Дата документу 23.08.2019
Справа № 334/2317/19
Провадження № 1-кп/334/566/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню технічну освіту, працюючого в ТОВ «ТОП СНЕК», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.06.2004 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 17.05.2006 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 23.03.2009 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Умовно-достроково звільнено 16.01.2012 на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області;

- 26.01.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнився 22.05.2014 по відбуттю строку покарання;?

- 18.11.2014 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 1 місяць. Звільнився 13.10.2015 по відбуттю строку покарання;

- 10.12.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, строк відбування покарання зарахувати з моменту затримання 31.12.2016 року. Звільнився 21.01.2019 по відбуттю строку покарання, ?

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену в установленому законодавством порядку судимість за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 18 березня 2019 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходився біля зупинки громадського транспорту «пр. Металургів», розташованого поблизу будинку 222 по проспекту Соборному в місті Запоріжжі. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, з метою реалізації якого ОСОБА_4 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи за вищевказаною адресою в зазначений день та час підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , в якого ривком із його рук вихопив мобільний телефон «Хуавей П 20 Лайт» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходились сім карти оператора «Водафон» та «МТС (Російська Федерація)» які матеріально цінності для потерпілого не представляють.

Після чого ОСОБА_4 , утримуючи зазначений мобільний телефон у своїй руці та маючи реальну можливість ним розпорядитися, почав бігти у бік двору по вул. Добролюбова, буд. 9 в м. Запоріжжі, тим самим почав віддалятися від потерпілого, який в свою чергу кричав ОСОБА_4 , вимагаючи повернути мобільній телефон. Проте останній, усвідомлюючи що його дії є відкритими для вищезазначеного потерпілого, ігноруючи вимоги останнього та тримаючи в своїй руці належний потерпілому мобільний телефон «Хуавей П 20 Лайт» у корпусі чорного кольору вартістю 4500,00 грн., ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕ1 2: НОМЕР_2 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав суду детальні пояснення щодо обставин вчиненого ним відкритого викрадення телефону у потерпілого, що сталося 18 березня 2019 року, приблизно о 20.00 годині в районі зупинки громадського транспорту «пр. Металургів», які в повній мірі узгоджуються і відповідають встановленим фактичним обставинам кримінального провадження. Пояснив, що щиро кається у скоєному, просить суворо його не карати.

Крім пояснень обвинуваченого його вина повністю підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 18 березня 2019 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, біля зупинки громадського транспорту «пр. Металургів», обвинувачений вихопивши у нього з рук мобільний телефон «Хуавей» та почав тікати з ним в бік двору будинку по АДРЕСА_2 . Потерпілий почав його наздоганяти, при цьому кричав повернути йому телефон, але обвинувачений на вимогу потерпілого не реагував і продовжував тікати. Сторонні особи, які стали свідками цього, наздогнали обвинуваченого першими і допомогли затримати, після чого викликали поліцію.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин даного кримінального провадження, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , і які ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого злочину повністю доведена.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, через два місяці після звільнення з місць позбавлення волі знову скоїв грабіж, а також ті обставини, що він має постійне місце проживання, був працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного злочину, наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає можливим призначати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 186 КК України, що на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням судом не встановлено, оскільки встановлені судом дані про особу обвинуваченого і обставини справи не дають підстав для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази підлягає вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 18.03.2019.

Відповідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати попереднє ув`язнення у строк покарання з розрахунку день за день.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під ватою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон «Хуавей П 20 Лайт», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1