провадження №: 1-кс/752/6460/19
У Х В А Л А
28.08.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000146, відомості щодо якого внесені 18.06.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді звернулась прокурор із вказаним клопотання, в якому просить: накласти арешт на частку у статутному капіталі ТОВ «УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС» (), що становить 36,14 % статутного капіталу товариства, раніше належну померлому ОСОБА_4 , щодо якої на теперішній час вирішується питання щодо спадщини; накласти арешт на майно ТОВ «УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС» (), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС» (), а саме: на комплекс по переробці та утилізації твердих побутових відходів: адмінприміщення загальною площею 729,4 кв.м., цех загальною площею 2693,6 кв.м., будинок охорони загальною площею 22 кв.м., насосна станція пожежогасіння загальною площею 27,6 кв.м. за адресою: Київська обл., Васильківський район, с/рада. Погребівська, Комплекс будівель та споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14; на все рухоме майно ТОВ «УКРВТОРЕНЕРГОРЕСУРС» (), у тому числі автомобілі, устаткування, тощо.
Крім того, просить заборонити державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним суб`єктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо вказаного майна.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні Слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000146 від 18.06.2019 за заявою ОСОБА_5 за фактом протиправного заволодіння директором ТОВ «Укрвторенергоресурс» ОСОБА_6 з використанням свого службового становища, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, часткою у статутному капіталі ТОВ «Укрвторенергоресурс», що належить ОСОБА_5 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.
З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, припинення злочинної діяльності, з метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане нерухоме майно та частки у статутному капіталі товариства.
В судове засідання слідчий не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.
Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності прокурора та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього документи, вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважити, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема: збереження речових доказів, спеціальною конфіскацією, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Із клопотання та доданих до нього документів не вбачається, що вказане нерухоме майно та частки у статутному капіталі товариства були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди. Також, прокурором не доведено, що вказане нерухоме майно та частки у статутному капіталі товариства були об`єктом кримінально протиправних дій набуті кримінально протиправним шляхом та отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, прийшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання, оскільки прокурором не доведено наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; конкретні факти і докази, що свідчать про наявність у кримінальному провадженні підозрюваних.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000146, відомості щодо якого внесені 18.06.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України, про арешт майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1