печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

володільця майна - адвоката ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
10.10.2017 року в провадження судді Печерського районного суду м. Києва після повторного автоматизованого розподілу справ надійшов обвинувальний акт №0000254 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_7 підтримала позицію прокурора та просила призначити провадження до судового розгляду.
Обвинувачені думку захисника підтримали.
Суд заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Згідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Також до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що серед інших відомостей обвинувальний акт в обов`язковому порядку має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт в обов`язковому порядку має містити посилання на місце та час вчинення кримінального правопорушення, мотив та мету його вчинення, що відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягає доказуванню та впливає на кваліфікацію правопорушення. Однак, зазначені відомості в обвинувальному акті від 14.03.2013 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутні.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_9 , діючи умисно, будучи службовою особою, організував розтрату майна в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.
Кримінально процесуальним кодексом України, передбачається, що організатором є особа, яка організувала вчинення злочину (злочинів) або керувала його (їх) підготовкою чи вчиненням. Організатором також є особа, яка утворила організовану групу чи злочинну організацію або керувала нею, а також особа, яка забезпечувала фінансування чи організовувала приховування злочинної діяльності організованої групи або злочинної організації.
Організатором, злочину згідно ст. 27 є особа, яка вчинила хоча б одну з таких дій:
1) організувала вчинення злочину (злочинів);
2) керувала підготовкою злочину (злочинів) або його (їх) вчиненням;
3) утворила організовану групу чи злочинну організацію;
4) керувала організованою групою чи злочинною організацією;
5) забезпечувала фінансування організованої групи чи злочинної організації;
6) організовувала приховування злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.
Керування підготовкою злочину (злочинів) передбачає спрямування дій виконавця, пособника чи підбурювача на готування до одного чи декількох злочинів.
Керування вчиненням злочину (злочинів) передбачає спрямування зусиль інших співучасників на безпосереднє виконання об`єктивної сторони злочину (дій виконавця) чи забезпечення такого виконання (дій пособника та підбурювача).
Особливістю цього виду організаторських дій є те, що вони пов`язані з безпосереднім виконанням об`єктивної сторони злочину і здійснюються в процесі вчинення злочину або перед самим його початком.
Організація вчинення злочину, керування його підготовкою чи вчиненням, а також інші форми організації злочинної діяльності не виключають участі організатора у виконанні об`єктивної сторони злочину, тобто участі його у злочині як виконавця. За таких обставин дії організатора слід кваліфікувати за статтею Особливої частини КК, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин без посилання на ст. 27.
Якщо у вчиненні одного злочину особа брала участь як організатор, а в іншому - як виконавець, пособник чи підбурювач, її дії у кожному разі повинні одержувати самостійну правову оцінку.
Крім того, обставини вчинення кримінального правопорушення, так як вони викладені в обвинувальному акті, не вказують на інших учасників злочину та їх роль у вчиненні кримінального правопорушення, що інкримінується, а тому посилання сторони обвинувачення на ч. 3 ст. 27 КК України не відповідає викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті також не конкретизовано час, місце та обставини вчинення дій щодо підписання конкретних документів (договорів), які вказують на наявність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України.
Відповідно до формування обвинувачення, викладеного стороною обвинувачення, не вбачається за можливе встановити розмір збитків, оскільки відсутнє посилання на висновок експерта, складений згідно ст.ст. 101-102 КПК України, щодо розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, що є обов`язковим елементом для кваліфікації діяння за ст.191 КК України.
Крім того, в обвинувальному акті не конкретизовано обвинувачення в частині посадових обов`язків ОСОБА_9 , як службової особи віце-президента начальника управління корпоративної політики АТ ХК «Київміськбуд», в частині обвинувачення за ст. 366 КК України щодо підроблення офіційного документу.
Вивчаючи обвинувальний акт, в частині висунутого обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, тобто у внесені до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, будучи службовою особою та діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Проте, фактичні обставини, що зазначені стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 не відповідають вимогам зазначеної статті, оскільки в обвинувальному акті на зазначено час, місце та обставини при яких виник факт попередньої змови групи осіб.
Згідно ж п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. № 8 суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.
Неконкретність обвинувачення є порушенням права обвинувачених на захист, яке не може бути усунене судом в ході судового розгляду.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що бвинувальний акт, всупереч вимог п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, не містить чіткого формулювання обвинувачення
Відповідно до кримінально-процесуального закону обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 91 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
У зв`язку з відсутністю формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, суд в подальшому буде позбавлений можливості проводити судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення у відповідності до ст. 337 КПК України та скласти вирок у відповідності до ст. 374 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 194, 291, 314, 315 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000254 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України - повернути прокурору прокуроратури міста Києва.
Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3