Справа № 759/3276/16-к Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2095/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
іменем України

31 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0007896 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2016 року, яким

П ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків невідомий, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованного та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, згідно ст. 89 КК України,не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_10 , щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, та проходячи в підземному переході від будинку № 83/2 до 100, що розташовані по пр. Перемоги в м. Києві, біля станції метрополітену «Святошин», помітив залізну рампу, яка захищає доступ до кіосків з продажу речей різного характеру. Відразу після побаченого, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища, вступили між собою в попередню змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно та узгоджено між собою, переконавшись в тому, що за їхніми діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_10 , щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням предмету, прикладаючи фізичну силу рук зламали металеву рампу до кіоску, після чого проникли до нього з якого викрали наступні речі: шкарпетки жіночі виробник «Житомир стрейч» в кількості 25 пар загальною вартістю 200 грн. 00 коп., шкарпетки жіночі в кількості 20 пар загальною вартістю 160 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Теркурій» в кількості 35 пар загальною вартістю 350 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Житомир звичайні» в кількості 90 пар загальною вартістю 450 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Житомир звичайні» 31 розмір в кількості 40 пар загальною вартістю 240 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Житомир сітка світла» в кількості 15 пар загальною вартістю 150 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Житомир сітка чорна» в кількості 30 пар загальною вартістю 150 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Легка хода» в кількості 10 пар загальною вартістю 160 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Монтекс» в кількості 20 пар загальною вартістю 260 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «100% хлопок» в кількості 10 пар загальною вартістю 100 грн. 00 коп., шкарпетки жіночі виробника «Короткі» в кількості 15 пар загальною вартістю 120 грн. 00 коп., шкарпетки жіночі виробника «Адідас» в кількості 6 пар загальною вартістю 60 грн. 00 коп., шкарпетки жіночі виробника «Стрейч» в кількості 20 пар загальною вартістю 160 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Стрейч» в кількості 20 пар загальною вартістю 200 грн. 00 коп., шкарпетки чоловічі виробника «Талько» в кількості 6 пар загальною вартістю 60 грн. 00 коп., жіночі колготи виробника «Фантазія» в кількості 2 пари загальною вартістю 26 грн. 00 коп., дві відкритки в хрестик загальною вартістю 30 грн. 00 коп., ножі в м`ясорубку в кількості 4 штуки загальною вартістю 20 грн. 00 коп., навісний замок вартістю 32 грн. 00 коп., один розкладний ніж вартістю 38 грн. 00 коп., кришки закаточні в кількості 1 упаковка вартістю 39 грн. 00 коп., батарейки виробника «Дюрасел» в кількості 38 штук, загальною вартістю 336 грн. 00 коп., один ліхтарик вартістю 25 грн. 00 коп., одна холодна сварка вартістю 8 грн. 00 коп., сітка в мийку в кількості 3 штуки загальною вартістю 6 грн. 00 коп., відкрутка двохстороння в кількості 2 штуки загальною вартістю 15 грн. 00 коп., стільки 2 пари загальною вартістю 20 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_11 , але з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій які вважали необхідними для доведення злочину (кримінального правопорушення) до кінця, так як на місце вчинення кримінального правопорушення прибули працівники охорони ТОВ «Венбест», які здійснюють охорону по тривозі при спрацюванні сигналізації на відкриття рампи, та які по прибуттю на місце скоєння кримінального правопорушення затримали ОСОБА_7 з викраденими речами, а вище зазначена невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникла. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_10 , завдали потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 3340 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги докази сторони обвинувачення, а саме: протокол огляду місця події від 03.08.2015 року та фототаблицю до даного протоколу; інвентаризаційний опис товарів, що викрадено з кіоска, майно, яке належить ФОП ОСОБА_11 ; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 25.11.2015; постанову про визнання речовим доказом від 25.11.2015 року; чотири накладні, надані потерпілою ОСОБА_11 , ? якими повністю підтверджується вина ОСОБА_7 , що істотно вплинуло на висновки суду в цілому та прийнятті виправдувального вироку. На переконання прокурора, надані стороною обвинувачення докази, проаналізовані судом не в повній мірі. При цьому в апеляційній скарзі зазначається, що судом не враховано покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які безпосередньо були допитані в ході судового засідання. Прокурор наголошує, що судом фактично відкинуто вказані показання, та акцентовано увагу лише на тому, що вказані шкарпетки лежали біля обвинуваченого ОСОБА_7 , однак не зважено, що ці викрадені речі фактично знаходились уобвинуваченого при собі, а саме за пазухою куртки. Також прокурор наголошує, що посилання суду на те, що жодним чином не встановлено та не підтверджено розмір шкоди, який завдано потерпілій ОСОБА_11 , поза як визнано недопустимими доказами: протокол огляду місця події від 03.08.2015 року, інвентаризаційний опис товарів, постанову про визнання речовим доказом від 25.11.2015 року, чотири накладні, є хибним, так як злочинні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, отже це є злочин з формальним складом, для наявності об`єктивної сторони якого закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльності), наслідки злочинів з формальним складом не включаються до об`єктивної сторони складу як обов`язкова ознака і їх встановлення на кваліфікацію злочину не впливає. Крім зазначеного прокурор також вказує, що судом належним чином не повідомлено про дату, час і місце судових засідань потерпілу сторону ОСОБА_11 , зокрема на судове засідання, яке відбулось 09.08.2016 року, так і на решту судових засідань, в зазначеному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

07.09.2016 року прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_14 була подана апеляційна скарга на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2016 року, в якій він просив вказаний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотні порушення вимог КПК України, а саме у зв`язку з не повідомленням потерпілої про дату, час та місце судових засідань /т. 1 а. п. 136-140/.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26.09.2016 року апеляційну скаргу прокурора було залишено без руху. Як причину залишення вказаної апеляційної скарги без руху вказано, що апелянтом не було зазначено, про яке саме судове засідання потерпіла не була належним чином повідомлена /т. 1 а. п. 144/.

19.10.2016 року до апеляційного суду м. Києва надійшла апеляційна скарга з виправленими недоліками, в якій прокурором ставиться питання про повторне дослідження письмових доказів та скасування вироку Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2016 року щодо ОСОБА_7 з ухваленням нового вироку, відповідно до якого апелянт просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі /т. 1 а. п. 147-155/.

Беручи до уваги ту обставину, що прокурором в первинній апеляційній скарзі не було заявлено вимог про постановлення нового вироку, а ставилося питання про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, яка надійшла до суду апеляційної інстанції 19.10.2016 року, є зміненою, оскільки, одночасно з виправленням вказаних в ухвалі від 26.09.2016 року недоліків, до зазначених в ній апеляційних вимог додано нові.

Відповідно до ч. 4 ст. 403 КПК України, внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Оскільки оскаржуваний вирок ухвалено 09.08.2016 року, змінена апеляційна скарга прокурора на нього була подана поза строками, передбаченими ст. 395 КПК України, що робить неможливим розгляд її у заявлених прокурором межах. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для повторного дослідження вказаних прокурором доказів.
Що стосується посилання прокурора на залишення поза увагою доказів, наданих стороною обвинувачення, то з цього приводу слід зазначити наступне.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та повністю підтримав свою позицію в суді першої інстанції.

Частина 3 статті 15, ч. 3 ст. 185 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення.

Вказаний злочин є злочином з матеріальним складом, у зв`язку з чим, визначення розміру завданої шкоди, у даному випадку потенційно можливої шкоди, враховуючи об`єкт посягання, є обов`язковим, однак стороною обвинувачення не встановлено у передбаченому законом порядку вартість майна, яке було предметом посягання.

Суд першої інстанції, детально проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, ухвалив рішення про визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні.

Висновки суду першої інстанції про те, що протокол огляду місця події від 03.08.2015 року /т. 1 а. п. 56-59/; інвентаризаційний опис товарів, що викрадено з кіоску, майно, яке належить ФОП ОСОБА_11 /а. п. 61-63/; постанова про визнання речовим доказом від 25.11.2015 року /т. 1 а. п. 77/; чотири накладні, надані потерпілою ОСОБА_11 /т. 1 а. п. 108-111/ є недопустимими доказами, цілком відповідають вимогам ст. 89 КПК України.

Крім того, судом було зазначено, що показання свідків, допитаних в судовому засіданні, ніяким чином не доводять винуватість ОСОБА_7 , а тому не були взяті до уваги.

Оскільки висновки суду апеляційної інстанції щодо вказаних обставин не є відмінними від висновків суду першої інстанції, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, висловлену в Постанові від 20.04.2017 року у справі №554/12965/14-к, колегія суддів не досліджує безпосередньо вказані вище докази і погоджується з їх правовою оцінкою судом першої інстанції.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки стороною обвинувачення не надано належних доказів для обґрунтування обвинувачення останньому.

До такого висновку колегія суддів приходить внаслідок аналізу сукупності всіх обставин кримінального провадження, яким судом була надана належна оцінка.

Що стосується посилання прокурора на неналежне повідомлення потерпілої про судові засідання, що потягло за собою порушення її прав, то потерпіла ОСОБА_11 09.03.2016 року повідомлялася про підготовче судове засідання, яке було призначено на 31.03.2016 року/т. 1 а. п. 17/; про судове засідання, яке відбувалося 13.04.2016 року /т. 1 а. п. 31/; в подальшому, вона регулярно брала участь в суді першої інстанції, що підтверджується журналами судових засідань від 13.04.2016 року, 19.04.2016 року, 11.05.2016 року, 02.06.2016 року, 15.06.2016 року, 02.08.2016 року та 08.08.2016 року.

ОСОБА_11 була належним чином повідомлена про судове засідання 09.08.2016 року, що підтверджується її розпискою /т. 1 а. п. 124/ і її неприбуття на проголошення вироку жодним чином не порушило її прав. Окрім того, копія вироку суду першої інстанції була їй направлена 09.08.2016 року /т. 1 а. п. 134/ у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку через істотні порушення вимог КПК України.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому його апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

С У Д Д І :

_________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4