Справа № 357/3547/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 3 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за № 0000067 від 12.06.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, з 31.08.2016 по 25.07.2019 проходив військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , який знаходився у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

заступник військового прокурора Білоцерківського гарнізону: ОСОБА_4 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII;

- від 06.05.2014 № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 № 1595-VII;

- від 14.01.2015 № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII,

з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

31.08.2016 молодший сержант ОСОБА_3 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №226 від 30.08.2016 призначений на посаду курсанта підготовки військовослужбовців військової служби за контрактом та зарахований на навчання в навчальну механізовану роту, 07.10.2016 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 297 від 16.10.2016 молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду гранатометника 4 механізованої роти, 2 механізованого батальйону та в подальшому відповідно да наказу № 5 від 05.04.2017 року призначений на посаду командира бойової машини - командира відділення 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_2 розпорядком дня, молодший сержант ОСОБА_3 повинен був прибути на службу до розташування військової частини НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , о 8.00 годині 05.04.2018.

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_3 як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, 05.04.2018 молодший сержант ОСОБА_3 , діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та в період з 05.04.2018

по 29.03.2019 ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

29.03.2019 молодший сержант ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_2 та продовжив проходити військову службу.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати, за ч. 4 ст. 407 КК України, як у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби).

06.11.2019 під час судового розгляду відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди, прокурор та обвинувачений, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, а саме за ознаками: у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Також зазначеною угодою визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 за ч.4 ст. 407 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. З покладанням обов`язків на обвинуваченого, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погодився з встановленими фактичними обставинами. Також наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби), яка, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстав, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, а також враховуючи, що злочин, за який притягується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 06.11.2019 про визнання винуватості, укладену між заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого частиною4ст. 407 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 06.11.2019 покаранняу вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 виконання обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1