька разів вони були присутні в спільній компанії працівників поліції і декілька разів були присутні в адміністративній будівлі УДСБЕЗ ГУМВС України в Дніпропетровської області, де він працював оперуповноваженим.

Також вони мають спільних товаришів з числа працівників міліції на той час, у тому числі зі складу керівництва.

У зв`язку з викладеним прокурор ОСОБА_3 заявив самовідвід, оскільки вважає, що у нього «виникли обґрунтовані сумніви щодо своєї неупередженості під час подальшого слухання справи та підтримки публічного обвинувачення щодо вказаних осіб».

Представник померлого обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення заяви прокурора ОСОБА_3 про самовідвід.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишили на розсуд суду вирішення заявленого клопотання про самовідвід прокурора.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на вказане перекладання функцій обвинувачення на суд - є не припустимим.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вирішуючи заяву прокурора ОСОБА_3 про самовідвід, суд керується ст. 77 КПК України, де визначені для цього підстави, так,
1. Прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
2. Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, як прокурора не є підставою для його відводу.
Як вбачається із заяви прокурора ОСОБА_3 про самовідвід, жодна з обставин, яка передбачена ст.77 КПК України, відсутня.
Суд вважає, що вказані в нормі закону «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості», та на які посилається прокурор, відсутні, а заява прокурора ОСОБА_3 про самовідвід є невмотивованою, необґрунтованою, без доказовою, надуманою та ґрунтується тільки на припущеннях і звертає увагу, що самовідвід прокурора, який має елементи самоусунення прокурора від підтримання державного обвинувачення по кримінальному провадженню, заявлено було тільки тоді, коли сплив певний час - на стадії судового розгляду та під час дослідження доказів.

Як зазначив прокурор ОСОБА_3 при визначенні прокурором для підтримання державного обвинувачення, прізвище обвинувачених йому відомі не були, а заявити самовідвід він вирішив під час дослідження аудіо запису перемов обвинувачених та інших осіб.

Таким чином, при розгляді заяви прокурора ОСОБА_3 про його самовідвід не встановлені та відсутні які не будь підстави, передбачені статтями 75-79 КПК України для самовідводу, а переконливі докази, підстав для самовідводу прокурора при розгляді кримінального провадження, суду не надані, тому заява про самовідвід є невмотивованою, та не обґрунтованою, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.77, 80, 369-372 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви прокурора ОСОБА_3 про самовідвід підтримування державного обвинувачення по кримінальному провадженню №0003315 відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, та іншими відмовити.

Ухвала окремому скарженню не підлягає, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду

Суддя: ОСОБА_1