Справа № 487/3983/19
Провадження № 1-кс/487/4190/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , його представника - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, яке просив скасувати як незаконне.

В обгрунтування скарги ОСОБА_3 вказав, що 13.05.2019 р. слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 прийняв рішення про відмову в задоволенні його клопотання про визнання його у кримінальному провадженні №0000140 від 30.05.2018 р. потерпілим від кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ст.ст. 365, 367, 396, ч. 3 ст. 382 КК України, про що надіслав копію постанови. Зазначеним рішенням слідчий обмежив його конституційні права.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу, просили її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши сторони, слідчий суддя приходить до наступного.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебуває кримінальне провадження № 0000140 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України.

ОСОБА_3 13.05.2019 р. звернувся з клоптанням, в якому просив повідомити про стан досудового розслідування, прізвище слідчого та процесуального керівника у кримінальному провадженні, визнати його потерпілим та надати відповідну пам`ятку.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 13.05.2019 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000140. В постанові слідчим зазначено, що «права і обов`явзки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а не клопотання про залучення як потерпілого». Інших мотивів відмови оскаржувана постанова не містить.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, як того вимагає ст. 110 КПК України, а тому скаргу слід задовольнити. Щодо мотивів відмови, зазначених в постанові, слідчий суддя вважає їх надуманими, та звертає увагу слідчого, що кримінально-процесуальний кодекс не надає ключового значення питанню відмінності заяви від клопотання, і заява, і клопотання є відображенням ініціативи учасника з будь-якого питання. В той же час такі документи, що у формі заяви, що у формі клопотання, породжують правові наслідки лише відповідно до їх суті і в порядку, передбаченим кримінально-процесуальним законом.
Керуючись ст.ст.55, 110, 303-307, 309 КПК УКраїни,-

ВСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову від 13.05.2019 р. слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 у визнанні потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1