Справа № 357/4480/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2019 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 04.12.2019 р. укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, освіта середня, розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимого 19.08.2017 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 309 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, у теперішній час відбуває покарання у ДУ «Біленківська виправна колонія № 99» МЮ України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , до засудження проживаючого АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України

У С Т А Н О В И В:
У судове засідання надійшла угода про визнання винуватості від 04.12.2019 р. укладена між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 відповідно до якої ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду механіка-водія 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, діючи з прямим умислом та бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та в період з 12.06.2014 по 30.10.2015, ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у не з`явленні вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України.

Сторонами узгоджено покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_4 у судовому засіданні беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України.

Прокурор, обвинувачений, захисник у судовому засіданні просили затвердили угоду.

Вищевказана угода між прокурором і ОСОБА_4 не суперечить вимогам КПК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Судом в судовому засіданні встановлено, що сторони уклали угоду добровільно.

Суд погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ст. 407 ч.3 КК України не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.12 КК України, злочин, передбачений ст. 407 ч. 3 КК України віднесений до умисного злочину середньої тяжкості.

За місцем колишньої служби, відбування покарання ОСОБА_4 характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом визнаються: щире каяття, приймав участь в АТО, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують його покарання судом не встановлено.

Узгоджене між прокурором і ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам закону, а саме: ст.ст. 50,65-67 КК України та зазначеному у санкції ч.3 ст.407 КК України.

Зазначене вчинене ОСОБА_4 в угоді про визнання винуватості, правова кваліфікація його дій, є аналогічним зазначеному у формулюванні обвинувачення, правовій кваліфікації, викладених в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , який надійшов до суду.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати, відсутні.

В ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 не затримувався, відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 раніше судимий 19.08.2017 р. вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 309 ч.1,70,71 КК України до 5 років позбавлення волі. За вказаних обставин ОСОБА_4 цим вирок мало б бути призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 ч.4 КК України та зараховано покарання відбуте повністю або частково за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.08.2017 р. Однак в укладеній 04.12.2019 р. угоді про визнання винуватості сторони вказане не зазначили. Суд не вправі вийти за межі укладеної сторонами угоди у разі її затвердження. Суду, прокурором, стороною захисту не надано вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.08.2017 р. відносно ОСОБА_4 , не надано документи, які б дозволяли призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до ст. 70 ч.4 КК України.

Суд за таких обставин дійшов висновку, що питання застосування покарання: призначеного ОСОБА_4 цим вироком та вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.08.2017 р. підлягає вирішенню відповідно ст. 537 ч.1 п.11 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374,474,475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 грудня 2019 р., укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000111 від 18.11.2017 р.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня вступу вироку в законну силу.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, з особливостями, передбаченими ст.ст.473,474,394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області