Справа № 347/769/17
Провадження № 1-кп/346/147/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия матеріали кримінального провадження № 0000141 від 14 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч.1, 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Коломийського міськрайонного суду знаходиться дане кримінальне провадження.
В судове засідання не з"явився обвинувачений ОСОБА_7 , причини його неявки суду не відомі, ухвала суду від 25 червня 2019 року про його розшук та затримання з метою приводу для проведення судового засідання не виконана.
В судовому засіданні прокурор просить вирішити питання про виділення із матеріалів кримінального провадження матеріали та письмові докази стосовно обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3 КК України в окреме провадження та зупинити розгляд справи про його обвинувачення, до його розшуку.

Також просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою, оскільки такий у нього закінчується 23 серпня 2019 року, а ризики, які враховувалися при обранні вказаного запобіжного заходу передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшились, як наслідок запобігти їм, шляхом застосування інших, більш м"яких запобіжних заходів неможливо через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого даному запобіжному заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник проти задоволення клопотання про виділення матеріалів стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в окреме провадження та зупинення розгляду справи про його обвинувачення до розшуку не заперечили, відносно продовження запобіжного заходу, вказали, що такий захід є надто суворим, а тому просять змінити на домашній арешт.

Виходячи із зазначеного суд приходить до висновку про доцільність задоволення вищевказаних клопотань прокурора, виходячи із наступного.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, на виклики суду не з`являється, по місцю проживання відсутній, місце його знаходження не відоме, постанова суду про його розшук та затримання з метою приводу для проведення судового розгляду залишилася не виконаною.

Констатуючи ухилення обвинуваченого від суду, суд керуючись вимогами ст. 335 КПК України, доходить до висновку про необхідність зупинення судового провадження стосовно нього та виділення матеріалів, які вказують на його причетність до інкримінованих йому кримінальних дій, в окреме провадження, до його розшуку.

Згідно ст. 331 ч.1 КПК України, суд зобов"язаний розглянути клопотання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку визначеного законом та ухвалою суду. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавлення волі, суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого та характеру висунутого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує йому, реальними залишаються ризики можливого ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та вчинення нових злочинів. Крім того суд враховує, що ряд злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_8 були вчинені ним під час застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який ним неодноразово порушувався, що і викликало надалі заміну його на тримання під вартою.

Таким чином на даному етапі судового розгляду, суд не вбачає підстав змінювати запобіжний захід обвинуваченому на інший більш м`який із викладених вище міркувань.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст. 331, 335, 362-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Виділити із матеріалів кримінального провадження № 0000141 від 14 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч.1, 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України матеріали і письмові докази,стосовно обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 185 ч.3 КК України в окреме провадження та зупинити розгляд справи про його обвинувачення, до його розшуку.

Виконання ухвали доручити Косівському відділу поліції.

Копію ухвали для здійснення контролю направити прокурору Коломийської місцевої прокуратури.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 07 жовтня 2019 року.

Копію ухвали направити начальнику Коломийської виправної колонії № 41.

Розгляд справи відкласти на 24 вересня 2019 року о 15:45 год., про що належно повідомити всіх учасників судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1