Номер провадження: 11-сс/813/1799/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

в присутності слідчого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, у кримінальному провадженні №0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року, із визначенням розміру застави, -
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2019 року задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 96 050 гривень та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 17.12.2019 року, відносно:

ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Лорієнт, Республіка Франція, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, у кримінальному провадженні №0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_13 на даному етапі досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а органами досудового розслідування надано вагомі докази, які пов`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
Крім того, посилається на дані про особу підозрюваного, у якого відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки він є громадянином іншої держави, проживає в Ізраїлі та не має визначеного місця проживання на території України.
Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від органів досудового розслідування та суду, якому не можна запобігти застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
З метою забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених вимогами КПК України, слідчий суддя вважав за необхідним визначити підозрюваному заставу у розмірі 96 050 гривень.
Також слідчий суддя прийшов до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту щодо недопустимості доказу у вигляді протоколу огляду місця події від 18.10.2019 року, оскільки вказаний протокол в цілому відповідає вимогам КПК України.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого допустив неповноту судового розгляду, викладені в ухвалі висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ухвала постановлена з істотним порушенням вимог КПК.

Зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а слідчі дії в рамках даного кримінального провадження проведено з грубим порушенням вимог КПК, зокрема порушено право підозрюваного на захист.

Вказує, що посилання слідчого судді на те, що підозрюваний проживає в Ізраїлі є помилковим, оскільки матеріали справи таких даних не містять.

Стверджує, що слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про існування зазначених в клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, вказує на грубе порушення вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, у зв`язку із помилковим зазначенням слідчим суддею строку дії ухвали до 18.12.2019 року.

Також зазначає, що при визначенні розміру застави, в порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя не врахував, що підозрюваним в якості застави було сплачено майже всі наявні грошові кошти, з якими він прибув до України, що фактично позбавляє його можливості забезпечити собі належне перебування на території України, а вилучення паспорту створює перешкоди в отриманні грошових переказів та вільному пересуванню в межах м. Одеси.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, за ознаками: контрабанда особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Вимогами ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинувачених покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 18.10.2019 року, відповідно до якого встановлено, що 18.10.2019 року о 04 годині 20 хвилин, в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту Одеса в зоні діяльності м/п «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропорт, 2а, під час спільного митного огляду особистих речей пасажира громадянина Франції ОСОБА_8 , який прибув з Праги літаком авіакомпанії «CZECH AIRLINES», СПОЛУЧЕННЯМ Прага-Одеса, після перетину лінії, що позначає «зелений» коридор, за допомогою службової собаки, у сумці з багажем серед особистих речей з приховуванням в середині особистих речей у металевому контейнері, в яких міститься речовина темно коричневого кольору рослинного походження, з різким специфічним запахом (каннабіс), загальною вагою брутто 1,6 г. Крім того, в ході огляду багажу, також було виявлено медичний препарат «Suboxone», діючою речовиною якого є наркотичний засіб «Бупренорфін», обіг якого обмежено, у кількості 63 пігулки. Огляд проведено у присутності перекладача ОСОБА_9 , а також двох понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Також у ОСОБА_8 було вилучено. Також в ході проведення огляду було вилучено паспорт громадянина Франції для виїзду за кордон, металевий контейнер з речовиною темно коричневого кольору рослинного походження, 63 пігулки лікарського засобу «Suboxone», експрес тест NARK2 (а.п. 8-11);
- протоколом затримання ОСОБА_8 від 18.10.2019 року (а.п. 12-15);
- протоколами допиту свідків співробітників Державної прикордонної служби України ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які проводили огляд ОСОБА_8 та його багажу, та які пояснили, що під час даного огляду виявили в багажі останнього наркотичні засоби, після чого ними було складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу громадян від 18.10.2019 року, а також повідомлено СВ УСБУ в Одеській області про протиправне діяння, що містить ознаки злочину №61 (а.п. 6, 7, 16-27);
- протоколами допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були понятими під час проведення огляду місця події, та пояснили, що вони були присутні при огляді особистих речей ОСОБА_8 , під час якого у останнього було виявлено наркотичні речовини (28-37);
Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_13 пояснив суду, що він тяжко хворіє (є ВІЛ інфікованою особою), в зв`язку з чим вживає канабіс та лікарський засіб «Suboxone», що не заборонені на території Франції, та які йому були призначені за рецептом лікаря у Франції. Також зазначив, що вилучена у нього наркотична речовина є канабісом марихуаною, яку він зберігав в особистих речах з метою особистого вживання та в подальшому забув про те, що вона знаходиться у нього. Раніше, з цією наркотичною речовиною він без перешкод пройшов митний контроль, коли прилітав в аеропорт м. Києва. Що стосується виявлених у нього пігулок, вказав на те, що вони не є наркотичними засобами.
Враховуючи дію кримінального закону у просторі, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що вилучений 18.10.2019 року в ході повного огляду ОСОБА_8 на території м/п «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС наркотичний засіб канабіс - є особливо небезпечним наркотичним засобом, вільний обіг якої заборонений законодавством України, та за порушення порядку обігу таких речовин передбачена кримінальна відповідальність діючим кримінальним законом.
Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_13 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_13 є громадянином Республіки Франція, на території України не має постійного місця проживання або нерухомості у власності, не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зав`язків.
Враховуючи, що ОСОБА_13 на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду на територію інших держав, в тому числі Франції, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
Крім того, посилання сторони захисту на стан здоров`я підозрюваного, який тяжко хворіє, в зв`язку з чим потребує лікування із застосуванням лікарських препаратів, які йому було призначено лікарем у Франції, на думку апеляційного суду, не виправдовує той факт, що призначені йому ліки є особливо небезпечними наркотичними речовинами, обіг яких заборонено законодавством України, та за порушення порядку обігу таких речовин передбачена кримінальна відповідальність.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про визначення непомірного розміру застави.
Відповідно до положень ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема, справа «Мангурас проти Іспанії» №12050/04 від 08.01.2009 року, Європейський Суд дійшов висновку, що сума застави має бути такою, аби забезпечити стримуючий ефект цього заходу.
Як убачається з матеріалів провадження слідчим суддею підозрюваному визначено розмір застави з дотриманням вимог ст. 182 КПК України.
Крім того, стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження матеріального стану підозрюваного, які б підтверджували неможливість сплати ОСОБА_19 визначеного розміру застави. Таких даних матеріали провадження також не містять.
Враховуючи, що підозрюваний майже одразу сплатив суму застави, а саме 96 050 гривень, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги щодо непомірності застави безпідставними.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про порушення права підозрюваного на захист.
Відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.
Правовий аналіз змісту даної норми передбачає, що участь захисника у даній процесуальній дії не є обов`язковою.
Як убачається з матеріалів провадження під час проведення огляду місця події 18.10.2019 року був присутній перекладач з української мови на французьку ОСОБА_9 , протокол підписаний підозрюваним, будь які зауваження підозрюваного на даний протокол відсутні. Після ознайомлення з підставами затримання, правами та обов`язками, у присутності перекладача ОСОБА_13 відмовився надавати будь які пояснення на підставі ст. 63 Конституції України (а.п.14), а органом досудового розслідування було повідомлено орган уповноважений на надання безоплатної правової допомоги про затримання ОСОБА_8 (а.п.15).
Враховуючи, що під час проведення огляду місця події та при затриманні ОСОБА_13 був забезпечений перекладачем, в присутності двох понятих, одразу не наполягав на присутності захисника, а після першої його вимоги на адвоката він був забезпечений захисником, апеляційний суд приходить до висновку про дотримання права підозрюваного на захист, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Стосовно посилання захисника в апеляційній скарзі про помилкове зазначення в ухвалі слідчого судді адреси проживання підозрюваного - Ізраїль, а також невірне визначення строку дії ухвали - до 18.12.2019 року, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявна ухвала від 22.10.2019 року про виправлення слідчим суддею з власної ініціативи описки в оскаржуваній ухвалі зазначених вище захисником помилок (а.п. 76-77).

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_19 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, у кримінальному провадженні №0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року, із визначенням розміру застави без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4