28.11.2019
Справа № 642/8080/19
Провадження № 1-кс/642/4154/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на незаконне позбавлення свободи, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся адвокат ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України зі скаргою на незаконне позбавлення свободи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та тримання його у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В скарзі просив зобов`язати керівника ХОВК негайно доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; зобов`язати надати доступ та можливість вільного спілкування адвокату ОСОБА_3 з ОСОБА_6 ; забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_6 та надання йому медичної допомоги; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки ОСОБА_6 згідно із законодавством.

В обґрунтування скарги посилався на те, що громадянина ОСОБА_6 незаконно викрали невідомі особи 26.11.2019 року та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 незаконно позбавлений волі та тримається на збірному пункті ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заяву, зазначив, що ОСОБА_6 незаконно утримується на збірному пункті та позбавлений волі. Вдень він спілкувався зі своїм клієнтом, який повідомив про тиск на нього і жорстоке погодження, а також формальне проходження медичного огляду. ОСОБА_6 страждає на хронічне захворювання з урології, однак, медичної документації про це в нього немає. Ввечері черговий ХОВК не допустив його для спілкування з ОСОБА_6 . З повідомленням про злочин у відношенні ОСОБА_6 він до органів поліції не звертався.
Представник Харківського обласного комісаріату проти скарги заперечував та зазначив, що відповідно до постанови КМУ №352 від 21.03.2002р. ОСОБА_6 призваний на строкову військову службу, та зарахований до команди, яка у найближчий час відбуде до військової частини. ОСОБА_6 проводилося медичне обстеження відповідними лікарями-спеціалістами і питання щодо їх кваліфікації, чи формального ставлення до їх роботи не є доречним. Збірний пункт не є місцем тримання осіб під вартою. На його території не розташовані озброєні підрозділи, які виконують вартові функції, тобто під вартою ніхто не тримається. Правові відносини в даному випадку не регулюються КПК України, а регулюються Конституцією України та спеціальними Законами про оборону та військову службу.
Прокурор підтримала думку представника ХОВК та вважала скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
ОСОБА_6 був визнаний лікарською комісією придатним до військової службита призовною комісією був призваний на строкову військову службу протоколом №39 від 25.11.2019р., і у зв`язку з цим ОСОБА_6 на даний час перебуває на збірному пункті ХОВК для зарахування до команди та відправлення до військової частини.
Слідчий суддя вислухавши пояснення сторін вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.
Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень, та які подані в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пунктом 10 ч.1 ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
За приписами п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком українців (ст. 65 Конституції та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»)
За приписами ст. 2, 3, 4 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань здійснюється шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Робота обласного збірного пункту регулюється пунктом 98 Постанови №352, від 21 березня 2002р. «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», в якій зазначено наступне.
«Обласний збірний пункт створюється за наказом обласного військового комісара з метою організованого відправлення призваних до військових частин, перевірки правильності їх призначення за видами (родами військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями, формування військових ешелонів (команд), передачі призваних представникам військових частин, які прибули для прийняття і супроводження призваних, а також забезпечення їх усім необхідним на час перевезення до місця призначення.
Обласний збірний пункт спрямовує свою роботу на запобігання випадкам направлення до Збройних Сил та інших військових формувань громадян, непридатних до військової служби за станом здоров`я, призовників, які мають право на відстрочку від призову, а також які не відповідають встановленим вимогам служби у відповідних військових частинах Збройних Сил та інших військових формувань. Обласні збірні пункти можуть створювати резерв призовників у необхідній кількості з числа тих, які відправляються в командах. Резерв використовується в міру потреби для поповнення команд у разі повернення окремих осіб із числа призваних за станом здоров`я або інших обставин. Затримувати на обласних збірних пунктах призовників, які перебувають у резерві, більш як на 2-3 доби або повертати осіб, придатних до військової служби, назад до районних військових комісаріатів забороняється.
Призовників, сформованих у команди, батьки та сім`ї яких проживають у містах, де розташовані збірні пункти, дозволяється відпускати додому шляхом надання їм короткочасного звільнення. Перед звільненням з призовниками проводиться інструктаж, під час якого їм також повідомляється про час повернення на обласний збірний пункт для відправлення до військової частини.
Видача записок про звільнення проводиться після особистого розпису призовників у книзі інструктажу, що зберігається у начальника обласного збірного пункту, який відповідає за її ведення.»
Надані суду дані представником ІНФОРМАЦІЯ_1 свідчать про те, що ОСОБА_6 на момент розгляду скарги не є особою, яка незаконно позбавлена волі чи утримується під вартою, а тому відсутні відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м.Харкова знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, у зв`язку із чим в поданій скарзі необхідно відмовити.
Разом із цим, суд наголошує, що для перебування призовника на збірному пункті військового комісаріату, будь-якої ухвали суду не потребується. Обласний збірний пункт не є місцем відбування покарання у вигляді позбавлення волі або тримання під вартою.
В даному випадку правовідносини, що виникли між ХОВК та ОСОБА_6 не регулюються нормами КПК України. Незгода призовника, його представника чи батьків з висновками медичної комісії не відноситься до компетенції слідчого судді.
Разом із цим,відмовляючи у задоволенні скарги, з метою захисту конституційних прав громадянина, є необхідним зобов`язати відповідних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечити додержання конституційних прав ОСОБА_6 у разі, якщо такі права були порушені.
Керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на незаконне позбавлення свободи відмовити.

Зобов`язати відповідних осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечити додержання конституційних прав ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 28.11.2019р.

Слідчий суддя ОСОБА_1