Справа № 203/1800/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0002800,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0002800, відомості за яким внесено до ЄРДР за ч.ч.1-4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України.
Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні про підзору у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України було повідомлено ОСОБА_5 .
В наданому клопотанні слідчий просив накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований за донькою підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_6 , 2009 р.н. В обгрунтування необхідності накладення арешту слідчий посилався на те, що вказаний житловий будинок було набуто ОСОБА_5 за кошти, отримані злочинним шляхом та оформлено на її малолітню доньку. Вказане нерухоме майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та підлягає арешту з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
В призначене судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, що в силу ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Також відповідно до положень ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне провести розгляд клопотання за відсутності власника майна, з метою запобігання ризикам його відчуження на користь третіх осіб.
Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.
Частинами 1 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

З повідомлення про підозру ОСОБА_5 вбачається, що останній інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України за 27 фактами шахрайства із загальною сумою матеріального збитку в розмірі 1619396,92 коп., які вчинялись протягом 2017-2019 років.
Санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Також наданими до клопотання матеріалами кримінального провадження підтверджено, що в період злочинної діяльності ОСОБА_5 офіційно джерела доходів не мала.
07.04.2017 року остання придбала у власність житловий будинок житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який 01.09.2018 року на підставі договору дарування було зареєстроване за малолітньою донькою підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_6 , 2009 р.н.
За вказаних обставин, які об`єктивно свідчать про придбання підозрюваною ОСОБА_5 зазначеного вище житлового будинку за відсутності офіційного джерела доходів, в період вчинення корисних злочинів за кошти, здобуті злочинним шляхом, перереєстрації будинку на свою малолітню доньку та наявності ризиків його подальшого відчуження на користь третіх осіб, з метою уникнення можливої конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане нерухоме майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та наявні передбачені п.п.1,3 ч.2 ст.170 КПК України підстави для арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98,100,131,132,167,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0002800 - задовольнити.
Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 104), право власності на який зареєстроване за ОСОБА_6 , 2009 р.н. ( НОМЕР_1 ).
Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1