Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/244/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.186 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2019 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в м. Олександрія, українця, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, страждає на гепатит «С», зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Олександрійського міського суду від 25.03.2013 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004326,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України строком на 60 днів, а саме: з 09 год. 30 хв. 07 червня 2019 року до 09 год. 30 хв. 05 серпня 2019 року, визначено заставу - у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 57630 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням, у кримінальному провадженні № 0004326, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 ч.2 ст.186 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004326,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 07.06.2019 року в нічний час доби, за попередньою змовою із ОСОБА_11 , проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав три відрізки телефонного кабелю ТППеП 50х2х0,32 довжиною 330 м, що належить ПАТ «Укртелеком».
Крім того, ОСОБА_8 15.05.2019 року в денний час доби, по вул. Волкова, поруч з будівлею магазину «Файно маркет», в місті Кропивницький відкрито повторно заволодів золотим ланцюжком потерпілої ОСОБА_12 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2019 року задоволено клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, визначено заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 57630 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Зокрема, відстоювання власної правової позиції є передумовою для впливу на потерпілих та свідків, знищенню чи перетворенню доказів, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування. Така кваліфікуюча ознака як повторність, є проявом ігнорування принципу мирного володіння майном. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу, підозрюваний буде мати можливість допустити вчинення нових корисливих кримінальних правопорушень. Місце проживання не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, що стане умовою для неявок, затягування розгляду кримінального провадження, тому застосування менш суворих видів запобіжних заходів. Тримання під домашнім арештом, не здатне забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого застосувавши до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , не містить доводів сторони обвинувачення стосовно неможливості застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. В ході судового розгляд вказаного клопотання - доводи щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів зі сторони обвинувачення також надані не були.

На переконання сторони захисту, в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_13 , суд дійшов до хибного переконання щодо необхідності задоволення вказаного клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_8 , працездатного віку, має на утриманні малолітню дитину, стан здоров`я не перешкоджає роботі, та як наслідок отримання законної доходу, з метою відшкодування завданого збитку.
Крім того, на переконання сторони захисту, при винесенні оскаржуваного рішення слідчий суддя не дотримався вимог практики ЄСПЛ, стосовно того, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання, яке може бути призначене підозрюваному не можуть бути визначальними при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що саме тяжкість інкримінованого злочину стала єдиною підставою для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжною заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому проігноровані були доводи сторони захисту з приводу відсутності у підозрюваного, на момент розгляду клопотання, судимостей.

Судом проігноровано процесуальну поведінку підозрюваною, а саме щире каяття та добровільне повернення частини раніше викраденого манна, наявність постійного місця проживання, а також наявність родини. Натомість, у своєму рішенні суд в якості підстав застосування найсуворішого запобіжного заходу вказав недоведені, а подекуди навіть не зазначенні в судовому засіданні доводи прокурора, щодо наявності ризиків.

Вислухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутність доказів, що на підтвердження ризиків, неврахування районним судом того, що підозрюваний працездатного віку, має на утриманні дитину, а також має постійне місце проживання.
Однак, зазначене колегія суддів не бере до уваги. Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_8 має судимість, не має постійного місця роботи, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів.
А тому, перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_8 може мати реальну можливість незаконно впливати на свідків, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі.
Доводи захисту щодо підозрюваний ОСОБА_8 може своєю працею заробляти собі на життя колегією суддів не може бути враховано, оскільки останній мав можливість своєю працею заробляти на життя та не вчиняти кримінальні правопорушення.
Також, необхідно зазначити про те, що за попереднім вироком ОСОБА_8 був засуджений до реального відбування покарання. Однак після його звільнення належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальні правопорушення.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що на даний час
ОСОБА_8 становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявні високий ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.
А тому, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших співучасників злочину, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Враховуючи наведене, беручи до уваги особу підозрюваного, у якого відсутні сталі соціальні зв`язки, який не має законного джерела отримання ним доходу, а також те, що після звільнення ОСОБА_8 не довів своєї соціальної адаптації у суспільстві та через незначний проміжок часу після звільнення вчинив новий корисливий злочини, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 ч.2 ст.186 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 )
Кримінальні правопорушення в яких підозрюється ОСОБА_8 є: умисними, повторними, корисливими, тяжкими, посягають на суспільні інтереси, що захищають право власності.

Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_8 та його особистість істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діянь, оскільки останній неодноразово судимий, вчинив нові кримінальне правопорушення через незначний проміжок часу після звільнення за вироком Олександрійського міського суду від 25.03.2013 року, яким його було засуджено за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останньою процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2019 року,якою підозрюваному застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 дні, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2019 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004326,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 ч.2 ст.186 КК України строком на 60 днів, а саме: з 09години 30 хвилин 07 червня 2019 року до 09 годині 30 хвилин, 05 серпня 2019 року, визначено заставу - у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 57630 гривень, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15 Ремез