Справа № 639/6482/19
Провадж. № 1-в/639/633/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника ХВК №18 ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції провадження за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач Чернігівської області, громадянина України, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 30.01.2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у ДУ «Холодногірська ВК №18»,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України,-

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернувся ОСОБА_7 .
У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали клопотання та просили його задовольнити замінити ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, посилаючись на те, що засуджений відбув дві третини строку призначеного покарання, працевлаштований та має 3 заохочення.
Вислухавши думку прокурора та представника ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», які проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на відсутність об`єктивних даних, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, пояснення засудженого, думку захисника на підтримання вимог клопотання, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 3, п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
За змістом даної норми заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, та може бути застосована лише, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості заміни засудженому покарання більш м`яким обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, відповідно до якого на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу, та особова справа.
Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2017р.)
При цьому згідно раз`яснень, які містяться в п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Отже, суд відзначає, що при наданні оцінки поведінці засудженого та його ставленню до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 30.01.2015р. Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2016р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 №838-VIII) засудженому ОСОБА_4 у строк відбування покарання за вироком Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 30.01.2015р. зараховано строк попереднього ув`язнення з 30.01.2015р. по 03.03.2015р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Кінець строку призначеного ОСОБА_4 покарання 29.12.2022 року.
Отже, на час розгляду клопотання ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, що є однією з передумов заміни невідбутої частини покарання за скоєння тяжкого умисного злочину на більш м`яке.
Водночас, надаючи оцінку чи став ОСОБА_7 на шлях виправлення, необхідно зазначити таке.
Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.01.2015 року.
З 04.02.2015 року по 31.03.2015 року тримався у Сумському слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 31.03.2015 року по 08.12.2017 року відбував покарання в державній установі «Шосткінська виправна колонія (№66)». За час відбування покарання характеризувався посередньо. Режим відбування покарання порушував, за що мав 1 (одне) стягнення яке на цей час погашено у встановленому законом порядку. Мав 2 ( два) заохочення.
З 08.12.2017 року відбуває покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання характеризується посередньо. Режим відбування покарання не порушував, стягнень не мав. З метою стимулювання правослухняної поведінки має 1 (одне) заохочення. Працевлаштований на підприємстві установи до цеху № 2 столяром. Доручену йому роботу виконує, але під наглядом з боку представників адміністрації установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Відповідно до статті 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться без зацікавленості. Підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Участь у роботі самодіяльних організацій не приймає. Соціально-корисні зв`язки з матір`ю підтримує шляхом листування телефонних переговорів, отримує від неї передачі. Згідно вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.01.2015 року має позови на загальну суму 80786,91 грн. До установи надійшов виконавчий лист на суму 2924,87 грн., який погашено. Намірів щодо погашення іншої частини позову не висловлює.
Також суд відзначає, що за час відбування покарання 02.03.2017р. за порушення розпорядку дня до засудженого ОСОБА_9 було застосовано стягнення у виді попередження.
Згідно рішень дисциплінарної комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 10.01.2018р. №3, від 04.04.2018р. №30, від 04.07.2018р. №56, від 04.10.2018р. №84, від 10.01.2019р. №4, від 10.07.2019р. №72 застосування заходів заохочення до ОСОБА_9 визнано недоцільним (ч. ІІ а.о.с. 71-74, 78, 84)
Рішенням комісії ДУ «Шосткинська виправна колонія (№66)» від 30.08.2017р. №18 ОСОБА_9 відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації та КМРБ, як такому, що не стає на шлях виправлення (ч. ІІ а.о.с. 43)
Рішенням комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 20.01.2019р. відмовлено ОСОБА_9 в представленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, адже він не став на шлях виправлення. (ч. ІІ а.о.с. 77)
Вказані рішення засудженим оскаржені не були.
За змістом ст. ст. 100, 101, 154 КВК України, ст. ст. 81, 82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або про його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст. 100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст. 82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст. 81 КК України особа довела своє виправлення.
В матеріалах особової справи ОСОБА_8 відсутній висновок, що засуджений стає на шлях виправлення, а тому доводи засудженого про те, що він вже став на нього є безпідставними, не підтверджуються документально, більш того, спростовуються вищенаведеними даними.
Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_9 покарання свідчать, що в його поведінці відбулись певні позитивні зміни, проте, відсутні достатні підстави для висновку щодо можливості заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про те, що він став на шлях виправлення, та навпаки, встановлено, що весь строк відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, а тому, з урахуванням значності строку невідбутої частини покарання, в задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити, оскільки воно є необґрунтованим та безпідставним.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1