печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , особи відносно якої подано клопотання: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника прокурора Київської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 , про застосуванні відносно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави (екстрадицію), та покладення на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника прокурора Київської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 , про застосуванні відносно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави (екстрадицію), та покладення на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа №704188, порушена 16.12.2008 стосовно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 159 КК Російської Федерації.

04.04.2009 ОСОБА_4 притягнуто як обвинуваченого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 2 ст. 159, ч. 3 ст. 30, ч. 2 ст. 159 КК Російської Федерації.

28.12.2010 вказану особу слідчим СУ при УВС Красносільського району Санкт-Петербурга оголошено в розшук.

29.06.2017 рішенням оперативних підрозділів Російської Федерації ОСОБА_4 оголошений в міжнародний розшук.

Постановою Красносільського районного суду Санкт-Петербурга від 10.07.2017 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Рішенням цього ж суду від 18.07.2017 визначено рахувати строк тримання ОСОБА_4 під вартою з часу його екстрадиції на територію Російської Федерації.

26.10.2017 о 10 год. 50 хв. працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда Республіки Казахстан.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2017 до ОСОБА_4 , в порядку ст. 583 КПК України застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту російської сторони про його видачу.

Генеральною прокуратурою України 29.11.2017 отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_4 Генеральна прокуратура України відповідно до ст. 587 КПК України доручила прокуратурі Київської області.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2017, 30.01.2018, 26.03.2018, 22.05.2018 та від 18.07.2018 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до 16.09.2018.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2018 змінено міру запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на домашній арешт у визначений час доби до 25.10.2018.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2018, 16.11.2018та від 12.12.2018 ОСОБА_4 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений час доби до 09.02.2019.

Разом з тим, ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2019 скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2018 та встановлено новий строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби до 25.01.2019.

Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2019 та від 25.03.2019 щодо ОСОБА_4 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 24.05.2019.

Інкриміновані ОСОБА_4 правопорушення за законодавством України кваліфікуються за ч. 3 ст. 190 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не закінчилися.

В ході екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до ГУДМС України в Київській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за наслідками розгляду якої 23.04.2018 наказом № 156/1 останньому відмовлено в оформленні документів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказане рішення ОСОБА_4 оскаржив до ДМС України. Рішенням ДМС України від 27.06.2018 № 70-18 скарга на рішення територіального органу ДМС про відмову в оформлені документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відхилена.

Вищевказане рішення оскаржене в судовому порядку.

За таких обставин рішення по суті запиту російської сторони Генеральною прокуратурою України не прийняте, екстрадиційна перевірка триває.

Прокурор просить відповідно до вимог ст. 199 КПК України продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання уточнив, зазначив, що на разі відпала необхідність у продовженні обов`язку залишення на зберіганні у прокуратурі паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ріттер Ю.Я. у судовому засідання щодо задоволення клопотання не заперечував.
Адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти часткового задоволення клопотання прокурора, за виключенням обов`язку залишення на зберіганні у прокуратурі паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Крім того, просила проводити судове засідання у її відсутність.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, затриманого та його захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
На даний час екстрадиційна перевірка не завершена.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
Також, відповідно до ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про обрання особі, яка підлягає екстрадиції, запобіжного заходу не пов`язаного з утриманням під вартою, слідчий суддя зобов`язаний врахувати: відомості про ухилення даної особи від правосуддя в Такої стороні та дотримання цією особою умов, на підставі яких воно було звільнено з-під варти; тяжкість покарання, що загрожує за інкриміноване злочин, вік, стан здоров`я та інші характеризуючі дані.
Встановлено, що правовідносини між Україною і Російською Федерацією врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 та Європейською Конвенцією «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957.
Згідно ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах - у відносинах один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Відповідно до вимог ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах - Договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення їх до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог вищезазначеної Конвенції стосовно видачі ОСОБА_4 можливо виконати лише в тому випадку, якщо судом щодо останнього буде застосована міра запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя відповідно до ст.ст. 177, 178, 585 КПК України враховує тяжкість пред`явленого ОСОБА_4 звинувачення, за яке при доведеності вини передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, перебування останнього в міжнародному розшуку і обставини затримання на території України, в зв`язку з чим приходить до висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу (екстрадицію) і фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.

Разом з тим, звертаю увагу, що при написанні повного тексту судового рішення, слідчим суддею виявлено описку, у резолютивній частині короткого тексту ухвали, а саме помилково зазначено «до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу (екстрадицію) і фактичної передачі компетентним органам Республіки Казахстан» замість вірного «до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу (екстрадицію) і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації», а відтак вважаю за необхідне вказану описку виправити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 49 Конституції України, положеннями Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 та ст.ст. 179, 194, 585 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до двох місяців, або до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу (екстрадицію) і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, а саме до 21.07.2019 року, та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першою вимогою до прокурора та слідчого судді;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1