Справа № 457/1128/19
провадження №1-кс/457/393/19
УХВАЛА

04 жовтня 2019 року м. Трускавець

Слідчий суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання слідчого СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, яке погоджено прокурором Трускавецького відділу Дрообицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000379.
Перевіривши надані матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо кримінального провадження, в межах якого було подано дане клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, -
в с т а н о в и в:
У проваджені слідчого відділу Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000379 від 03.10.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 194 КК України

В ході досудового розслідування встановлено, що в Трускавецьке ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області звернувся ОСОБА_5 про те, що 03.10.2019 приблизно о 02 год 20 хв, невстановлена особа умисно, шляхом підпалу пошкодила його автомобіль марки «HYUNDAIACCENT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_1 , внаслідок чого автомобіль згорів.

03.10.2019 в ході огляду місця події біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_1 вилучено пожежне сміття з асфальтного покриття з-під передньої частини автомобіля, яке поміщено в картонну коробку №1 та пожежне сміття із салону автомобіля, яке поміщено у картонну коробку №2.

03.10.2019 постановою слідчого СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області пожежне сміття з асфальтного покриття з-під передньої частини автомобіля, яке поміщено в картонну коробку №1 та пожежне сміття із салону автомобіля, яке поміщено у картонну коробку №2 , визнано речовим доказом.

Враховуючи те, що пожежне сміття з асфальтного покриття з-під передньої частини автомобіля, яке поміщено в картонну коробку №1 та пожежне сміття із салону автомобіля, яке поміщено у картонну коробку №2 могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, а тому воно підпадає під ознаки речей, визначених у ст.98 КПК України. По даному речовому доказу необхідно провести судову експертизу нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів, а також в разі необхідності інші експертизи, на підставі вищенаведеного достатні підстави для накладення на них арешту з метою забезпечення їх збереження.

Дослідивши та перевіривши надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Частина 2 ст. 173 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна застосовується з метою збереження речових доказів. В силу статті 98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій. Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слід задовольнити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на пожежне сміття з асфальтного покриття з-під передньої частини автомобіля, яке поміщено в картонну коробку №1 та пожежне сміття із салону автомобіля, яке поміщено у картонну коробку №2.

Місце зберігання вищевказаного автомобіля визнати Трускавецьке ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Мазепи, 19А.

Питання з забезпечення виконання ухвали покласти на слідчого СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1