У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новодеського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2019 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 листопада 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.311 КК України, у кримінальному провадженні № 0000249 від 06.09.2019 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 04 листопада 2019 року.
Визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 35 (тридцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 70 245 (сімдесят тисяч двісті сорок п`ять) грн. 00 коп.

Постановлено у разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до органів досудового розслідування та суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні;
- докласти зусиль до пошуку роботи або навчання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 04 листопада 2019 року та визначити заставу у розмірі 200 700 грн, що становить сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, та не доведено його причетність до вчинення злочину передбаченого ст.311 КК України.
Зазначає, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину не визнає. Також не має підстав вважати, що він продовжуватиме злочину діяльність, оскільки, інкримінований йому злочин не вчиняв.

Стверджує, що підозрюваний ОСОБА_6 не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчилась та він міг продовжувати спокійно жити далі.
Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_6 має місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, в судовому засіданні наголошував, що буде сприяти слідству у з`ясуванні обставин даної справи, та виконувати всі процесуальні дії, які необхідні при розслідуванні справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, визначаючи розмір застави формально підійшов до вирішення вказаного питання та в порушення вимог ст. 177, 178 КПК України, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки, з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість, у тому, шо підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Так, судом безпідставно не взято до уваги ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки він не має будь-якого офіційного місця роботи та постійного законного джерела заробітку, а також постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків.

Зазначає, що ОСОБА_6 не має офіційних джерел прибутку та місця роботи, обрав як джерело накопичення коштів, діяльність пов`язану із здійсненням реалізації прекурсорів, яка припинена лише завдяки діям працівників правоохоронних органів. Грошові кошти, здобуті в результаті власних злочинних дій він може використати для внесення встановленого судом першої інстанції розміру грошової застави, яка значно менша вказаної суми.

Наполягає на призначенні застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 200 700 грн.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він за попередньою змовою з ОСОБА_8 від невстановленої в ході досудового слідства особи, в невстановлений в ході досудового слідства дату та час, перебуваючи в приміщенні відділенні № 1 «Нової пошти», що розташоване за адресою: м.Нова Одеса, вул.Центральна № 175 незаконно придбали прекурсори з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин. В подальшому ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 , переслідуючи єдиний злочинний умисел, незаконно зберігали прекурсори в багажному відділені автомобіля марки ВМW X 5 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким має право керувати ОСОБА_8 з метою подальшого пересилання прекурсорів та отримання грошової винагороди на банківські карти останніх.

06.09.2019 в нічний час ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 , діючи обопільно, пересуваючись на автомобілі марки «ВМW Х-5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , розкладали попередньо виготовлені предмети у вигляді ядра горіха «закладки», в яких знаходились наркотичні речовини до заздалегідь передбачених схованок на території Центрального та Заводського району м. Миколаєва. В ході розкладання «закладок» ОСОБА_8 завіз ОСОБА_6 до місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому продовжив сам розкладати «закладки» на території Заводського району м. Миколаєва.

06.09.2019 в період часу з 04 год. 30 хв. по 06 год. 40 хв. під час проведення обшуку автомобіля марки ВМW X 5 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 біля житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Бузький бульвар, 3 виявлено та вилучено прекурсори, а саме кристалічну речовину жовтого кольору у 15 (п`ятнадцяти) полімерних пакетах, які останні зберігали в вищезазначеному транспортному засобі з метою його використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин.

Згідно висновку експерту № 1375 від 06.09.2019 року надана на експертизу кристалічна речовина жовтого кольору у 15 (п`ятнадцяти) полімерних пакетах містить у своєму складі 1 -феніл-2-нітропропен, який відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюється заходи контролю.

Загальна маса 1-феніл-2-нітропропен в складі речовини у 15 (п`ятнадцяти) полімерних пакетах становить 950,9863 г.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст.311 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин в особливо великих розмірах. Відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР 09.05.2019 року за №0000249.

06.09.2019 року ОСОБА_6 затримано, згідно ч. 4 ст. 208 КПК України як особу, підозрювану у вчиненні злочину.

06.09.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 311 КК України.

Слідчим до суду подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного, свідків, продовжити вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, а також те, що підозрюваний на обліку у лікарів не перебуває, відсутність міцних соціальних зв`язків в місті його фактичного проживання, відсутність постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного, зазначив, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись вимогами ст.183 КПК України, визначив підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, передбачений п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України - 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги захисника, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника, та підтримав свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Слідчим суддею вірно зазначено в ухвалі про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, який згідно ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме: даними з Витягу з ЄРДР від 09.05.2019 р. за № 0000249 про реєстрацію кримінальних проваджень, передбачених ч.1 ст.307 КК України та ч.3 ст.311 КК України, даними протоколом обшуку від 06.09.2019 року, висновком експерта № 1375 від 06.09.2019 року, згідно якого надана на експертизу кристалічна речовина жовтого кольору у 15 полімерних пакетах містить у своєму складі 1-феніл-2-нітропропен, який відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю. Загальна маса 1-феніл-2-нітропропену в складі речовини у 15 полімерних пакетах становить 950,9863 г.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційної інстанції.

Тому доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України є безпідставними.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, щоматеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , раніше не судимий, не працює, постійного та стабільного джерела доходів не має, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 311 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна. А тому, є обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик продовження вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, так як він отримував від кримінального правопорушення дохід. Також слідчим суддею встановлено існування ризику незаконного впливу на підозрюваного та свідків, так як не встановлені всі особи, причетні до вказаного кримінального правопорушення. Ризик того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді в частині визначеного підозрюваному ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого суді в частині визначення саме такого розміру застави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному застави в розмірі 35розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 70 245 гривень, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обираючи даний розмір застави слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення поклав наявність таких обставин, як скоєння тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, враховував матеріальне становище підозрюваного, та обґрунтовано визначив підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави відповідно до пункту 2 частини 5статті 182 КПК України, в сумі 70 245 гривень, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Окрім того, у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту щодо ОСОБА_6 слідчим і прокурором взагалі не порушувалось питання, щодо застосування до підозрюваного застави та її розміру, відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч. 3 ст.183 КПК України, слідчий суддя належним чином умотивував розмір застави. При цьому було враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, інші данні про його особу та ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

За такого, вимога прокурора щодо визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави, який перевищує межі, встановлені п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, є безпідставною.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак для задоволення апеляційних скарг захисника та прокурора.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 405,407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2019 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 04 листопада 2019 року та визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 35 (тридцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 70 245 (сімдесят тисяч двісті сорок п`ять) грн. 00 коп. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді