Справа № 487/5703/18
Провадження № 1-кп/487/274/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року Заводського районного суду м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 18, ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, які законом віднесено до тяжких злочинів (ч.2 ст. 186 КК України) та злочинів середньої тяжкості (ч.2 ст. 185 КК України), а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненних ним злочинів, а також можливостей вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки відносно ОСОБА_4 23.07.2018 року, 27.12.2018 року та 28.01.2019 року до суду направлені обвинувальні акти за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 185 КК України, тобто обвинувачений на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливі злочини.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ризики прокурором не доведені.
В судовому засіданні обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Так, ухвалою судді від 08.08.2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду та встановлені обов`язки.
Ухвалою від 11.12.2018 року ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Судовий розгляд по справі триває, але у обвинуваченого 23.05.2019 року закінчується строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінуємих кримінальних правопорушень, які відноситься до тяжких злочинів (ч.2 ст. 186 КК України) та злочинів середньої тяжкості (ч.2 ст. 185 КК України), а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 п.1, 5 ст.177 КПК України, які продовжують існувати до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, оскільки не одружений, дітей на утриманні немає, тобто немає стійких соціальних зв`язків, крім того, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з тим, що не працює, тобто не має постійного офіційного джерела доходу, а також порушив умови та обов`язки покладені на нього судом під час застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та вчинив нові корисливі злочини.

Отже, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

Таким чином, суд приходить до переконання, про необхідність продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного виду запобіжного заходу, а клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Доводи захисника обвинуваченого суд вважає необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 17-00 годин 18.07.2019 року.

Копію ухвали надіслати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1