ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2030/16-к
Провадження № 1-кп/210/41/19

"05" червня 2019 р.

Колегія суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 05 лютого 2016 року, судова колегія
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 05 лютого 2016 року.

У судовому засіданні, призначеному на 05.06.2019 року, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прокурор наполягав на його продовженні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на даній стадії судового розгляду мають місце ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачені та захисники в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити вид запобіжного заходу на більш м`який.

Дослідивши матеріали справи, в обсязі, необхідному для вирішення заявленого клопотання, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів дійшла наступного висновку.

В силу вимог ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Висновок суду щодо доцільності дії саме такого запобіжного заходу повинен ґрунтуватись на оцінці усіх обставин справи та даних про особу.

Так, в даному судовому засіданні, до моменту закінчення строку дії ухвали суду від 11.04.2019 року, винести вирок у кримінальному провадженні не є можливим, оскільки судове слідство в справі не завершено. Зокрема, у кримінальному провадженні не допитані обвинувачені, у повному обсязі не допитані свідки.

Водночас, обґрунтовані ризики того, що обвинувачені перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення на даний час не зменшились.

Зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, який законом віднесено до тяжких та особливо тяжких, суспільно-небезпечних злочинів та за вчинення яких КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, що само по собі містить ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено.

Той самий ризик можливий і у зв`язку з наявністю слабких соціальних зв`язків, зважаючи на те, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, відсутність у них постійного джерела доходів, що також доводить наявність ризику переховування обвинуваченими від суду та правосуддя.

На думку колегії суддів, подальше тримання обвинувачених під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Третьяков проти України» ЄСПЛ констатує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Так, вирішуючи клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, колегія суддів приймає до уваги ризики, що були підставою для застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовження такого заходу, які на сьогодні повністю не перестали існувати.
Колегія суддів також доходить до висновку, що застосування до обвинувачених запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде достатньою мірою забезпечення своєчасного та всебічного розгляду кримінального провадження, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти можливим спробам обвинуваченими переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, доводи обвинувачених та захисників про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обраний запобіжний захід відповідає особі обвинуваченим, характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, впливу на учасників судового процесу.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Відтак, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 04.08.2019 року включно.
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 04.08.2019 року включно.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3