У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, зобов`язання слідчого відновити досудове розслідування, доступ до речей і документів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про визнання протиправною бездіяльності старшого слідчого з ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 , пов`язаною з грубим порушенням прав ОСОБА_3 , передбачених ст. 42 КПК України та умисним грубим порушенням вимог ст. ст. 283, 290 КПК України; зобов`язання слідчого ОСОБА_6 відновити досудове слідство у кримінальному провадженні №0001495; здійснення доступу до речей і документів з архіву Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальної справи бублика ОСОБА_7 , засудженого за ст. 114 (шпигунство) КК України.

ОСОБА_3 та його захисник в судовому засіданні підтримали викладені у скарзі вимоги та просили їх задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, просив в її задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника (підозрюваного), захисника, слідчого, дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Як встановлено Судом, в провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження №0001495 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, в рамках якого ОСОБА_3 має статус підозрюваного.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження та пояснень учасників процесу, станом на даний час досудове розслідування в даному кримінальному провадженні завершено та в порядку ст. 290 КПК України надано доступу до матеріалів досудового розслідування. Слідчим суддею для сторони захисту встановлено строк на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

При цьому, звертаючись із даною скаргою до слідчого судді, підозрюваний покликається на те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим не було вжито всіх заходів для з`ясування обставин кримінального провадження, зокрема, у встановленому процесуальним законом порядку не здійснено тимчасового доступу до кримінальної справи ОСОБА_8 , засудженого за ст. 114 (шпигунство) КК України з архіву Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Частинами 1,2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Відповідно ж до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Системний аналіз змісту статей 22 та 93 КПК України свідчить про те, що збирання та подання доказів у кримінальному провадженні, що є елементом принципу змагальності, є рівним правом як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, оскільки сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В поданій до суду скарзі заявником не наведено обставин, які унеможливлювали вжиття стороною захисту заходів щодо самостійного здобуття відповідних доказів.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що сторона захисту, яка звертається до слідчого із клопотання про ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, повинна довести необхідність здійснення такої процесуальної дії, зіславшись на відповідні обставини, які такого вимагають, як і довести сам факт існування доказів, для здобуття яких сторона ініціює здійснення такого заходу як тимчасовий доступ до речей і документів.

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що в матеріалах кримінального провадження №0001495 в томі 5 міститься копія Вироку Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 19.02.2002 року стосовно ОСОБА_8 .

В поданій до суду скарзі та в судовому засіданні скаржником не спростовано за допомогою належних засобів доказування вищевказаних обставин.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що сторона захисту, яка звертається до слідчого із клопотання про ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, повинна довести необхідність здійснення такої процесуальної дії, зіславшись на відповідні обставини, які такого вимагають.

В судовому засіданні скаржником та його захисником не доведено необхідності та доцільності здійснення доступу до кримінальної справи громадянина ОСОБА_8 , з огляду на обставини, які підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження №0001495.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на дискреційних характер повноваження слідчого щодо проведення в рамках кримінального провадження слідчих (розшукових) дій, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Крім того, необґрунтованими є вимоги скарги про визнання протиправною бездіяльності старшого слідчого з ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 , пов`язаною з грубим порушенням прав ОСОБА_3 , передбачених ст. 42 КПК України та умисним грубим порушенням вимог ст. ст. 283, 290 КПК України, оскільки належних доказів на підтвердження обґрунтованості даної вимоги слідчому суді не надано.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, зобов`язання слідчого відновити досудове розслідування, доступ до речей і документів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду складено та підписано 29.11.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1