Номер провадження: 11-сс/813/1539/19
Номер справи місцевого суду: 498/366/19 1-кс/498/256/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Великомихайлівського районного суду Одеської області, від 29.08.2019 року, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000092, від 04.05.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.348 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 29.08.2019 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України був продовжений строк тримання під вартою на строк до 07.10.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000092 від 04.05.2019 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтував тим, що судовий розгляд був проведений неповно та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи захисник посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що:

- підозрюваний ОСОБА_8 звернувся з відеозверненням про передачу кримінального провадження для здійснення досудового розслідування до Роздільнянського відділу поліції ГУНП в Одеської області, оскільки не довіряє працівникам Великомихайлівського ВП ГУНП в Одеської області;

- працівники Великомихайлівського відділу поліції змінили зовнішні обставини місця кримінального правопорушення;

- прокурором не доведено те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати або з`явилися інші ризики;

- відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний добровільно з`явився до Роздільнянського відділу поліції;

- свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є родичами ОСОБА_8 , між якими погані стосунки;

- підозрюваний має місце реєстрації та місце проживання, працює, позитивно характеризується та раніше не судимий.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України за таких обставин.

Так, 04.05.2019 року біля 21 години, при виїзді працівників патрульної поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на місце події в с. Гіржове, Великомихайлівського району, Одеської області за повідомленням служби 102, ними встановлено, що правопорушник ОСОБА_8 , знаходиться на території колишньої тракторної бригади, яка розташована на околиці с. Гіржове, Великомихайлівського району Одеської області. Знаходячись в с. Гіржове, Великомихайлівського району Одеської області, працівники поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на службовому автомобілі з включеним проблисковим маячком (синього кольору) на криші автомобіля, попрямували до будинку в якому періодично мешкав ОСОБА_8 . Під`їжджаючи до будинку останнього, працівники поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 побачили, як ОСОБА_8 рухається в напрямку свого будинку та зупинили службовий автомобіль на відстані близько 70 метрів від будинку ОСОБА_8 . В подальшому, перебуваючи в службовому автомобілі, працівник поліції ОСОБА_13 , через відкрите скло, запропонував ОСОБА_8 зупинитися та пояснити обставини події щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 . Однак ОСОБА_8 в грубій формі висловився про не бажання спілкуватися з працівниками поліції та побіг в будинок. Після чого працівники поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вийшли із службового автомобіля та попрямували в бік будинку ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_8 , озброївшись, невстановленою в ході досудового розслідування зброєю, яка зберігалася в середині будинку, відкривши вхідні двері, розуміючи що перед ним знаходяться працівники поліції, які перебували біля службового автомобіля і що останні виконують свої службові обов`язки так як, були одягненні в службову форму працівників поліції з розпізнавальними знаками (шеврони з надписом «поліція», пагони, спеціальні жетони) та прибули на службовому автомобілі з надписом «ПОЛІЦІЯ», проблисковим маячком синього та червоного кольорів на криші автомобіля, умисно, з метою вбивства працівників правоохоронного органу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , розуміючи, свої протиправні дії та маючи можливість передбачити їхні наслідки, ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку здійснив, через відчинені вхідні двері, два прицільних постріли з невстановленої слідством зброї, по працівникам поліції ОСОБА_13 , який перебував на відстані близько 1 метра від лівої передньої двері, та ОСОБА_14 , який перебував близько 1 метра від правої передньої двері службового автомобіля марки «KRASZ SRHSP5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в останніх не влучив, пошкодивши при цьому службовий автомобіль.

Реагуючи на неправомірні дії ОСОБА_8 , працівники поліції, прийняли позицію захисту за службовим автомобілем, використовуючи його як укриття, так як останні перебували на відкритій місцевості та інших споруд чи об`єктів, які можливо використовувати як укриття, поряд не було. Після чого, на вимогу працівників поліції припинити протиправні дії ОСОБА_8 , продовжив свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя працівників поліції під час виконання ними своїх службових обов`язків, через вікно однієї із кімнат будинку, здійснив ще 5 (п`ять) прицільних пострілів з невстановленої зброї в напрямку працівників правоохоронного органу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , влучивши по службовому автомобілю.

Однак, ОСОБА_8 не довів свій злочинний намір направлений на вбивство працівників правоохоронного органу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, зокрема, протокол огляду місця події від 05.05.2019 року, протокол огляду автомобіля НПУ «KRASZ SRHSP5» р.з. НОМЕР_1 від 08.05.2019 року, протокол обшуку від 05.05.2019 року, протокол добровільної видачі предмета від 05.05.2019 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , матеріалами особової справи власника зброї на ОСОБА_8 , протоколами допитів потерпілих ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , висновками судово-цитологічних експертиз, висновком комплексної амбулаторної судово-психолого-психіатрічної експертизи відносно підозрюваного ОСОБА_8 , іншими матеріалами провадження.

На даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Так, ОСОБА_8 органами досудового розслідування підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ст.348 КК України, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисника про те, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не обґрунтований висновок про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, посилаючись на те, що підозрюваний добровільно з`явився до Роздільнянського відділу поліції.

Вищезазначені доводи спростовуються тим, що ОСОБА_8 після вчинення злочину втік та переховувався від правоохоронних органів протягом 4-х діб.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_8 не розумів, що стріляв в співробітників поліції є безпідставними, оскільки працівники поліції були одягненні у формений одяг, а автомобіль, на якому вони прибули до помешкання ОСОБА_8 , мав на кузові знаки поліції та проблискові маячки.

Відповідно до протоколу огляду автомобіля, йому, в результаті пострілів, завдані пошкодження кузову, що дає підстави вважати, що ОСОБА_8 цілеспрямовано здійснював постріли по автомобілю, за яким в укритті знаходилися працівники поліції.

Посилання підозрюваного ОСОБА_8 на незадовільний стан його здоров`я, як на підставу застосування більш м`якого запобіжного заходу, не може бути прийнято до уваги, оскільки не підтверджується відповідними доказами у виді медичних висновків, обстежень та призначеннях тощо.

За таких обставин, враховуючи відсутність у підозрюваного ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, оскільки він офіційно не працевлаштований, не одружений, не має утриманців, апеляційний суд вважає, що наявна розумна підозра того, що ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Іншими обставинами, що в сукупності вказують на можливість і необхідність застосування (продовження строку дії) відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст.178 КПК України, також є вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст. 348 КК України, про що 02.10.2019 року, відносно ОСОБА_8 був направлений до суду обвинувальний акт.

Враховуючи, характер та обставини злочину, який інкримінуються ОСОБА_8 відповідно до тих матеріалів, що зібрані на теперішній час у даному кримінальному провадженні, зокрема, вчинення насильницького злочину проти працівників поліції, намагання сховати знаряддя вчинення злочину - рушницю, що, обґрунтовано розцінюються як ризик того, що у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, він може вчинити новий злочин, здійснити спроби вчиняти вплив на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста з метою схилити їх до зміни своїх показань, що, в свою чергу, буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному досудовому розслідуванню.

На думку апеляційного суду слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що до теперішнього часу не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Великомихайлівського районного суду Одеської області, від 29.08.2019 року, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000092, від 04.05.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.348 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4