УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/13178/19

Провадження № 1-кс/638/3953/19

25.10.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання потерпілої ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002478 від 25.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась потерпіла ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання зазначає, що 24.06.2019р. її чоловік ОСОБА_4 звернувся Шевченківського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області с заявою про вчинення кримінального правопорушення - злочину відносно шахрайських дій з боку ОСОБА_5 , якій зловживаючи його довірою заволодів автомобілем ВАЗ 21150, легковий седан, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . 25.06.2019р. вказані відомості внесені до ЄРДР. 23.07.2019р. ОСОБА_3 визнано потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.
В заяві про вчинення злочину, потерпілим зазначено, що шляхом введення його дружини в обману ОСОБА_6 змусив її видати довіреність на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо права користування та розпорядження автомобілем ВАЗ 21150, легковий седан, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Проте через деякий час, вона дізналась, що її чоловік не дозволяв ОСОБА_6 оформлення довіреності на автомобіль, потерпіла звернулася до приватного нотаріуса з метою анулювання довіреності, однак на сьогоднішній день місцезнаходження автомобіля невідоме та він не повернутий законним володільцям.
В судове засідання потерпіла не з*явилась, надала суду заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала.
У відповідності до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.
В провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0002478 від 25.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

Потерпілими по вказаному кримінальному провадженню визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно частини 2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст.167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно до вимог ст.170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України - Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Суд, розглянувши матеріали клопотання, приходить до висновку, що за вищевказаних підстав та з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а саме з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, можливо задовольнити клопотання потерпілої про арешт майна.
Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його потерпілою, склад майна, на яке остання просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить потерпіла, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що потерпілою надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання потерпілої ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002478 від 25.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21150, легковий седан, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реестрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля шляхом заборони його відчуження, реестрації, перереестраціі та користування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя