ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2657/19 Справа № 207/1842/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000495 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у прибуток держави у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 витрати на лікування у розмірі 7222,68 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 20000 гривень та витрати на допомогу адвокату у розмірі 2500 грн.
В решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.
Вирішено питання процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
ОСОБА_8 , 11.03.2018 року о 17 годині 30 хвилин, - в світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , здійснював рух у м. Кам`янське по пр. Свободи, з боку площі Визволителів в напрямку Привокзальної площі зі швидкістю 50 км/год.
На перетині пр. Свободи з проїжджою частиною Привокзальної площі, водієві ОСОБА_8 , необхідно було виконати правий поворот по ходу його рух, на Привокзальну площу, і надалі здійснювати рух по Привокзальній площі у напрямку вул. Сурської у м. Кам`янське.
При виконанні вищевказаного маневру правого повороту, ОСОБА_8 , як водій механічного транспортного засобу, на перехресті проїжджих частин доріг, повертаючись праворуч, повинен був стежити за зміною дорожньої обстановки та при виявленні, що на проїзній частині, на яку він повертає, на пішохідному переході здійснює рух пішохід, повинен був дати дорогу пішоходу, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 16.2. і 18.1. Правил дорожнього руху України, де зазначено: п.16.2. На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються в попутному напрямку; п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Однак, в порушення вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 , не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, здійснюючи рух на технічно справному автомобілі, маючи об`єктивну можливість безпечно виконати маневр правого повороту, згідно вимог правил дорожнього руху та своєчасно виявити пішохода, який переходив проїжджу частину Привокзальної площі по нерегульованому пішохідному переходу, проявляючи злочинну недбалість, не переконавшись у безпеці виконуваного маневру, при виїзді з меж перехрестя, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода, що перетинає проїжджу частину дороги Привокзальної площі з права наліво по нерегульованому пішохідному переходу і рухається в напрямку смуги руху автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням, дану обстановку як небезпечну не сприйняв, заходи гальмування зробив не вчасно, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 478-Е від 16.05.2018 року були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток тазу (підвздошної, ленної та сіднічної) праворуч; садна на правій та лівій кисті - на момент огляду відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більше 21 дня (п.п. 2.2.2. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року). Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, або при ударі о подібні. Давність утворення пошкоджень може відповідати терміну указаному в медичних документах.
Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1/343 від 18.05.2018 дії водія автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 16.2. і 18.1. Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.
У прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , знаходиться порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 16.2. і 18.1. Правил дорожнього руху України, оскільки вказані порушення безпосередньо спричинили настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить частково скасувати вирок суду та ухвалити частково новий вирок, яким стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 витрати на лікування у розмірі 17 930 гривень 68 копійок та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 завдану моральну шкоду у розмірі 80 000 гривень.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги представник потерпілого зазначає, що у первісній позовній заяві був наданий детальний розрахунок понесених витрат на лікування до звернення до суду та детально розписаний у позовній заяві, які склали 22 222,68 грн., але також в заяві зазначалося, що ОСОБА_8 надав 6000 грн. під розписку для придбання ліків, тому ОСОБА_6 просив суд це врахувати і стягнути з ОСОБА_8 саме 16 222,68 грн. Оскільки ОСОБА_6 продовжував лікування та обстеження, сума витрат збільшувалась і адвокатом ОСОБА_7 була подана до суду заява про збільшення розміру позовних вимог на суму 4708 грн., проте, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд не врахував понесені додаткові витрати, не розглянув вказану заяву, а ще й не врахував, що 6000 грн. вже були відраховані від суми понесених витрат під час подання позову і відняв їх повторно від заявленої суми.
Вказує, що ОСОБА_6 загалом пробув на стаціонарному лікуванні два місяці і за цей проміжок часу йому довелось здійснювати значні витрати, що пов`язані як з лікуванням, так і з фактом незапланованого знаходження у лікарні. У зв`язку з характером отриманих травм та ушкоджень, ОСОБА_6 мав докладати значних зусиль та коштів для забезпечення себе найнеобхіднішими потребами людини. Окрім того, була призначена особлива дієта, яка б могла забезпечити нормальне функціонування його організму, та така дієта вимагала щонайменше 150-200 гривень на день, а враховуючи, що в таких умовах ОСОБА_6 не міг забезпечити себе особливим раціоном, то йому довелось звертатись за допомогою до друзів та родичів, замовляти їжу у закладах громадського харчування та оплачувати її доставку.
Зазначає, що у день травмування ОСОБА_6 планував виїзд до Російської Федерації для постійного проживання, де проживає його сім`я, який фактично було на тривалий час відкладено, що також потягло за собою додаткові витрати.
Представник вказує, що загалом за час перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_6 було витрачено 20 931,82 грн., з яких: 3 921,49 грн. - витрати, пов`язані з лікуванням (придбання препаратів та засобів, милиці та ін.); 17 010,33 грн. - витрати, пов`язані з вимушеним перебування у лікарні (харчування, засоби гігієни, необхідні побутові прилади та ін.). Крім того, перебуваючи у Російській Федерації ОСОБА_6 вимушений продовжувати лікування і матеріальні витрати продовжують зростати. Зокрема, було сплачено та проведено комп`ютерну томограму, за допомогою якої було виявлено, що після стаціонарного лікування не всі переломи зрослись, у зв`язку з чим ОСОБА_6 було направлено на консультацію до Російського науково-дослідного інституту травматології та ортопедії ім.Р.Р.Вредена, оскільки є підстави вважати, що можливо знадобиться протезування суглобу. Вартість вказаної комп`ютерної томограми становить 2 150 руб., що за курсом НБУ станом на 28.06.2018 року становить 896,55 грн., а вартість самої консультації в інституті коштувала 650 руб., що відповідно становить 274,33 грн., крім того необхідно було замовляти таксі, яке обійшлося ще у 120 грн.
Посилається на те, що завдані ОСОБА_6 тілесні ушкодження потягли за собою значні витрати матеріального характеру і до сьогоднішнього дня витрати продовжують зростати, при цьому, усіх цих витрат не було, якби ОСОБА_8 не порушив правила дорожнього руху, а тому справедливою і обґрунтованою є вимога про відшкодування винною особою ОСОБА_8 усіх понесених на сьогоднішній день ОСОБА_6 витрат у розмірі 22 222,68 грн.
Вказує, що потерпілий ОСОБА_6 внаслідок отриманих травм повністю втратив можливість самостійно пересуватися, продовжує лікування, у зв`язку з чим на сьогоднішній день встановлена третя група інвалідності до 01.11.2019 року. Курс лікування та реабілітації потерпілого ОСОБА_6 , який визначено закладом охорони здоров`я до липня 2019 року складає 132 116 руб., що за курсом НБУ станом на 10.04.2019 року становить 3208 грн. Окрім витрат на ліки ОСОБА_6 несе додаткові витрати на компресійні панчохи, а також у зв`язку з неможливістю самостійно пересуватися ОСОБА_6 вимушений замовляти таксі, як обійшлося вже у 1500 грн.
Представник потерпілого вказує, що сума витрачена ОСОБА_6 на лікування складає 26 930,68 грн., в той час як обвинуваченим ОСОБА_11 сплачено всього 9000 грн., тому розмір матеріальної шкоди мав бути стягнутий судом першої інстанції у розмірі 17 930,68 грн., а фактично стягнуто 7 222,68 грн.
Крім того, представник потерпілого зазначає, що стягнута сума моральної шкоди є несправедливо мізерною, неприйнятною і такою, що не відповідає характеру та обсягу тих моральних та фізичних страждань, з огляду на понесені ОСОБА_6 травми, душевні переживання, через істотне погіршення його стану здоров`я, а також тяжкістю постійних фізичних болей і пов`язаних з цим змін в його житті. ОСОБА_6 фактично зазнав моральної шкоди як у зв`язку з фізичним болем через завдані тілесні ушкодження, так і пережив сильне емоційне потрясіння, після якого досі не може оговтатись. Кардинально змінився спосіб його життя необхідністю прикладення значних зусиль для його організації, оскільки він втратив можливість пересуватися без допомоги сторонніх засобів. ОСОБА_6 вже не відновить свій стан здоров`я до того, яким він був до його травмування, та більше того, повинен буде постійно застосовувати милиці або інші допоміжні засоби для пересування, що звісно постійно буде відзеркалюватись на його психологічному та душевному стані, він не зможе повернутись до активного способу життя.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілого, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.
При апеляційному розгляді представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Прокурор під час апеляційного розгляду частково підтримала апеляційну скаргу представника потерпілого, просила вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 .
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України, доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим, судом апеляційної інстанції не переглядаються.
Доводи представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо неправильного вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди, є частково обґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, згідно з вимогами ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог п.п. 2 ч. 3 та п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільний позов.
Тобто, відповідно до вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, або про покладення на обвинуваченого обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, вказавши матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом.
Задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , суд першої інстанції не вказав, з чого конкретно складаються матеріальні витрати потерпілого на лікування та окремо їх вартість, вказавши лише загальну їх вартість, тобто не навів переконливих доводів на обґрунтування свого рішення та належним чином своїх висновків не мотивував, у зв`язку з чим ретельно не перевірив доводи потерпілого ОСОБА_6 , та всебічно не з`ясував усіх обставин при вирішенні цивільного позову, тим самим, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які ведуть до скасування вироку в частині вирішення цивільного позову.
Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою заяву представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої, представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , окрім завданих збитків у розмірі 16 222,68 грн., просив стягнути з ОСОБА_8 додатково понесені витрати на триваюче лікування в розмірі 4708 грн., що взагалі не було враховано судом першої інстанції під час вирішення цивільного позову.
Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.
Колегія суддів позбавлена можливості винесення кінцевого рішення в частині цивільного позову у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 2, ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та докази, які не досліджувалися судом першої інстанції лише за клопотанням учасників судового провадження.
Разом з тим, клопотання щодо дослідження доказів в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції не заявлялись.
Колегія суддів вважає, що виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 15, п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України, ч. 6 ст. 22 КПК України та ст. 23 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі щодо розгляду цивільного позову, які під час нового розгляду в порядку цивільного судочинства слід ретельно та повно перевірити, дати їм належну оцінку та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: