Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1353/19
У Х В А Л А
08.10.2019 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Виноградів клопотання про застосування заходів медичного характеру по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000269 від 19.03.2019 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підвиноградів Виноградівського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2019 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де постійно проживає разом з потерпілою ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, суспільну небезпечність та наслідки, що можуть настати при їх вчиненні, в ході сварки з потерпілою, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, взяв двома руками дерев`яну тростину, якою потерпіла ОСОБА_7 користується для пересування, після чого, тримаючи вказану тростину в руках, умисно завдав декількох ударів (не менше трьох) лежачій ОСОБА_7 в область голови, тулуба, кінцівок рук та ніг.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран на шкірних покривах правої кисті, правого передпліччя, тім`яної ділянки голови, як згідно висновку експерта №41 від 09 квітня 2019 року та додаткового висновку експерта до №41 від 12 квітня 2019 року кваліфікуються як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів II-III-IV п`ясних кісток правої кисті, які згідно висновку експерта №41 від 09 квітня 2019 року та додаткового висновку експерта до №41 від 12 квітня 2019 року кваліфікуються як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно висновку експерта №41 від 09 квітня 2019 року та додаткового висновку експерта до №41 від 12 квітня 2019 року тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран на шкірних покривах правої кисті, правого передпліччя, тім`яної ділянки голови та відкритих переломів II-III-IV п`ясних кісток правої кисті виникли від ударно травматичної дії твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення і не виключено, що цим предметом була дерев`яна палиця (тростина), вказана в наданому протоколі огляду.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що 17.03.2019 року перебував у збудженому стані, тому наніс декілька ударів палицею бабусі ОСОБА_7 по руці та різних частинах тіла.

Вина ОСОБА_6 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом заяви про вчинене кримінальне правлпорушення або таке, що готується від 19.03.2019 р., згідно якого 17.03.2019 р. близько 18.45 год., перебуваючи в себе за місцем проживання в АДРЕСА_2 ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодженнґ ОСОБА_7 (а.п.6-6зв.);

- рапортом від 18.03.2019 р., згідно якого 18.03.2019 р. до ч/ч Виноградівського ВП надійшло повідомлення від лікаря приймального відділення Виноградівської ЦРЛ про те, що каретою ШМД була доставлена сігеті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 діагноз відкритий перелом правої кінцівки. (а.п. 7);

- протоколом огляду місця події від 08.04.2019 р. з фото таблицею, згідно якого проведено огляд будинку в АДРЕСА_2 (а.п.8-13);

- висновком експерта № 41 від 08.04.2019 р., згідно якого проведеною судово-медичною експертизою в громадянки ОСОБА_7 встановлено наявність, клінічно підтверджених, тілесних ушкоджень: «Відкритий перелом II-III-IV п`ястних кісток правої кисті. Забійно-рвані рани правої кисті, правого передпліччя, тім`яної ділянки голови. Забій-побої голови, правої верхньої кінцівки, правого стегна».

Усі, вказані вище, тілесні ушкодження виникли від ударної травматичної дії твердого(их) тупого(их) предмету(ів) по ударному механізму спричинення. Місцями прикладання сил являлись місця розташування ушкоджень.

Судово-медичних даних за конкретизацію травматичного знаряддя не має.

Час виникання всіх вказаних вище тілесних ушкоджень, по даним медичної документації, відповідає періоду 17.03.2019 року.

В момент виникнення всіх, вказаних вище, тілесних ушкоджень потерпіла громадянки ОСОБА_7 могла знаходитися в любому положенні, при якому ділянки тіла з ушкодженням були доступні для здійснення травмуючих впливів.

Тілесні ушкодження у вигляді синців - це ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів і за цією ознакою, у відповідності з пунктом 2.3.5. "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» їх слід кваліфікувати як ЛЕГКІ ТІЛЕСНІ УШКОДЖЕННЯ, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран - це ушкодження, що спричиняють розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів але не більше 21 дня і за цією ознакою, у відповідності з пунктом 2.3.1/а "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» їх слід кваліфікувати як ЛЕГКІ ТІЛЕСНІ УШКОДЖЕННЯ, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

По степені тяжкості ушкодження у вигляді переломів II, III, IV п`ястних кісток кисті спричиняють розлад здоров`я тривалістю більше 21 дня і за цією ознакою, згідно пункту 2.2.1/в "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (а.п.38-40);

- додатковим висновком експерта до № 41 від 12.04.2019 р., згідно якого при проведенні судово-медичного обстеження в громадянки ОСОБА_7 встановлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді рани на шкірних покривах лобно-тім`яної ділянки волосистої частини голови по центру, синців на шкірних покривах зовнішньої поверхні верхньої та середньої третин правого плеча та синця на шкірних покривах зовнішніх поверхонь в ділянці правого кульшового суглоба та верхньої третин правого стегна. В лікарні в громадянки ОСОБА_7 встановлено наявність клінічно підтверджених тілесних ушкоджень: «відкритий перелом IІ-IIІ-IV п`ястних кісток правої кисті. Забійно-рвані рани правої кисті, правого передпліччя, тім`яної ділянки голови. Забій-побої голови, правої верхньої кінцівки, правого стегна».

Тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран на шкірних покривах правої кисті, правого передпліччя, тім`яної ділянки голови та відкритих переломів ІI-III-IV п`ястних кісток правої кисті виникли від ударної травматичної дії твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення і не виключено, що цим предметом була дерев`яна палиця (трость), вказана в наданому протоколі огляду.

Тілесні ушкодження у вигляді 1 (одного) синця на шкірних покривах зовнішньої поверхні верхньої та середньої третин правого плеча та 1 (одного) синця на шкірних покривах зовнішніх поверхонь в ділянці правого кульшового суглоба та верхньої третин правого стегна виникли від дії тупих твердих предметів з переважаючою травмуючою поверхнею, або ударянні об такі та могли виникнути при падінні тіла з вертикального, або близькому до такого положення з наданням йому (тілу) незначного прискорення.

Час виникання всіх, вказаних вище, тілесних ушкоджень, по даним медичної документації, відповідає періоду 17.03.2019 року.

Тілесні ушкодження у вигляді синців - це ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як 6 днів і за цією ознакою, у відповідності з пунктом 2.3.5. "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» їх слід кваліфікувати як ЛЕГКІ ТІЛЕСНІ УШКОДЖЕННЯ, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран - це ушкодження, що спричиняють розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів але не більше 21 дня і за цією ознакою, у відповідності з пунктом 2.3.1 /а "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» їх слід кваліфікувати як ЛЕГКІ ТІЛЕСНІ УШКОДЖЕННЯ, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

По степені тяжкості ушкодження у вигляді переломів II, III, IV п`ястних кісток кисті спричиняють розлад здоров`я тривалістю більше 21 дня і за цією ознакою, згідно пункту 2.2.1/в "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (а.п. 68-70);

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні клопотання про застосування заходів медичного характеру підтримав, так як ОСОБА_6 потребує лікування.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 щодо клопотання не заперечив.

Заслухавши ОСОБА_6 , дослідивши наведені докази, суд прийшов до висновку, що вчинене ОСОБА_6 діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Згідно ст.ст. 3, 28 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність,недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «G.v.France», п. 39 «Halilovic v.Bosnia and Herzegovina» п.18 почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування`примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів- психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно проведеної судово-психіатричної експертиза №44 від 25.04.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на хронічне психічне захворювання у виді Шизофренії в теперішній час та в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння. Хронічне психічне захворювання у виді Шизофренії позбавляє ОСОБА_6 здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними як в момент скоєння злочину так і в теперішній час у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме примусового лікування із звичайним наглядом. Ознак алкогольної залежності не виявляє (а.п. 99-103).

Згідно ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Враховуючи, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчиненого ним кримінального правопорушення потребує застосування примусових заходів медичного характеру в примусовому порядку, оскільки вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч.1 ст.122 КК України у стані неосудності, а відтак до нього згідно вимог ст. ст.512, 513 КПК України та ст.93, 94 КК України слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст.ст. 369, 371-372, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У зв`язку з вчиненням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у стані неосудності діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена згідно із ст. 395 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1