В И Р О К
Іменем України

20.05.2019 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер:448/1461/14-к
провадження № 1-кп/448/1/19
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська кримінальне провадження №0000297 від 03.05.2013 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баличі Мостиського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
його захисник-адвокат ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
його представник-адвокат ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , 02.05.2013 року о 21:30 год., у с.Шегині, Мостиського району Львівської області, на своєму технічно справному автомобілі марки «Опель Зефіра», р.н. НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП), при виїзді з житлової зони на головну автодорогу Львів-Шегині, а саме 77 км. + 670м. даної автодороги, порушуючи п.10.1 та п.10.2 Правил дорожнього руху України, не переконався у безпеці виїзду та відсутності створення перешкод іншим учасникам руху, та не надав перевагу транспортному засобу марки «Фольксваген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по даній автодорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичного експерта № 88/2013 від 02.10.2013 року отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатовідламкового перелому обох кісток правої гомілки, закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів, закритого перелому правого наколінника зі зміщенням фрагментів, закритого перелому внутрішньої кісточки лівої великогомілкової кістки, рани в ділянці обох стегон та лівої руки, які були небезпечні для життя в момент заподіяння та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення вищевказаних правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками вчиненої ним дорожньо-транспортної пригоди спричиненню потерпілому ОСОБА_6 , тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав та заперечив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 02.05.2013 року біля 22:00 год. на своєму автомобілі марки «Опель Зефіра», реєстр.номер. НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП), виїхав із дому та мав намір їхати на АЗС «WOG», що на початку с.Шегині Мостиського району. В салоні автомобіля знаходився він, а також його матір, котра перебувала на передньому сидінні пасажира. На той час на вулиці темніло, опадів не було.

Виїхав із дому з увімкненим ближнім світлом фар. Доїхавши до автодороги Львів-Шегині, зупинився перед білою обмежуючою лінією, тобто перед виїздом на головну автодорогу. В подальшому пропустив два автомобілі, котрі рухались по головній дорозі, та переконавшись у відсутності інших транспортних засобів, почав виконувати маневр «виїзд з другорядної дороги на головну». Рух почав повільно, швидкості вказати не може. Так, він проїхав смугу руху у напрямку РП та коли передніми колесами перетнув осьову лінію приблизно на відстань 1,5-2 м., то почав виконувати поворот на ліво, тобто у сторону м.Мостиська. Зазначив, що спочатку рухався прямо. Коли він передніми колесами перебував на смузі руху у напрямку м.Мостиська та виконував поворот ліворуч, то відчув удар у ліву передню сторону автомобіля. Вказував, що до удару не бачив жодного транспортного засобу із лівої сторони, тобто зі сторони м.Мостиська. Зіткнення автомобілів відбулося на смузі руху в напрямку м.Мостиська. Внаслідок даного зіткнення його автомобіль розвернуло та він опинився у кюветі зліва, в напрямку с.Шегині Мостиського району, а автомобіль який в`їхав у нього опинився на пішохідному переході, що неподалік вулички до його господарства. Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то в задоволенні такого просив відмовити, оскільки вважає такий безпідставним, так як винуватцем, на його думку, даної дорожньо-транспортної пригоди являється не він, а потерпілий ОСОБА_6 ..

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винність доводиться такими доказами по справі:

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що на початку травня місяця 2013 року, близько 21:00 год., точніше вказати не може, він разом із знайомим ОСОБА_8 , з яким працював, поїхав із с.Шегині Мостиського району, до м.Мостиська, щоб купити деякі продукти харчування. Їхали на автомобілі марки «Фольксваген Джетта», червоного кольору. За кермом автомобіля сидів він, а ОСОБА_8 , сидів на передньому пасажирському сидінні. У м.Мостиська вони пробули до години часу та після того поверталися додому у с.Шегині Мостиського району. На той час на вулиці темніло. Рухався зі швидкістю в межах 60 км/год., точно вказати не може. Проїжджаючи ділянку дороги, що у с.Шегині Мостиського району Львівської області, побачив як на другорядній дорозі перебуває автомобіль обвинуваченого, котрий різко почав рухатись в напрямку головної дороги. Він почав екстрено гальмувати, однак зіткнення з автомобілем обвинуваченого йому уникнути не вдалось, оскільки відстань між транспортними засобами була незначною. Покликався на те, що сам момент зіткнення відбувався на смузі його руху. Вказував, що видимість на даній ділянці дороги була хороша, а тому йому не відомо, чому обвинувачений не помітив того, як він рухався своїм автомобілем по головній дорозі. При даній ДТП отримав значні тілесні ушкодження, а тому заявив до ОСОБА_3 , цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, котрий підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити. Також просив стягнути з ОСОБА_3 , витрати на правничу допомогу, про що подав відповідні докази.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні та пояснив, що точної дати не пригадує, однак зазначив, що дана подія мала місце на початку травня місяця 2013 року, близько 21-21.30 год. Пояснив, що у вказаний час перебував на подвір`ї свого господарства разом із сусідом та прямував з таким до останнього додому. Знаходячись біля воріт свого господарства побачив як з другорядної дороги на головну виїжджає ОСОБА_10 на автомобілі, з яким привітався, махнувши при цьому рукою в його сторону. В подальшому побачив як ОСОБА_11 виїхав на головну дорогу і в цей момент побачив як в його автомобіль врізався автомобіль марки «Фольксваген Джетта». Він разом із сусідом попрямували до автомобіля ОСОБА_12 , оскільки з під капота такого йшов дим. Витягнувши ОСОБА_13 з автомобіля., він попрямував до автомобіля марки «Фольксваген Джетта». Коли мав намір витягнути з салону водія такого автомобіля, то бачив як на спідометрі «заклинила» стрілка на позначці 140 км. Зазначив, що йому невідомо хто був ймовірним винуватцем ДТП, однак вказав те, що автомобіль марки «Фольксваген Джетта» рухався без освітлення та ймовірно на великій швидкості. Більше нічого з даного приводу вказати не може.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який був безпосередньо допитаний в судовому засіданні та пояснив, що на початку травня місяця 2013 року, близько 21:00 год., точніше вказати не може, він разом із знайомим ОСОБА_14 , з яким працював, поїхав із с.Шегині Мостиського району, до м.Мостиська, щоб купити деякі продукти харчування. Їхали на автомобілі марки «Фольксваген Джетта», червоного кольору. За кермом автомобіля сидів ОСОБА_15 , а він сидів на передньому пасажирському сидінні. У м.Мостиська вони пробули до години часу та після того поверталися додому у с.Шегині Мостиського району. На той час на вулиці темніло. Рухалися зі швидкістю в межах 90-110км/год., точно вказати не може.

Коли заїжджали у с.Волиця Мостиського району, то він заснув. Прокинувся від удару, як згодом стало відомо, від удару у автомобіль марки «Опель Зефіра», країна реєстрації - РП. Зазначив, що йому невідомо як саме відбувалося дане зіткнення.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка була безпосередньо допитана в судовому засіданні та пояснила, що на початку травня місяця 2013 року, близько 21:00 год. вона із сином на своєму автомобілі марки «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП) виїхали із дому. Син перебував за кермом, а вона знаходилася на передньому сидінні пасажира. На той час на вулиці темніло, опадів не було. Видимість на даній ділянці дороги обмежена. Вони виїжджали із дому із увімкненим ближнім світлом фар. До автодороги Львів-Шегині рухалися по вуличці, котра веде від їхнього господарства. Перед автодорогою Львів-Шегині син зупинився, оскільки пропускав два автомобілі, які їхали зі сторони РП. В подальшому переконавшись у відсутності транспортних засобів на проїжджій частині головної дороги син почав рух, і в цей момент в його автомобіль, як згодом стало відомо в`їхав автомобіль марки «Фольксваген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Зазначала, що зіткнення автомобілів відбулось на смузі руху в напрямку м.Мостиська Вказувала, що перед самим зіткненням бачила, що у автомобілі марки «Фольксваген Джетта» було вимкнено освітлення, і такий ймовірно рухався з великою швидкістю. Більше нічого з даного приводу вказати не може.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка була безпосередньо допитана в судовому засіданні та пояснила, що на початку травня місяця 2013 року, близько 21:00-21:30 год. перебувала у своєму господарстві на набирала з криниці воду. В подальшому побачила як відбулося ДТП за участь сусіда ОСОБА_12 та автомобіля, як згодом стало відомо марки «Фолькфаген Джетта», червоного кольору. Зазначила те, що ОСОБА_11 виїжджав з другорядної дороги на головну, при цьому зіткнення між вказаними автомобілями відбулось на смузі руху автомобіля марки «Фольксфаген Джетта». Покликалась на те, що автомобіль марки «Фолькваген Джетта» рухався на великій швидкості. Вказувала, що коли підходила до авто потерпілого то стрілка на спідометрі «заклинила» на позначці 140 км/год. На питання хто саме був винуватцем даної ДТП, дати однозначної відповіді не в змозі.

Судом детально, повно та всебічно досліджено всі докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення та стороною захисту, зокрема:

- витяг з кримінального провадження №0000297 від 03.05.2013 року, з якого відомо, що 02.05.2013 року біля 21.30 год. на автодорозі «Львів-Шегині», зокрема у с.Шегині Мостиського району, мала місце ДТП, а саме зіткнення автомобіля марки «Фольксваген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП), під керуванням ОСОБА_3 ;

- рапорт чергового Мостиського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_18 від 02.05.2013 року по факту ДТП, котре мала місце 02.05.2013 року близько 21.30 год. у с.Шегині Мостиського району Львівської області;

- дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.05.2013 року, що у с.Шегині Мостиського району Львівської області, схемою ДТП до даного протоколу, а також фототаблиці до даного протоколу»;

- дані протоколу огляду транспортного засобу автомобіля марки «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП) та фототаблиці до такого;

- дані протоколу огляду транспортного засобу автомобіля марки «Фольксваген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 та фототаблиці до такого;

- акт судово-медичного дослідження (обстеження) №1637/2013-Т від 03.05.2013 року, з якого відомо, що при судово-токсикологічному дослідженні крові громадянина ОСОБА_3 , 1991р.н., не виявлено: етилового, метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів;

- акт судово-медичного дослідження (обстеження) №1636/2013-Т від 03.05.2013 року, з якого відомо, що при судово-токсикологічному дослідженні крові громадянина ОСОБА_6 , 1990р.н., не виявлено: етилового, метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів;

- висновок експерта №63/2013 від 17.05.2013 року, з якого відомо, що у громадянина ОСОБА_3 , 1991 року народження згідно меддокументів виявлено рани на обличчі, які утворились від контактів з тупими предметами, можливо при ДТП до частин салону автомобіля, могли виникнути 02.05.2013 року та кваліфікуються як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;

- висновок експерта №64/2013 від 17.05.2013 року, з якого відомо, що у громадянки ОСОБА_16 , 1964 року народження згідно меддокументів виявлено садна на обличчі, забій лівої нирки, які утворились від контактів з тупими предметами, можливо при ДТП до частин салону автомобіля, могли виникнути 02.05.2013 року та кваліфікуються як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Діагноз «перелом 10-го ребра зліва» не приймається до уваги, оскільки не представлений рентген знімок та відсутній опис рентгенолога в медичній карті;

- висновок експерта №1/655 від 09.09.2013 року, з якого відомо, що на момент огляду системі рульового управління досліджуваного автомобіля марки Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП) знаходиться в непрацездатному стані, несправності системи, що проявляються у обмеженні кута повороту керованого колеса (порушення кінематики їх повороту) із-за порушення нормального геометричного просторового розташування рульової трапеції, деформації рульової колонки та затискання переднього лівого колеса деформованого елементами кузова.

Деформації та пошкодження, які спричинили до втрати працездатності системи рульового управління автомобіля і описані вище утворились під час ДТП - зіткнення транспортних засобів. То питання слідства, про можливість у водія виявити їх перед виїздом чи під час експлуатації та знаходження несправності в причино наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди втрачають технічний зміст.

На момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП) знаходитеся в працездатному стані та може виконувати функції передбаченні конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було.

Так як робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля знаходяться в працездатному стані, будь-яких несправностей систем виявлено не було, то питання слідства про час виникнення несправностей вказаної системи відносно моменту ДТП та чи міг водій виявити вказані несправності перед виїздом та під час експлуатації транспортного засобу втрачають технічний зміст;

- висновок експерта №1/653 від 09.09.2013 року, з якого відомо, що на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля марки «Фольксваген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 знаходиться в непрацездатному стані, несправності системи, що проявляються у обмеженні кута повороту керованих коліс (порушення кінематики їх повороту) із-за порушення, нормального геометричного просторового розташування рульової трапеції, деформації рульової колонки та затискання передніх коліс деформованими елементами кузова.

Деформації та пошкодження, які спричинили до втрати працездатності системи рульового управління автомобіля і описані вище утворились під час ДТП, - зіткнення транспортних засобів, То питання слідства, про можливість у водія виявити їх перед виїздом чи під час експлуатації та знаходження несправності в причино-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди втрачають технічний зміст.

На момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбаченні конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було.

Так як робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля знаходяться в працездатному, стані, будь-яких несправностей систем виявлено не було, то питання слідства про час виникнення несправностей вказаної системи відносно моменту ДТІ та чи міг водій виявити вказані несправності перед виїздом та під час експлуатації транспортного засобу втрачають технічний зміст.

- висновок експерта №88/2013 від 02.10.2013 року, з якого відомо, що в громадянина ОСОБА_6 , 1990р.н. згідно мед документів виявлений відкритий багато відламковий перелом обох кісток правої гомілки, закритий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів, закритий перелом правого наколінника зі зміщенням фрагментів, закритий перелом внутрішньої кісточки лівої великогомілкової кістки, рани в ділянці двох стегон та лівої руки, які утворились від контактів з тупими предметами, можливо при ДТП до частин салону автомобіля, могли виникнути 02.05.2013 року та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя;

- висновок експерта №1/654 від 27.09.2013 року, з якого відомо, що в даній дорожній ситуації мало місце поперечне зіткнення транспортних засобів, і повздовжні осі автомобілів в початковий момент зіткнення знаходиться під кутом в межах 107+-5 градусів.

Зіткнення автомобіля марки «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП) та автомобіль марки «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 відбулося на правій смузі руху (смуга руху в напрямку с.Шегині Мостиського району) в місці зафіксованих подряпин на проїзній частині дороги та осипу скла;

- висновок експерта №9/342 від 05.10.2013 року, з якого відомо, що ринкова вартість представленого на дослідження автомобіля марки «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП), до нанесення йому пошкоджень, станом на 02.05.2013 року становила 66074, 10 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , станом на 02.05.2013 року становить 66074,10 грн.

- висновок експерта №9/343 від 04.10.2013 року, з якого відомо, що ринкова вартість представленого на дослідження автомобіля марки «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 , до нанесення йому пошкоджень, станом на 02.05.2013 року становила 16861,12 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_5 , станом на 02.05.2013 року становить 16861,12 грн.

- висновок експерта №1/983 від 09.11.2013 року, з якого відомо, що в первинний момент повздовжня вісь автомобіля марки «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 знаходилась під кутом 2 градуси відносно основної лінії проїзної частини дороги, а повздовжня вісь автомобіля марки «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 , - під кутом 179 градусів відносно осьової лінії проїзної частини дороги;

- висновок експерта №4438 від 22.01.2014 року, з якого відомо, що при тих вихідних даних, які містяться у наданих даній експертизі матеріалах кримінального провадження, безпосередньо перед початком екстреного гальмування швидкість руху автомобіля марки «Фольесфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 могла складати величини не менше як біля 145….151км/год., а безпосередньо перед зіткненням швидкість руху цього легковика могла складати величину не менше як біля 136……142 км/год.

Водночас, при тих вихідних даних, які містяться у наданих даній експертизі матеріалах кримінального провадження, безпосередньо перед зіткненням швидкість руху автомобіля «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 , могла складати величину біля 14….15 км/год.;

- висновок експерта №1/736 від 27.08.2014 року, з якого відомо, що покази водія ОСОБА_6 відносно механізму розвитку даної пригоди є технічно спроможні з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку.

Покази водія ОСОБА_3 відносно механізму розвитку даної пригоди є технічно не спроможні з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку.

В даній дорожній ситуації встановлені експертом параметри швидкостей руху автомобілів наступні:

1) швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 на момент зіткнення 96... 99 км/год.;

2) швидкість руху автомобіля «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 на момент зіткнення 8 км/год.;

3) швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 переди застосуванням екстреного гальмування. 107... 110 км/год.

3. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 12.3., 12.6. ґ). та 12.9.6). чинних ,ПДР України.

4. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 10.1. та. 10.2. чинних ПДР України

5. При технічно спроможному варіанті вихідних даних, швидкості руху автомобіля «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 в 107... 11О км/год. його водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

6. В даній дорожній ситуації, при технічно спроможному його варіанті, технічна можливість у водія автомобіля Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 уникнути даної пригоди, визначалась виконанням ним технічних вимог п.п. 10.1. та 10.2. чинних ПДР України, для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру.

7. В даній дорожній ситуації при технічно спроможному його варіанті, дії водія- ОСОБА_3 не відповідали технічним вимогам п.п. 10.1. та 10.2. чинних ПДР України і вказаний факт невідповідності дій водія знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку в настанням даної пригоди.

В даній дорожній ситуації при технічно спроможному його варіанті, дії водія ОСОБА_6 :

- не суперечили технічним вимогам п.п. 12.3. чинних ПДР України;

- не відповідали технічним вимогам п.п. 12.6. ґ). та 12.9.6). чинних Правил дорожнього руху України, однак вказаний факт невідповідності дій водія не знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди.

8. При заданих слідством вихідних даних, технічно спроможного йому варіанті з технічної точки зору причиною настання даної пригоди стали не відповідаючі технічним вимогам п.п.10.1 та 10.2 чинних ПДР України дії водія автомобіля марки Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 , які виразились в тому, що він перед початком руху не переконався у його безпеці чим поставив водія ОСОБА_6 в такі умови, в яких той вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення.

9. При умові дії в місці скоєння пригоди обмеження швидкості до 60 км/год., перевищення водієм автомобіля «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 вказаної вище допустимої швидкості не буде знаходитись в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди;

- висновок експерта №4107 від 20.11.2014 року, з якого відомо, що однозначно встановити швидкість руху автомобілів «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 та Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 на момент зіткнення не надається можливим через відсутність необхідної для цього інформації, зокрема стосовно проміжних положень автомобілів під час їх переміщення від місця зіткнення до місця зупинки.

Наявна інформація дає підстави зробити висновок, що швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 на момент зіткнення становила більше 101 км/год, а швидкість руху автомобіля «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 - більше 8 км/год.

2. Швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 на момент застосування водієм ОСОБА_6 екстреного гальмування становила понад 111... 112 км/год.

3. Водій ОСОБА_6 , рухаючись в межах населеного пункту відповідно до вимог п.12.4 ПДР повинен був вести автомобіль «Фольксфаген Джетта» зі швидкістю не більше 60км/год., а з моменту виникнення небезпеки для руху згідно вимог п.12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

4. Водій автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 , маючи намір виїхати з другорядної дороги на головну з виконанням повороту ліворуч, відповідно до вимог п.п.10.1, 16.11 ПДР повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та дати дорогу автомобілю «Фольксфаген Джетта», який наближався по головній дорозі.

5. Водій автомобіля «Фольксфаген Джетта» ОСОБА_6 , рухаючись зі швидкістю понад 111... 112 км/год, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Опель Зефіра» шляхом своєчасного застосування гальмування як при умові, що з моменту виникнення небезпеки до моменту зіткнення пройшов час 1,22... 1,31с (1-й варіант), та і при умові, що цей час складав 2,43... 2,65с (2-й варіант).

6. У дорожній ситуації, яка вбачається згідно 1-го варіанту, при якій з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту зіткнення пройшов час 1,22... 1,31с, водій ОСОБА_6 при умові руху зі швидкістю не більше 60км/год. (максимально допустимій згідно п.12.4 ПДР) мав би можливість зупинити автомобіль «Фольксфаген Джетта» до місця зіткнення і таким чином уникнути ДТП, а тому перевищення водієм ОСОБА_6 допустимої згідно п.12.4 ПДР швидкості перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

У дорожній ситуації, яка вбачається згідно 2-го варіанту, при якій з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту зіткнення пройшов час 2,43...2,65с , водій ОСОБА_6 при умові руху з максимально допустимою згідно вимог п.12.4 ПДР швидкістю 60км/год. і своєчасному згідно вимог п.12.3 ПДР застосуванні гальмування мав би можливість зупинити автомобіль «Фольксфаген Джетта» до місця зіткнення і таким чином уникнути ДТП, а тому перевищення водієм ОСОБА_6 допустимої згідно п.12.4 ПДР швидкості та несвоєчасне згідно вимог п.12.3 ПДР застосування гальмування перебувають в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

7. У дорожній ситуації, яка вбачається згідно 1-го варіанту, при якій з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту зіткнення пройшов час 1,22... 1,31с, причиною ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що водій автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 виїжджаючи на головну дорогу не дав дорогу автомобілю «Фольксфаген Джетта», а водій останнього ОСОБА_6 внаслідок перевищення ним допустимої згідно вимог ПДР швидкості позбавив себе технічної можливості уникнути зіткнення.

У дорожній ситуації, яка вбачається згідно 2-го варіанту, при якій з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту зіткнення пройшов час 2,43...2,65с, причиною ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що водій автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 виїжджаючи на головну дорогу не дав дорогу автомобілю «Фольксфаген Джетта», а водій останнього ОСОБА_6 внаслідок перевищення ним допустимої згідно вимог ПДР швидкості та несвоєчасного застосування гальмування позбавив себе технічної можливості уникнути зіткнення;

- висновок експерта №1/280 від 18.05.2015 року, з якого відомо, що покази водія ОСОБА_6 відносно механізму розвитку даної пригоди є технічно спроможні з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку.

Покази водія ОСОБА_3 відносно механізму розвитку даної пригоди є технічно не спроможні з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку.

2. В даній дорожній ситуації встановлені експертом параметри швидкостей руху автомобілів наступні:

1) швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» на момент зіткнення 96... 99 км/год.;

2) швидкість руху автомобіля «Опель Зефіра» на момент зіткнення 8 км/год.;

3) швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» перед застосуванням екстреного гальмування 107... 110 км/год.

3. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Фольксфаген Джетта» ОСОБА_6 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 12.3., 12.4. та 12.9.6). чинних ПДР України.

4. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 10.1. та 10.2. чинних ПДР України.

5. При технічно спроможному варіанті вихідних даних, швидкості руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» в 107….110 км/год. його водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем марки «Опель Зефіра», шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

6. В даній дорожній ситуації, при технічно спроможному його варіанті технічна можливість у водія автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 уникнути даної пригоди, визначалась виконанням ним. технічних вимог п.п. 10.1. та 10.2 чинних ПДР України, для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру.

7. В даній дорожній ситуації при технічно спроможному його варіанті, дії водія ОСОБА_3 не відповідали технічним вимогам п.п. 10.1. та 10.2. чинних ПДР України і вказаний факт невідповідності дій водія знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди.

В даній дорожній ситуації при технічно спроможному його варіанті, дії водія ОСОБА_6 :

- не суперечили технічним вимогам п.п. 12.3. чинних ПДР України;

- не відповідали технічним вимогам, п.п. 12.4 та 12.9. б) чинних Правил дорожнього руху України, однак вказаний факт невідповідності дій водія не знаходиться в прямому причинно - наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди.

8. При заданих слідством вихідних даних, технічно спроможному його варіанті з технічної точки зору причиною настання даної пригоди стали невідповідаючі технічним вимогам п.п. 10.1 та 10.2. чинних ПДР України дії водія автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 , які виразились в тому, що він перед початком руху не переконався у його безпеці чим поставив водія ОСОБА_6 в такі умови, в яких той вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення;

- висновок експерта №1/903 від 24.12.2015 року, з якого відомо, що покази водія ОСОБА_6 відносно механізму розвитку даної пригоди є технічно спроможні з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку. '

Покази водія ОСОБА_3 відносно механізму розвитку даної пригода є технічно не спроможні з причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку.

2. В даній дорожній ситуації встановлені експертами параметри швидкостей руху автомобілів наступні:

1) швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» на момент зіткнення 96... 99 км/год.;

2) швидкість руху автомобіля «Опель Зефіра» на момент зіткнення 8 км/год.;

3) швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» перед застосуванням екстреного гальмування 107….110 км/год.

3. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Фольксфаген Джетта» ОСОБА_6 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 12.3., 12.4. та 12.9.б. чинних ПДР

4. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 10.1 та 10.2. чинних ПДР України.

5. При технічно спроможному варіанті вихідних даних, швидкості руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» в 107... 110 км/год. його водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Опель Зефіра», шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

6. В даній дорожній ситуації, при технічно спроможному його варіанті, технічна можливість у водія автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 уникнути даної пригоди, визначалась виконанням ним технічних вимог п.п. 10.1. та 10.2. чинних ПДР України, для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру.

7. В даній дорожній ситуації при технічно спроможному його варіанті дії водія ОСОБА_3 не відповідали технічним вимогам п.п. 10.1 та 10.2. чинних ПДР України і вказаний факт невідповідності дій водія знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди.

В даній дорожній ситуації при технічно спроможному його варіанті, дії водія ОСОБА_6 :

- не суперечили технічним вимогам п.п. 12.3. чинних ПДР України;

- не відповідали технічним вимогам п.п. 12.4. та 12.9.б). чинних Правил дорожнього руху України, однак вказаний факт невідповідності дій водія не знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди.

8. При заданих слідством вихідних даних, технічно спроможному його варіанті з технічної точки зору причиною настання даної пригоди стали невідповідні технічним вимогам п.п. 10.1. та 10.2. чинних ПДР України дії водія автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 , які виразились в тому, що він перед початком руху не переконався у його безпеці чим поставив водія ОСОБА_6 в такі умови, в яких той вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення;

- висновок №3502/3503 комісійної судової транспорно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 21.12.2015 року, з якого відомо, що враховуючи слідову інформацію, зафіксовану на місці дорожньо-транспортної пригоди та вихідні дані для проведення експертизи, покази водія ОСОБА_6 щодо місця зіткнення транспортних засобів - на правій по ходу руху до с.Шегині смузі руху - є технічно спроможними.

1.2. Враховуючи слідову інформацію, зафіксовану на місці дорожньо-транспортної пригоди та вихідні дані для проведення експертизи, покази водія ОСОБА_3 , щодо місця зіткнення транспортних засобів на лівій по напрямку руху до с.Шегині смузі руху є технічно не спроможними.

2. На момент зіткнення швидкість руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» могла становити біля 140... 148км/год, а швидкість руху автомобіля «Опель Зефіра» - біля 16... 17км/год.

3. Якщо по напрямку руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» будь-які обмежуючі швидкість дорожні знаки встановлені не були і ДТП мала місце поза межами населеного пункту, то водій ОСОБА_6 відповідно до вимог п.12.6.ґ) ПДР повинен був вести автомобіль з швидкістю не більше 90км/год.; якщо ж по напрямку руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» був встановлений дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту, то відповідно до вимог п.12.4 ПДР він повинен був вести автомобіль з швидкістю не більше 60 км/год., а з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту виїзду автомобіля «Опель Зефіра» на смугу руху автомобіля марки «Фольксфаген Джетта»), - згідно вимог п.12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

4. Водій автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 , маючи намір виїхати з другорядної дороги на головну з виконанням повороту ліворуч, відповідно до вимог п.п.10.1, 16.11 ПДР повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та дати дорогу автомобілю «Фольксфаген Джетта», який наближався по головній дорозі.

5. Встановити наявність (чи відсутність) у водія автомобіля «Фольксфаген Джетта» ОСОБА_6 технічної можливості уникнути даної пригоди шляхом своєчасного із заданого моменту виникнення небезпеки для руху застосування екстреного гальмування не надається можливим, оскільки обидва задані варіанти моменту виникнення небезпеки для руху (як на основі результатів слідчого експерименту, проведеного за участі свідка ОСОБА_6 , так і слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_3 ) технічно неспроможні.

6. Можливість водія автомобіля «Опель Зефіра» ОСОБА_3 запобігти дорожньо-транспортної пригоди полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 16.11 ПДР дати дорогу автомобілю «Фольксфаген Джетта». При цьому причин, які б не дали змоги водію ОСОБА_3 виконати ці вимоги, не вбачається.

7. Факт зіткнення автомобіля «Опель Зефіра» під час його виїзду на головну дорогу з автомобілем «Фольксфаген Джетта», що рухався по головній дорозі, свідчить про те, що дії водія ОСОБА_3 , який не дав дорогу автомобілю «Фольксфаген Джетта», не відповідали вимогам п.16.11 ПДР.

Дії водія ОСОБА_6 , який вів автомобіль «Фольксфаген Джетта» з швидкістю біля 148... 157км/год., не відповідали вимогам п.12.4 ПДР при умові, що по напрямку руху автомобіля «Фольксфаген Джетта» був встановлений дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», або вимогам п.12.6.ґ) ПДР при умові, що ДТП мала місце поза межами населеного пункту. Оцінити відповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п.12.3 ПДР (стосовно своєчасності застосування ним гальмування) не надається можливим через технічну неспроможність заданих варіантів виникнення небезпеки для руху.

8. Встановити причину ДТП, з технічної точки зору, не надається можливим через технічну неспроможність заданих варіантів виникнення небезпеки для руху.

9. Оскільки задані варіанти виникнення небезпеки для руху технічно неспроможні, то оцінити причинний зв`язок між перевищенням водієм ОСОБА_6 максимально допустимої згідно вимог ПДР швидкості руху та фактом ДТП не надається можливим;

- висновок експерта №№2968/2969/16-52 від 30.06.2017 року, з якого відомо, що вказане водієм ОСОБА_6 поперечне розташування місця зіткнення автомобілів Фольксфаген та Опель, може, вважатись технічно спроможним.

В свою чергу, покази водія ОСОБА_6 стосовно швидкості руху керованого ним автомобіля Фольксфаген (... швидкість руху його автомобіля становила близько 90... 100км/год.) можуть вважатись технічно неспроможними. Натомість, його покази стосовно того, що автомобіль Опель по траєкторії свого руху до місця зіткнення подолав відстань 3,7м за, час 1,22... 1,31 с можуть вважатись технічно спроможними.

Вказане місце зіткнення автомобілів Фольксфаген та Опель водієм ОСОБА_3 , а також, що автомобіль Опель по траєкторії свого руху до місця зіткнення подолав відстань 5,9м за час 2,43...2,65с можуть вважатись технічно неспроможними.

Виходячи із вказаних судом вихідних даних, величина швидкості руху автомобіля Фольксфаген в момент зіткнення з автомобілем Опель складала приблизно швидкість 142….149 км/год., а швидкість руху автомобіля Опель 10…11 км/год.

3.4. Враховуючи встановлені обставини виникнення даної пригоди, в даному випадку водій автомобіля Фольксфаген ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.9.г) та 12.3 ПДР, а водій автомобіля Опель ОСОБА_3 у відповідності до вимог п.п. 10.1 та 10.2 цих Правил.

5.6. В даному випадку дослідження питання технічної можливості попередження даної ДТП з боку водія автомобіля Опель, ОСОБА_3 ,. за рахунок зміни режиму руху (гальмування) є методично: недоцільним, технічна можливість попередження даної ДТП забезпечувалась в випадку дотримання ним вимог п.п. 10.1 та 10.2 ПДР, для невиконання яких, згідно наданих на дослідження матеріалів, у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля Фольксфаген ОСОБА_6 при обраній швидкості руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Опель шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля.

7. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіль Опель ОСОБА_3 не відповідають вимогам п.п. 10.1 та 10.2 ПДР з технічної точки зору.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Фольксфаген ОСОБА_6 невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР не вбачається.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Фольксфаген ОСОБА_6 не відповідають вимогам п. 12.9.б) ПДР з технічної точки зору.

8. В категоричній формі відповісти на питання «Що з технічної точки зору стало причино) настання даної ДТП ?» неможливо з причини вказаної в дослідницькій частині.

9. Якщо, в місці скоєння ДТП організований швидкісний режим до 60км/год, то в даному випадку перевищення швидкості руху водієм автомобіля Фольксфаген ОСОБА_6 буде знаходитись в причинному зв`язку із виникненням даної пригоди, з причин вказаної в дослідницькій частині.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження доказами та даючи їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною першою статті 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно вимог ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду справи у суді сторона захисту не була позбавлена можливості подавати докази на захист обвинуваченого ОСОБА_3 , проте не скористалась своїм правом клопотати перед судом про призначення у справі, зокрема, повторних експертиз, виклику свідків очевидців події, тощо.

При цьому суд вказує, що винність ОСОБА_3 , за ч.2 ст.286 КК України підтверджується обсягом інших досліджених в судовому засіданні доказів, які підтверджують винність обвинуваченого у скоєному та не викликають у суду сумнівів. Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення ОСОБА_3 , під час судового розгляду суду не надано і таких не здобуто.

Посилання сторони захисту на неповноту висновку експерта за №1/983 від 09.11.2013 року, суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду та не спростовує можливість дослідження таких доказів в судовому засіданні.

Суд бере до уваги, що вказані висновки експертів є належно мотивованими, науково обґрунтованими, на підставі ретельного дослідження даних безпосереднього огляду місця події, поєднаного з додатковими спеціальними дослідженнями, а також даними проведених слідчих експериментів.

Суд не приймає доводи сторони захисту щодо невірних (неповних, недостовірних) вихідних даних для проведення експертом експертизи, згідно постанови слідчого від 15.08.2014 року про призначення експертизи, оскільки під час проведення експертизи на підставі вказаної постанови слідчого перевірялись покази, потерпілого, обвинуваченого, свідків, тощо. Висновок експертизи постановлений з урахуванням всіх наведених даними особами варіантів розташування транспортних засобів.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_16 , матері обвинуваченого ОСОБА_3 , яка під час допиту в суді зазначили, що зіткнення транспортних засобів відбулось на смузі руху, що в напрямку м.Мостиська, зокрема тієї смуги руху де мав б перебувати після маневру автомобіль під керуванням її сина обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вони не узгоджуються з показами інших свідків, допитаних під час судового розгляду справі, не підтверджені жодним дослідженим письмовим доказом по справи, фототаблицями, висновками експертів, тощо.

Суд не приймає до уваги показань обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо заперечення винуватості у ДТП і перекладання її виключно на потерпілого ОСОБА_6 , суд розцінює як намагання уникнути справедливої кримінальної відповідальності за скоєний ним через недбалість злочин, оскільки вищезазначеними доказами, наданими суду стороною обвинувачення, оціненими в їх сукупності, повністю підтверджено те, що саме дії водія ОСОБА_3 , незалежно від допущених самим потерпілим порушень ПДР України (з перевищенням швидкісного режиму) створили аварійну ситуацію, хоч обвинувачений мав можливість уникнути ДТП та її наслідків, якщо б дотримувався правил безпеки дорожнього руху. Так, в умовах цілком достатньої видимості перед зміною напрямку руху він не переконався в безпечності маневру «виїзд з другорядної дороги на головну» і не створенні перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не дав дорогу зустрічному транспортному засобу, в результаті чого і сталось зіткнення транспортних засобів та отриманням потерпілим ОСОБА_6 , тяжких тілесних ушкоджень.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Згідно з п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Оцінюючи вищеописані досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд визнає їх належними і допустимими доказами, оскільки такі докази знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення злочину та винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинної дії.

Суд знаходить доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та вважає, що його дії вірно юридично кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки, він, керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «Опель Зефіра», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - РП), порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив злочин, котрий згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, що такий вчинив тяжкий злочин та з необережності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, його поведінку до, під час та після вчиненого злочину, а також думку потерпілого ОСОБА_6 , котрий просив про реальну міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 , з огляду на те, що такий не вибачився за вчинене та не надав жодної матеріальної допомоги після вчинення вищевказаного злочину.

При цьому суд враховує позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання пов`язаної із позбавленням волі, але для досягнення цілей виховання та попередження вчинення нових злочинів, враховуючи відсутність судимостей, а також позитивні характеризуючи дані, суд вважає необхідним не застосовувати максимальної санкції, яка передбачена ч.2 ст.286 КК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 статті 286 КК України.

Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, завдану шкоду не відшкодував, наслідки скоєного злочину у вигляді спричинення значних травм молодій людині (потерпілому ОСОБА_6 ), що призвело до втрати основного місця праці, а саме служби в ДПС України, позицію потерпілого, суд вважає, що з урахуванням вимог ст.65КК України, для попередження вчинення обвинуваченим аналогічних злочинів, які б могли посягнути на життя, здоров`я, безпеку людини, та для забезпечення виправлення обвинуваченого, до ОСОБА_3 , необхідно застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Потерпілий ОСОБА_6 , заявив цивільний позов до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вирішуючи заявлений цивільний позов суд виходить з наступного.

За змістом ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій злочином завдано майнової та/або немайнової (моральної) шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною першою ст.129 КПК України визначений обов`язок суду розв`язати цивільний позов у випадку ухвалення обвинувального вироку шляхом задоволення цивільного позову повністю або частково чи відмови в позові в залежності від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу вимог п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, заподіяної злочином, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та такий повинен підтверджуватися, зокрема належними та допустимими доказами.

Відповідно до норм матеріального права України шкода може бути спричинена як матеріальна, так і моральна, тягар доказування розміру якої покладено на потерпілого.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

З урахуванням наведених норм права та враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , було завдано шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 , а також пошкоджено транспортний засіб такого, і така шкода спричинена з вини відповідача ОСОБА_3 , то суд покладає на останнього обов`язок відшкодувати завдані потерпілому матеріальні збитки.

Зважаючи на документальне підтвердження витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 , які підтверджуються відповідними чеками на придбання лікарських препаратів за період лікування, і те, що сума таких витрат обвинуваченим ОСОБА_3 , не відшкодована, а також пошкоджено вказаним злочинним діянням ОСОБА_3 , транспортний засіб потерпілого, сума котрого стверджується висновком експерта від 04.10.2013 року за №9/343, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 , 30054, 03 гривень (13192,91 грн., - лікування, що включає ліки та медичні процедури; 16861,12 грн. пошкодження транспортного засобу) майнової шкоди необхідно задовольнити в заявлених ним межах.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд також враховує положення Постанови Пленуму ВСУ за №4 від 31.03.1995р., зокрема п.4, який встановлює, що відповідно до вимог ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а також п.9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи ступінь моральних та фізичних страждань у зв`язку з заподіянням потерпілому ОСОБА_6 , тяжкого тілесного ушкодження, тривалість перебування його на стаціонарному лікуванні з приводу тілесних ушкоджень, подальше амбулаторне лікування, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, порушення нормального життєвого укладу потерпілого та його сім`ї, виходячи із засад розумності, виваженості, та справедливості, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 , слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_6 , 70000 грн., за заподіяну моральну шкоду, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо вирішення питання по розміру процесуальних витрат понесених позивачем на правову допомогу, то суд виходить із тих міркувань, що до таких витрат належать витрати на правову допомогу. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Згідно ст.ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог ст.137 ЦПК України. Згідно з даною статтею ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_6 , та Адвокатським об`єднанням «Паславський, Каралюс і Партнери» в особі керуючого адвоката ОСОБА_7 , 23.11.2017 було укладено договір про надання потерпілому ОСОБА_6 , правової допомоги, та згідно угоди отримав за свої послуги суму у розмірі 3 000 грн., що підтвердив у судовому засіданні позивач та стверджено документально, що відповідає ст.124 КПК України та ст.137 ЦПК України. Наявність наданого стороною позивача доказу, який міститься у матеріалах справи, дає можливість суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в цій частині про стягнення на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , в дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , необхідно рахувати з моменту (часу) звернення вироку до виконання та його затримання.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту звернення вироку до виконання та його затримання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Шегині, Мостиського району Львівської області, в користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с.Чмикос Любомильського району Волинської області, 30054 (тридцять тисяч п`ятдесят чотири) гривні 03 коп. майнової шкоди та 70 000 (сімдесят тисяч) гривень моральної шкоди, а всього на загальну суму 100054 (сто тисяч п`ятдесят чотири гривні) 03 коп.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 , відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Шегині, Мостиського району Львівської області, в користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с.Чмикос, Любомильського району Волинської області, 3000 (три тисячі) гривень понесених витрат на правову допомогу.
Речові докази: автомобіль марки «Опель Зефіра», реєстр. номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «Фольксфаген Джетта», реєстр.номер НОМЕР_2 , які знаходяться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області (м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6 Львівської області), - повернути їх законним володільцям, відповідно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Шегині, Мостиського району Львівської області, на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз, зокрема: - 440, 10 грн. - за проведення авто-технічної експертизи №1/653 від 09.09.2013р.; - 440, 10 грн. - за проведення авто-технічної експертизи №1/655 від 09.09.2013р.; - 440,10 грн. - за проведення інженерно-трасологічної експертизи №1/654 від 27.09.2013р.; - 978 грн. - за проведення товарознавчої експертизи №9/342 від 05.10.2013р.; - 978 грн. - за проведення товарознавчої експертизи №9/343 від 05.10.2013р.; - 293,40 грн. - за проведення інженерно-трасологічної експертизи №1/983 від 09.11.2013р.; - 1530 грн. - за проведення інженерно-трасологічної експертизи №4438 від 22.01.2014р.; - 2767,05 грн. - за проведення інженерно-трасологічної експертизи №1/736 від 27.08.2014р., - 613,80 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи №1/280 від 18.05.2015р.; - 1536 грн. - за проведення інженерно-транспортної експертизи №1/903 від 24.12.2015р.; - 4608 грн. за проведення комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №3502/3503/16-52 від 21.12.2015р.; - 11904 грн. за проведення комісійної судово-автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи №2968/2969/16-52 від 30.07.2017р., а всього на загальну суму 26528 (двадцять шість тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 55 коп.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили: «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1