Ухвала
іменем України
13 листопада2019 року

м. Київ
справа № 318/2631/16-к

провадження № 51-5500 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 4 жовтня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 4 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 5 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі та надані до неї судові рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Як убачається з матеріалів касаційної скарги, під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України, районний суд ухвалою від 5 вересня 2019 року відмовив у задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжив йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Це рішення прокурор оскаржив у апеляційному порядку.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, цей суд виходив з того, що оскаржуване рішення було постановлено під час судового провадження, а тому в силу ч. 2 ст. 392 КПК окремому оскарженню не підлягає.
Такий висновок ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та є правильним.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК ухвали постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Ухвала районного суду про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не відноситься до передбачених ч. 1 ст. 392 КПК судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Таким чином, оскаржувана ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена з дотриманням вимог статей 392, 399 КПК та є законною.
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що, відмовивши у перегляді ухвали районного суду суд апеляційної інстанції залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження не ґрунтуються на вимогах закону.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення дотримання прав та законних інтересів учасників і можуть бути застосовані лише у випадках розв`язання правових питань у кримінальному процесі, які прямо не врегульовані цим законом, на відміну від ситуації у цій справі, коли статями 392, 399 КПК чітко встановлено правові обмеження щодо можливості оскарження таких рішень у апеляційному порядку.
Отже, відмова апеляційного суду у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на рішення місцевого суду, окреме оскарження якого на цій стадії процесу законом не передбачене, не може свідчити про порушення цим судом вимог закону.
За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, 441 КПК, Верховний Cуд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюпрокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 4 жовтня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3