ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2154/19 Справа № 191/183/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 липня 2018 року за злочини, які були скоєні ним 02.09.2017 року, 13.09.2017 року, 17.09.2017 року та 22.09.2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, затриманий він був 26.10.2017 року. У попередньому кримінальному провадженні, вирок за яким був частково приєднаний до вироку Апеляційного суду Донецької області від 19.07.2018 року, ОСОБА_7 під вартою не перебував. Таким чином, у суду відсутні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання, оскільки він був затриманий 26.10.2017 року та вважає, що до нього може бути застосована ч. 5 ст. 72 КК України, тому що він скоїв злочин у 2016 році.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, яка проти задоволення скарги заперечувала, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
При надходженні до суду клопотань про зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі суди повинні забезпечити точне та неухильне дотримання законодавства та керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України «Про попереднє ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838 YІІІ від 26 листопада 2015 року ч. 5 ст.72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Частиною 5 ст. 72 КК України визначено, що у разі засудження до позбавлення волі суд зараховує строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5ст. 72 КК України(зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Апеляційним переглядом встановлено, що вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 липня 2018 року ОСОБА_7 вирок Краматорського міського суду Донецької області від 04 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_7 скасовано в частині призначеного покарання та засуджено останнього за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 13.10.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Колегією суддів також встановлено, що в межах кримінального провадження №0001251, за результатами розгляду якого 13.10.2016 року було ухвалено вирок Дзержинським міським судом Донецької області, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , який скоїв злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, 17.07.2016 року, застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Таким чином, як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_7 в рамках цього кримінального провадження не був попередньо ув`язнений, а його було взято під варту 26 жовтня 2017 року в залі Краматорського міського суду Донецької області на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справ №234/15997/17 (1-кс/234/5653/17) про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження №0002478, у якому злочини були скоєні ним 02.09.2017 року, 13.09.2017 року, 17.09.2017 року та 22.09.2017 року.
Отже, в даному випадку суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», у зв`язку з чим доводи апелянта про необхідність зарахування йому строку попереднього ув`язнення до покарання є необґрунтованими та такими, що вимогам закону України про кримінальну відповідальність не відповідають.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку його попереднього ув`язнення у строк покарання - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4