Справа № 675/1827/19
Провадження № 1-в/675/159/2019
У Х В А Л А

"23" вересня 2019 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку суду, відповідно до ст.ст.537, 539 КПК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 засуджений вироком Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року за ст.166 секція (1) btk та за секцією (2), підпункти a, b, f Кримінального кодексу Угорщини до довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років з обов`язковим видворенням за межі Республіки Угорщина.
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року вирок Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року визнаний. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислюється з 8 грудня 1999 року.
Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_4 змінено, виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину. Визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року щодо ОСОБА_4 . Приведено цей вирок у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за яким ОСОБА_4 вважається засудженим за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. В решті постанова апеляційного суду залишена без змін.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_4 зараховано в строк попереднього ув`язнення строк тримання під вартою як запобіжний захід з 08 грудня 1999 року по 21 серпня 2003 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_4 зараховано в строк попереднього ув`язнення перебування у СІЗО м.Ужгород з 08 травня 2007 року по 20 грудня 2007 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
22.08.2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про звільнення від відбування покарання відповідно до п.1 ч.1 ст.152 КВК України, мотивуючи тим, що він повністю відбув призначене йому вироком Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року покарання.
Крім того, у поданій заяві засуджений поставив питання про неправильне застосування Ізяславським районним судом (ухвала від 08.02.2019 року по справі №675/1297/19) закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення на підставі ст.413 КПК України.
В судовому засіданні засуджений відмовився від вказаної вимоги щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність Ізяславським районним судом при вирішенні його заяви по справі №675/1297/19. В іншій частині про звільнення його від подальшого відбування призначеного покарання на підставі п.1 ч.1 ст.152 КВК України заяву підтримав, просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 заяву засудженого ОСОБА_4 підтримав, просив її задовольнити.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_6 при вирішенні справи поклався на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечив.
Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Ізяславським районним судом Хмельницької області постановлено 08.02.2019 року ухвалу по справі №675/1297/18, провадження №1-в/675/3/2019, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про його звільнення від відбування покарання відповідно до п.1 ч.1 ст.152 КВК України в зв`язку з відбуттям призначеного йому вироком Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року покарання.
Зазначена ухвала Ізяславського районного суду від 08.02.2019 року за результатами апеляційного розгляду скарги засудженого залишена в силі ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 09.04.2019 року.
Тобто підстави звернення ОСОБА_4 , а також питання, яке ставиться перед судом, в даній справі та справі №675/1297/18 є аналогічними.
В судовому засіданні ОСОБА_4 також підтвердив суду, що підстави його звернення із заявами про його звільнення від відбування покарання як в даній справі, так і в справі №675/1297/18 є аналогічними. Водночас, ще однією підставою для звернення із заявою, що є предметом розгляду даної справи, як зазначив засуджений, є наявність ухвали Закарпатського апеляційного суду від 10.07.2019 року, якою за заявою ОСОБА_4 роз`яснено постанову Апеляційного суду Закарпатської область від 26.09.2007 року, якою визнано вирок Окружного суду Округу Бекес Руспубліки Угорщини від 21.03.2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21.08.2003 року.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Таким чином, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.07.2019 року роз`яснено постанову Апеляційного суду Закарпатської область від 26.09.2007 року без зміни її змісту.
Тобто, засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду повторно, після розгляду його аналогічної заяви у справі №675/1297/18, із заявою про звільнення його від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.152 КВК України в зв`язку із відбуттям призначеного судом покарання.
Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального судочинства є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ст.21 КПК України кожна особа має право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що особа має право на звернення до суду з відповідною заявою, клопотанням тощо, а в разі незгоди з ухваленим судом рішенням - на апеляційний, касаційний перегляд її справи в випадках та в порядку, передбаченому чинним КПК України.
Чинним КПК України не передбачено можливості повторного звернення до суду при наявності судового рішення, що набрало чинності, з такою самою заявою, поданою з тих самих підстав з аналогічними вимогами.
Положеннями КПК України чітко не виписано, як повинен діяти суд першої інстанції за таких обставин.
У силу ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, згідно з якими вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України (ст.21 КПК України).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.152 КВК України підлягає закриттю, оскільки питання, зазначене у його заяві, вже вирішувалося судом та з цього приводу наявне судове рішення, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі за заявою засудженого ОСОБА_4 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку суду, відповідно до ст.ст.537, 539 КПК України закрити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1