Ухвала
12 червня 2019 року

м. Київ
Справа № 229/3115/17
Провадження № 51-2969 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 06 листопада 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 12 березня 2019 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 121 КК,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, ч. 5, ч. 6 зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК у касаційній скарзі закон вимагає зазначати: обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; додавати копії судових рішень, які оскаржуються; додавати її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
У касаційній скарзі не зазначено у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, відсутнє обґрунтування необхідності їх зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412 - 414 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на невірну кваліфікацію дій засудженого, захисник ОСОБА_4 належним чином не обґрунтував та не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного покарання з огляду на положення ст. 414 КПК.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі не зазначено, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , а також яким чином вони вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень, і були б безумовною підставою відповідно до ст. 438 КПК для скасування вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції касаційним судом з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 412, 419 цього Кодексу.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги захисник ОСОБА_4 вказує на неналежну, на його думку, оцінку доказів, що згідно з приписами статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, які він веде.
У порушення вимог ч. 5, ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не доданокопій рішень суду першої та апеляційної інстанцій, які мають бути належним чином завірені відповідно до вимог Порядку засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху й встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3