Справа № 161/8407/19 Провадження №11-кп/802/495/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.110 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Полапи Любомльського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого, засуджено за ч.1 ст.110 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання; не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У порядку ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової лінгвістичної експертизи в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн.

Знято арешт з майна ОСОБА_7 , який був накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2019 року.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він у 2012 році (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), з метою обміну інформацією з необмеженою кількістю осіб за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням персональної обчислювальної машини зареєстрував y загальнодоступному та соціально-орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Вконтакте», за електронною адресою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », електронну сторінку (аккаунт) під мережевим псевдонімом « ОСОБА_9 ».

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у кімнаті №135 гуртожитку №3 СНУ ім. Л. Українки по вул.Ярощука м.Луцька, зa допомогою особистого смартфону марки «Samsung» моделі «Асе 3» із невстановленим досудовим розслідуванням ІМЕІ, використовуючи вказану сторінку під мережевим псевдонімом « ОСОБА_9 », з метою доведення до відома усіх користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Вконтакте», які відвідували (відвідуватимуть) попередньо створені електронні сторінки спільнот із назвами: «Любомль - столица мира ІНФОРМАЦІЯ_4 )» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_1 ); « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ); « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_8 a також автоматичного сповіщення усіх користувачів указаної соціальної мережі, котрі підписані на публікації таких спільнот, умисно, об 14:18 год. за адресою « ІНФОРМАЦІЯ_9 », об 14:18 год. за адресою « ІНФОРМАЦІЯ_7 » та об 14:33 год. за адресою «https://vk.com/club37520069?w=wall-37520069_82», розмістив графічні та текстові файли на яких зображені прапор України та пам`ятник ОСОБА_11 , поверх яких розміщено видрукуваний текст, що починається фразою «В Польше громкая премьера» та закінчується наступним текстом: «Не смотря на все это, много поляков считают Волынь своей территорией и большинство украинцев волынского региона били бы не против стать частью Польши. Так вперед, пусть настанет историческая справедливость. Волынь это Польша и нужно все сделать что бы земли объединились снова! «Доборолась Україна до самого краю..» (Т.Шевченко)», що був доступний для загального ознайомлення всіх користувачів вказаної соціальної мережі, які відвідували сторінки зазначених спільнот, та автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Вконтакте», що були підписані на публікації таких спільнот.

Згідно висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України в Управлінні Служби безпеки України у Волинській області №30/205 від 14.06.2018 року, текст у розповсюджених ОСОБА_7 матеріалах містить публічні заклики до дій з метою зміни меж території та державного кордону України.

Вказаний вище текст суперечить положенням ст.ст. 2, 69, 72, 73, 132 Конституції України, тобто являється матеріалом з публічними закликами до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Такими своїми умисними діями, які виразились у розповсюдженні матеріалів із закликами до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.110 КК України.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи доведеності своєї винуватості та правильності кваліфікації його дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вважає, що судом призначено покарання без належного дослідження особи обвинуваченого, а також пом`якшуючих покарання обставин. Зазначає, що він повністю визнавав свою вину у вчиненні злочину та активно сприяв його розкриттю. Раніше злочинів не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, на утриманні має малолітню дитину, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується. Під час судового розгляду провадження сторона захисту клопотала про застосування положень ст.69 КК України за наведених вище обставин, тобто призначення більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.110 КК України, однак місцевим судом жодним чином це не було враховано та не відображено у вироку суду. З огляду на це, просить вирок суду першої інстанції скасувати, та призначити йому із застосуванням ст.69 КК України за ч.1 ст.110 КК України більш м`яке покарання, а саме - у виді штрафу в розмірі визначеному законом.

Прокурор на вищевказану апеляційну скаргу обвинуваченого подав письмові заперечення, в яких доводи обвинуваченого, викладені у скарзі вважає повністю безпідставними, а оскаржуваний вирок цілком обґрунтованим і законним. Просить оскаржуваний вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав скаргу безпідставною, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його кваліфікація є правильною.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

За положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції судові рішення суду першої інстанції переглядає в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржуваний вирок таким вимогам закону відповідає повністю.

Обвинувачений в апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.

Проте такі його твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

З оскаржуваного вироку вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання, передбачене у санкції ч.1 ст.110 КК України у виді позбавлення волі та звільнено його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст.75, 76 КК України.

При цьому, в апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого через суворість, та з врахуванням положень ст.69 КК України, призначити покарання у виді штрафу, який фактично відбувається реально, тобто ставить питання про погіршення свого становища.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

За положеннями статей 51, 53 КК України штраф є одним із видів покарання і полягає у накладенні на засудженого грошового стягнення у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК України.

При цьому, ст.74 КК України передбачає можливість звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання, а ст.75 цього ж Кодексу встановлює, що таке звільнення можливе лише від покарань, встановлених цією нормою закону. Такий вид покарання як штраф до переліку покарань, зазначених у цій нормі закону, не входить, і у разі його призначення застосування звільнення від його виконання на підставі ст.75 КК України виключається. Штраф є більш м`яким за своїм видом покарання, але таким, що належить виконувати реально. Тобто, змінюючи судове рішення першої інстанції про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на реальне покарання у виді штрафу, апеляційний суд фактично погіршить становище обвинуваченого.

Крім того, за змістом ч.1 ст.421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Приймаючи судове рішення, яке фактично погіршило б становище обвинуваченого, суд апеляційної інстанції порушив би вимоги ст.421 КПК України, оскільки кримінальне провадження у суді апеляційної інстанції здійснюється лише за апеляційною скаргою обвинуваченого, а відповідно до вимог наведеної норми процесуального закону таке рішення апеляційний суд має право ухвалити лише за апеляційною скаргою прокурора, потерпілого чи його представника.

Як вбачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, одружений, на утриманні має малолітню дитину.

Колегія суддів вважає, що врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається апелянт, суд першої інстанції реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.110 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та звільнив останнього від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу, як на особу яку звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційній скарзі, фактично були враховані і оцінені судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні покарання.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необґрунтованою та відповідно такою, що не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку із чим відсутні підстави для його скасування або ж зміни.

Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого на підставі п.1 ч.1 ст.407 КПК України слід залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді