УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 серпня 2017 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, з незакінченою вищою освітою, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , засудженої 29.04.2015 року Ленінським районним судом м. Оренбург РФ за ч.1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації до 5 років 6 місяців позбавлення волі

-якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації стосовно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
засуджена ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах засуджена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 просять ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2017р., змінити, визначивши початок відбування покарання з 22.10.2014р. та зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу РФ від 29.04.2015р., строк попереднього ув`язнення з 22.10.2014р. по 23.05.2015р., як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, або скасувати рішення суду та повернути його на новий розгляд в суд першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2017р. з урахуванням ухвали цього ж суду від 20.10.2017р. клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року з урахуванням постанови цього ж суду від 15.06.2015р., у відповідність із законодавством України - задоволено.

Приведено у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року з урахуванням постанови цього ж суду від 15.06.2015р. відносно громадянки України ОСОБА_5 , засудженої за ч.1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації до 5 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом 50000 рублів без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму.

Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Зазначено, що строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 відповідно до вироку суду, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 28 жовтня 2014 року.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах засуджена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 , виклавши аналогічні доводи та вимоги, зазначають, що суд першої інстанції помилкового визначив початок строку відбування покарання - 28.10.2014р., в той час, як за вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу РФ від 29.04.2015р., з урахуванням постанови цього ж суду від 15.06.2015р., засудженій ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.10.2014р. (день затримання ОСОБА_5 по 23 травня 2015 року (набрання вироку законної сили)

Вважають, що суд першої інстанції повинен був застосувати відносно засудженої положення ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015р. та зарахувати їй у строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу РФ від 29.04.2015р., строк попереднього ув`язнення з 22.10.2014р. по 23.05.2015р., як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Крім того, зазначають про порушення права на захист засудженої, під час розгляду судом першої інстанції клопотання Міністерства юстиції України, оскільки судом не було залучено до судового провадження захисника, тоді як, на їх думку, участь захисника в даному провадженні є обов`язковою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до ухвали суду до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року з урахуванням постанови цього ж суду від 15.06.2015р., відносно засудженої громадянки України ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.

Мотивувавши своє клопотання тим, що вироком Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року з урахуванням постанови цього ж суду від 15.06.2015р., ОСОБА_5 була визнана винною та засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації до 5 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом 50000 рублів без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму.

Відповідно до розпорядження, вирок суду набрав законної сили 23.05.2015 року та підлягає негайному виконанню. Станом на 27 березня 2017 року засуджена ОСОБА_5 відбула 2 роки 5 місяців 5 днів, залишок невідбутого строку покарання 3 роки 25 днів, з кінцевим строком відбуття 21.04.2020 року.

16 червня 2017 року Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 для подальшого відбування покарання на території України (наказ №1927/5).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2017р. з урахуванням ухвали цього ж суду від 20.10.2017р. клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року з урахуванням постанови цього ж суду від 15.06.2015р., у відповідність із законодавством України задоволено.

Приведено у відповідність із законодавством України вирок суду Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29 квітня 2015 року з урахуванням постанови цього ж суду від 15.06.2015р.відносно громадянки України ОСОБА_5 , засудженої за ч.1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального Кодексу Російської Федерації до 5 років 6 місяців позбавлення волі зі штрафом 50000 рублів без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, з відбуванням покарання в виправній колонії загального режиму років позбавлення волі. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Визначено, що строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 слід рахувати з 28 жовтня 2014 року.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_7 , вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території У країни у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

Пунктами а), d) статті 11 цієї Конвенції зазначено, що замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим аніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, аніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

При цьому суд, як це визначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Так, суд першої інстанції, розглядаючи питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, вірно визначив строк покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України.

Водночас, суд невірно вказав строк відбування покарання засудженої з 28.10.2014р. Оскільки, вироком Ленінського районного суду м. Оренбурга РФ від 29.04.2015р., з постановою цього ж суду від 15.06.2015р., ухвалено зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 22.10.2014р., тобто з дня затримання засудженої, по 23.05.2015р., - набрання вироку законної сили.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 4, 5, 7, 10 КК України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним застосувати відносно засудженої ОСОБА_5 положення частини 5 статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VII від 26 листопада 2015 року, та зарахувати їй у строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації від 29 квітня 2015 року, з урахуванням постанови цього ж суду від 15.06.2015р, який ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 серпня 2017 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 жовтня 2017 року, приведено у відповідність із законодавством України, строк попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2014 року (день затримання ОСОБА_5 ) по 23 травня 2015 року (набрання вироком Ленінського районного суду м. Оренбургу Російської Федерації від 02 серпня 2017 року законної сили), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Що стосується доводів засудженої та її захисника, про порушення права на захист ОСОБА_5 в зв`язку з незалученням захисника під час розгляду клопотання, то вони є неприйнятними.

Відповідно до положень Глави 46 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, розглядається в порядку визначеному ст. 610 КПК України, положення якої не передбачають обов`язкову участь захисника під час розгляду судом зазначеного клопотання. А тому, за відсутності відповідного клопотання засудженої про залучення захисника для захисту її прав, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави стосовно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України, без участі захисника.

Враховуючи наведене апеляційні скарги засудженої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424, 425, 426, 532, 610 КПК України,

постановив:

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 серпня 2017 року з урахуванням ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2017 року відносно засудженої ОСОБА_5 змінити.

Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення з 22 жовтня 2014 року по 23 травня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді