У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

06.08.2019 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна.

Зі змісту клопотання і додатків до нього вбачається, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року у межах кримінального провадження №0000311 від 19.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мікроскоп білого кольору без назви, з серійним номером KJ63HW; пристрій для друкування чеків TSC сірого кольору; ламінатор ТВК- 761; паяльну станцію AOYVE int 968; паяльну станцію АССТА 301; сепаратор KAISI 988С/; машину для нагрівання чорного кольору без назви; повітряний насос металевий с синьою ручкою без назви; бормашину ROYCE RMG - 330/163Т; паяльник синього кольору без назви; компресор WERK моделі ВМ- 24; обладнання (пристрій) для «підсвічування» грошових коштів з надписом «Банковское оборудование», рахункову машинку для грошових коштів білого кольору марки моделі «Bill-Counter» та моделі «2188UV/M6»; обладнання (принтер) для друкування відповідних наклейок на мобільні телефони та інші пристрої чорного кольору з надписом на ньому MINI P/N: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 . Арешт на майно накладений з метою збереження речових доказів. Проте представник зазначає, що арештоване майно не має жодного доказового значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. У кримінальному провадженні №0000311 від 19.12.2019 року, проводиться розслідування можливого ухилення ФОП ОСОБА_7 від сплати податків, шляхом відображення недостовірних даних в податковій звітності про обсяги доходів за фінансово-господарськими операціями протягом 2017-2018 років. Отже, в межах даного досудового розслідування встановленню підлягають відомості щодо обсягів доходів, які були отримані ФОП ОСОБА_7 , але не були відображені ним в податковій звітності за 2017 та 2018 роки. Майно, як об`єкт речового світу може містити на собі відповідні докази, що стосуються розслідуваної справи. Однак, при вирішенні питання щодо можливості визнання відповідної речі як доказу по справі, доцільним є встановлення належності та допустимості доказу по справі. Так, зокрема, слідчий у клопотання зобов`язаний був навести відомості щодо вилучених речей та навести докази, на підставі яких він вважає за необхідне накласти на вказані речі арешт, як на речовий доказ по справі. В той же час ані у клопотанні про накладення арешту на вилучене майно, ані в ухвалі суду, якою клопотання було задоволено, належних та допустимих доказів необхідності такого застосування не наведено. Представник зазначає, що речі, щодо яких застосовано арешт, не є та не можуть бути джерелом доказів по справі, виходячи з того, що вказані предмети не продавались у межах господарської діяльності ФОП ОСОБА_8 . Таким чином, вказані об`єкти матеріального світу та речі, як об`єкти цивільно-правових відносин, не могли та не можуть свідчити про здійснення ФОП ОСОБА_7 господарських операцій. З огляду на те, що об`єктом злочину є порушення порядку оподаткування доходів ФОП, речі, що не використовуються для отримання доходу в межах господарського обороту, не можуть свідчити про наявність порушення вимог чинного законодавства. До цього часу слідством не зібрано жодного додаткового доказу, який би підтверджував саме необхідність збереження арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 01.04.2019 року. Отже подальше збереження арешту є помилковим, необґрунтованим та не підтвердженим доказами про те, що арештоване майно може бути доказом ухилення ФОП ОСОБА_7 від сплати податків з доходу, отриманого у 2017-2018 роках. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні було допитано свідків та отримано копії документів, з яких вбачається, що вилучене у ході обшуку майно не стосується періоду 2017-2018 років, а тому не може бути доказом ухилення ФОП від сплати податків у вказаний період. Окрім того, станом на момент підготовки та подання до суду клопотання до матеріалів справи долучено Довідку органу ДФС України, з якої вбачається, що ФОП ОСОБА_7 не має заборгованості перед бюджетом. Також станом на сьогоднішній день жодного доказу щодо наявності податкової заборгованості у Підприємця до матеріалів справи не долучено, у зв`язку з відсутністю такого. Тобто фактично відсутній склад злочину, для встановлення обставин по якому й було вилучено арештовані речі. На підставі викладеного представник заявника просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року на тимчасово вилучене майно, а саме: мікроскоп білого кольору без назви, з серійним номером KJ63HW; пристрій для друкування чеків TSC сірого кольору; ламінатор ТВК- 761; паяльну станцію AOYVE int 968; паяльну станцію АССТА ЗОЇ; сепаратор KAISI 988С/; машину для нагрівання чорного кольору без назви; повітряний насос металевий с синьою ручкою без назви; бормашину ROYCE RMG - 330/163Т; паяльник синього кольору без назви; компресор WERK моделі ВМ- 24; обладнання (пристрій) для «підсвічування» грошових коштів з надписом «Банковское оборудование», рахункову машинку для грошових коштів білого кольору марки моделі «Bill-Counter» та моделі «2188UV/M6»; обладнання (принтер) для друкування відповідних наклейок на мобільні телефони та інші пристрої чорного кольору з надписом на ньому MINI P/N: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 .

У судовому засіданні представник заявника підтримав доводи заяви та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та скасування арешту, зважаючи на те, що на даний час встановлено, що жодного доказового значення у кримінальному провадженні, в якому проводиться досудове розслідування, арештоване майно не має.

Слідчий у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та скасування арешту.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено при розгляді клопотання, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року у межах кримінального провадження № 0000311 від 19.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мікроскоп білого кольору без назви, з серійним номером KJ63HW; пристрій для друкування чеків TSC сірого кольору; ламінатор ТВК- 761; паяльну станцію AOYVE int 968; паяльну станцію АССТА 301; сепаратор KAISI 988С/; машину для нагрівання чорного кольору без назви; повітряний насос металевий с синьою ручкою без назви; бормашину ROYCE RMG - 330/163Т; паяльник синього кольору без назви; компресор WERK моделі ВМ- 24; обладнання (пристрій) для «підсвічування» грошових коштів з надписом «Банковское оборудование», рахункову машинку для грошових коштів білого кольору марки моделі «Bill-Counter» та моделі «2188UV/M6»; обладнання (принтер) для друкування відповідних наклейок на мобільні телефони та інші пристрої чорного кольору з надписом на ньому MINI P/N: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 .

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Крім того, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) ЄСПл зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи» (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16.10.2008 року).

Як встановлено при розгляді клопотання, у кримінальному провадженні № 0000311 від 19.12.2019 року проводиться розслідування можливого ухилення ФОП ОСОБА_7 від сплати податків шляхом відображення недостовірних даних в податковій звітності про обсяги доходів за фінансово-господарськими операціями протягом 2017-2018 років. Отже, у межах даного досудового розслідування встановленню підлягають відомості щодо обсягів доходів, які були отримані ФОП ОСОБА_7 , але не були відображені ним в податковій звітності за 2017 та 2018 роки.

Майно, як об`єкт речового світу може містити на собі відповідні докази, що стосуються розслідуваної справи. Однак, при вирішенні питання щодо можливості визнання відповідної речі як доказу по справі, доцільним є встановлення належності та допустимості доказу по справі.

З наданих суду письмових доказів та матеріалів кримінального провадження вбачається, що речі, щодо яких застосовано арешт, не є та не можуть бути джерелом доказів у вказаному кримінальному провадженні, виходячи з того, що вони не продавалися у межах господарської діяльності ФОП ОСОБА_8 , не могли та не можуть свідчити про здійснення ФОП ОСОБА_7 господарських операцій. З огляду на те, що об`єктом злочину є порушення порядку оподаткування доходів ФОП, речі, що не використовуються для отримання доходу в межах господарського обороту, не можуть свідчити про наявність порушення вимог чинного законодавства.

Крім того, до цього часу слідством не зібрано жодного додаткового доказу, який би підтверджував саме необхідність збереження арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 01.04.2019 року. Отже подальше збереження арешту є помилковим, необґрунтованим та не підтвердженим доказами про те, що арештоване майно може бути доказом ухилення ФОП ОСОБА_7 від сплати податків з доходу, отриманого у 2017-2018 роках.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні було допитано свідків та отримано копії документів, з яких вбачається, що вилучене у ході обшуку майно не стосується періоду 2017-2018 років, а тому не може бути доказом ухилення ФОП від сплати податків у вказаний період. Окрім того,матеріали містять Довідку органу ДФС України, з якої вбачається, що ФОП ОСОБА_7 не має заборгованості перед бюджетом. Також станом на сьогоднішній день жодного доказу щодо наявності податкової заборгованості у Підприємця до матеріалів справи не долучено, у зв`язку з відсутністю такого. Тобто фактично відсутній склад злочину, для встановлення обставин по якому й було вилучено арештовані речі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, тривалість досудового розслідування, під час якого ФОП ОСОБА_7 позбавляється можливості користуватися своїм майном, не проведення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а накладений на майно арешт скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 171, 173, 174, 223, 303, 305-307, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року у справі № 754/4579/19, а саме скасувати арешт, накладений на:

- мікроскоп білого кольору без назви, з серійним номером KJ63HW;
- пристрій для друкування чеків TSC сірого кольору;
- ламінатор ТВК- 761;
- паяльну станцію AOYVE int 968;
- паяльну станцію АССТА 301;
- сепаратор KAISI 988С/;
- машину для нагрівання чорного кольору без назви;
- повітряний насос металевий с синьою ручкою без назви;
- бормашину ROYCE RMG - 330/163Т;
- паяльник синього кольору без назви;
- компресор WERK моделі ВМ- 24;
- обладнання (пристрій) для «підсвічування» грошових коштів з надписом «Банковское оборудование», рахункову машинку для грошових коштів білого кольору марки моделі «Bill-Counter» та моделі «2188UV/M6»;
- обладнання (принтер) для друкування відповідних наклейок на мобільні телефони та інші пристрої чорного кольору з надписом на ньому MINI P/N: НОМЕР_1 , S/N: НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1