Номер провадження: 11-кп/813/1159/19
Номер справи місцевого суду: 523/667/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000462, внесеному до ЄРДР 05.05.2014 року, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
02.07.2018 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000462, внесеному до ЄРДР 05.05.2014 року, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року вказаний обвинувальний акт повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України:
- обвинувальний акт не містить зазначення місця вчинення усіх без виключення інкримінованих злочинів;
- містить відомості про вчинення інкримінованих ОСОБА_9 та ОСОБА_7 діянь у злочинній змові з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , одночасні відомості про засудження яких за вчинене чи притягнення до кримінальної відповідальності в даному кримінальному провадженні відсутні, що порушує принцип презумпції невинуватості стосовно останніх осіб;
- у вміненому ОСОБА_7 епізоді діяльності за ч. 4 ст. 190 КК України (сторінка 15 акту) не зазначено розмір заподіяної шкоди та особи, якій її заподіяно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною в зв`язку з істотними порушеннями судом вимог КПК України, просить її скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновки суду є необґрунтованими, оскільки у тексті обвинувального акту зазначено відповідні дані: «у невстановленому місці».

Крім того, на думку прокурора, судом при прийнятті рішення були істотно порушені вимоги ч. 2 ст. 314 КПК України, оскільки на думку прокурора, судом не були викликані в судове засідання потерпілі та представник потерпілих.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до положень п. п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

З обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вбачається, що він не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального Закону, оскільки він не містить зазначення місця вчинення усіх без виключення інкримінованих обвинуваченим злочинів, а також у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України щодо отримання права власності на неприватизовану квартиру АДРЕСА_1 , яке є злочином з матеріальним складом, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , не зазначено розмір заподіяної шкоди та особи, якій її завдано.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Вищевикладені обставини свідчать про неконкретність обвинувачення, що в подальшому унеможливить судовий розгляд кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення та прийняття законного і обґрунтованого рішення, а також порушить право обвинувачених на захист, оскільки обсяг висунутого обвинувачення є незрозумілим для них.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта,
В порушення вищевказаної норми, прокурором у обвинувальному акті №0000462, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2014, відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , окрім викладення фактичних обставин інкримінованого їм правопорушення, зазначено, що вони вчинили злочин спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 із зазначенням анкетних даних останніх, які згідно з даним обвинувальним актом не є обвинуваченими в даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що зазначення в обвинувальному акті за обвинуваченням конкретної особи про вчинення нею злочину за попередньою змовою з іншою особою, яка у цьому кримінальному провадженні не є обвинуваченою та якій не висунуте обвинувачення у встановленому законом порядку, із зазначенням її прізвища, імені та по-батькові, є істотним порушенням встановленого ст. 62 Конституції України та п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Подібне викладення формулювання обвинувачення фактично унеможливлює забезпечення судового розгляду кримінального провадження у чіткій відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України та суперечить положенням кримінального процесуального Закону.
Доводи прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 314 КПК України в зв`язку з не викликом потерпілих та представника потерпілих в підготовче судове засідання, не знайшли свого підтвердження, так як відповідно до матеріалів справи, судом неодноразово здійснювались виклики потерпілих та представника потерпілого в даному кримінальному провадженні (т. 2 а. с. 176, 182, 186).

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Частиною 1 статті 325 КПК України передбачено, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.
Згідно з журналом судового засідання від 20.06.2019 року, суд заслухав думку учасників підготовчого судового зсідання щодо можливості його проведення за відсутності потерпілих та представника потерпілого, при цьому прокурор не заперечувала проти проведення підготовчого судового засідання за такої явки, а обвинувачені та їх захисники залишили вказане питання на розсуд суду (т. 2 а. с. 188).
В зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд вважає, що неявка потерпілих в підготовче судове засідання, які були належним чином сповіщені про дату, час і місце судового засідання, не істотним порушенням вимог ч. 2 ст. 314 КПК України.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, в зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеса від 20.06.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000462, внесеному до ЄРДР 05.05.2014 року, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4