Єдиний унікальний номер справи 194/1146/18
Провадження № 1-кп/185/183/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 15 червня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожному окремо, строк яким спливає 13 жовтня 2019 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен окремо, поклалися на розсуд суду.

Захисники обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, зокрема, у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нього на утриманні до моменту затримання перебувала малолітня донька ОСОБА_10 , 2013 року народження, яка на теперішній час вимушена проживати разом із бабусею, оскільки її мати виїхала з м. Тернівки в невідомому напрямку та участі у вихованні дитини не приймає. З 04 жовтня 2019 року батько ОСОБА_3 ОСОБА_11 перебуває на стаціонарному лікуванні в КЗ «Тернівська ЦМЛ» ДОР з діагнозом: «Гостре порушення мозкового кровообігу (Інсульт) та потребує постійного догляду з боку матері обвинуваченого , яка до того ж повинна доглядати за малолітньою ОСОБА_10 .. Вказані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_3 міцних соціальних та сімейних зв`язків.

Суд, заслухавши сторони кримінального провадження, які висловились щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, вважає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчиться до наступного судового засідання, однак завершити кримінальне провадження неможливо, оскільки є необхідність відкладення розгляду справи.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, не має міцних соціальних зв`язків, є засудженою особою за вчинення іншого кримінального правопорушення, при розгляді даного кримінального правопорушення неодноразово ухилявся від явки до суду, що підтверджує ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, що вимагає застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 має статус засудженої особи, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням застави.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, є засудженою особою за вчинення іншого кримінального правопорушення, під час розгляду даного кримінального правопорушення неодноразово ухилявся від явки до суду, що підтверджує ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, що вимагає застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 має статус засудженої особи, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Вирішуючи питання продовження дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд зважає на те, що зазначений прокурором ризик про переховування від суду продовжує існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинуваченні можуть ухилитись від правосуддя. З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочинів не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає необхідним у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити та у клопотанні захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як домашній арешт та тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. В частині 2 статті 194 КПК України закріплено, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від поваги до особистої свободи, визначеної Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

В правових позиціях Європейського суду з прав людини, викладених за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», визначено, що:

- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу саме тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами;

- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;

- особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення;

- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;

- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.

Тобто Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховує тяжкість покарання, яке може бути призначено в разі визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим, його вік, спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Суд приймає до уваги, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, в той самий час, з`ясовуючи питання про міцність соціальних зв`язків, судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання

за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_10 , 2013 року народження, яка на теперішній час вимушена проживати разом із бабусею, оскільки її мати виїхала з м. Тернівки в невідомому напрямку та участі у вихованні дитини не приймає. З 04 жовтня 2019 року батько ОСОБА_3 ОСОБА_11 перебуває на стаціонарному лікуванні в КЗ «Тернівська ЦМЛ» ДОР з діагнозом: «Гостре порушення мозкового кровообігу (Інсульт) та потребує постійного догляду з боку матері обвинуваченого , яка до того ж повинна доглядати за малолітньою ОСОБА_10 .. Вказані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_3 міцних соціальних та сімейних зв`язків.

Отже, всі обставини, досліджені у судовому засіданні, у сукупності дають достатні підстави про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від суду, переховування, перешкоджання судовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Все це дає підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може в повній мірі запобігти вказаному ризику із покладенням обов`язків на обвинуваченого, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 09 грудня 2019 року.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 09 грудня 2019 року.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, а саме - до 11 грудня 2019 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 цілодобово та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_3 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу в частині продовження обвинуваченим строку тримання під вартою може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1