Справа № 487/5169/19
Провадження № 1-кс/487/5501/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_2 по кримінальному провадженню №0002689 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України про накладення арешт, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 року слідчий СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А6+» чорного кольору ІМЕІ2 НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Підставою для внесення клопотання стало те, що вказані речі та документи могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та для можливості використання як доказів відомостей, що містяться в них, та неможливості іншими способами довести чи спростувати факт вчинення певними особами кримінальних правопорушень, а також той факт, що при поверненні вказаних речей і документів власникам вони зможуть їх знищити, тим самим не дати органу досудового розслідування довести їх вину, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події документи та предмети та долучення їх до матеріалів кримінального провадження №0002689 у якості речових доказів.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує , просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, є диспозитивність, яка полягає зокрема у тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч.ч. 1, 3 статті 26 КПК України.).

Враховуючи той факт, що слідчий просив про розгляд справи без його участі, але дане питання не врегульоване нормами КПК України, на підставі частини 6 статті 9 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі слідчого на підставі його заяви.

На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

В провадженні слідчого відділу Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального проваджених №0002689 від 06.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.07.2019 працівниками "ТОР УПП в м. Миколаєві за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний 21, було виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого при собі було виявлено та вилучено: 8 упакувань жовтого кольору із вмістом речовини, 10 упакувань жовто-гарячого кольору із ізоленти із вмістом речовини та 5 упакувань зеленого кольору із вмістом речовини.

Окрім цього, 06.07.2019 під час огляду місця події, у присутносте понятих, у гр. ОСОБА_4 , було вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А6+» чорного кольору ІМЕІ2 НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який запаковано до сейф-пакету№ЕХР0170437, за допомогою якого останній замовляв вищевказані закладки та на якому позначено місця, де саме ОСОБА_4 розкладав закладки з невідомою наркотичною речовиною.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.167 КПК України вказані речі та документи могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та для можливості використання як доказів відомостей, що містяться в них, та неможливості іншими способами довести чи спростувати факт вчинення певними особами кримінальних правопорушень, а також той факт, що при поверненні вказаних речей і документів власникам вони зможуть їх знищити, тим самим не дати органу досудового розслідування довести їх вину, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події документи та предмети та долучення їх до матеріалів кримінального провадження №0002689 у якості речових доказів.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчим доведено, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного автомобіля.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_2 по кримінальному провадженню №0002689 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України про накладення арешт - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А6+» чорного кольору ІМЕІ2: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_5