Справа № 541/2633/19
Провадження № 1-кп/541/342/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 27.05.2019 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, одруженого, з повною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
14.04.1989 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ за ч. 3 ст. 17, ст. 81, ст. 42 КК СРСР до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці з конфіскацією майна;
29.03.1991 вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 141,43 КК України строк 5 років з конфіскацією майна;
21.03.1996 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 141 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки;
16.06.1999 вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 141, п. 2 ст. 46 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;
06.10.2005 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;
04.12.2012 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;
11.04.2013 вироком Красноградського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;
22.06.2016 вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці;
24.11.2016 вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
26.12.2018 вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,26.12.2018 звільнений із зали суду по відбуттю покарання, утримується під вартою з 11 листопада 2019 року
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України
з участю інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , повторно, 24.05.2019 року близько 20 години 00 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), проходячи в Миргороді по вул. Залізничній, 2, Полтавської області, де біля приміщення залізничного вокзалу станції «Миргород», на велопарковці побачив велосипед марки «Аіст», зеленого кольору, належний потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу, викрав з велопарковки велосипед марки «Аіст», зеленого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №1016 від 06.06.2019 становить 1050 грн. 00 коп., належний потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 на вищевказаному велосипеді з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим довів свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 1050 грн. 00 коп.

Повторно, 08.06.2019 року близько 12 години 00 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_3 , правомірно перебуваючи в середині приміщенні санаторію «Миргород», що знаходиться в м. Миргороді по вул. Гоголя, 112, Полтавської області на території ПрАТ «Миргородкурорт», де в одній із кімнат на полиці помітив залишений без нагляду мобільний телефон марки «Samsung Duos GT-E1282T», належний ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_3 під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу, підійшов до полиці з якої викрав мобільний телефон марки «Samsung Duos GT-E1282T», чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта №1113 від 19.06.2019 становить 216 грн. 67 коп., належний потерпілому ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викрадений мобільний телефон залишив собі для власного користування, тим самим довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 216 грн. 67 коп.

Повторно, 08.06.2019 року близько 14 години 30 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_3 , проходячи в Миргороді по вул. Сорочинській, 2, Полтавської області, біля під`їзду №6 багатоквартирного житлового будинку помітив велосипед марки «ММВЗ», синього кольору, належний потерпілому ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_3 під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «ММВЗ» синього кольору, вартість якого згідно висновку експерта №1114 від 20.06.2019 становить 1100 грн. 00 коп., належний потерпілому ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_3 на вищевказаному велосипеді з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим довів свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 1100 грн. 00 коп.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
15 листопада 2019 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.
Згідно даної угоди ОСОБА_3 та потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.185 КК України, розміру майнової шкоди, спричиненої потерпілим, а саме: ОСОБА_6 в сумі 1050 грн. 00 коп., ОСОБА_5 в сумі 216 грн. 67 коп. та ОСОБА_7 в сумі 1100 грн. 00 коп., яка на день підписання угоди відшкодована обвинуваченим потерпілим в повному обсязі, шляхом повернення викраденого майна та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у виді 1 рік обмеження волі.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між потерпілими та обвинуваченим про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілі також розуміють наслідки затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, що підтвердив суду потерпілий ОСОБА_5 та підтвердили в наданих суду заявах потерпілі ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , де крім того просили про розгляд справи та затвердження угоди без їх участі.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до положень ст.124 КПК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Під час досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 11.11.2019 по 10.01.2020.
З метою запобігання ризику продовження злочинної діяльності, уникнення відбуття покарання а також забезпечення виконання процесуальних обов`язків суд вважає що клопотання прокурора про залишення обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу тримання під вартою до набрання вироком законної сили є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 314, ст.373, ст.374, ст.475 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 15 листопада 2019 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з часу набрання вироком законної сили.
ОСОБА_3 етапувати до виправного центру в порядку встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.
В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати час попереднього ув`язнення під вартою та час слідування під вартою до прибуття і постановки на облік у виправному центрі відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення експертизи в сумі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок.
Речові докази: велосипед марки «АІСТ», велосипед синього кольору марки «ММВЗ», мобільний телефон марки «Samsung Duos GT-E1282T» вважати повернутим власникам потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1