пр. № 1-кп/759/717/19
ун. № 759/5016/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000669 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.11.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, покарання за яким не відбуто,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27.03.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням, іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 інші учасники представник потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
До Святошинського районного суду м. Києва прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину середньої тяжкості, наявні ризики його переховування від суду, впливу на очевидців події та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Захисник, думку якої підтримали обвинувачені, заперечувала щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 та просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку сторін провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, за яким передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі.
Що стосується наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то слід зазначити, що ризик незаконного впливу обвинуваченого на представника потерпілого та свідків продовжує існувати, оскільки, незважаючи на те, що вказаних осіб допитано у судовому засіданні, однак судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчено. Водночас, обвинуваченому відомо місця проживання/перебування вказаних осіб і обвинувачений шляхом погрози, підкупу може схиляти представника потерпілого, свідків до повторного їх допиту та дачі неправдивих показань.

Крім того, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може преховуватися від суду, оскільки він, усвідомлюючи міру покарання за злочин, у вчинені якого обвинувачується, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Більш того, ОСОБА_3 є особою, раніше судимою вироком Апеляційного суду м. Києва від 21.11.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, покарання за яким на даний час не відбуто.

Також продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він суспільно-кориснею працею не займається, не має встановлених судом легальних, постійних джерел доходу, належних засобів для існування.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, дані про його особу, що свідчать про відсутність стійких соціальних зв`язків в обвинуваченого, які суд оцінює виключно у своїй сукупності, та вважає, що відносно обвинуваченого необхідно продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку, попередити вчинення ним нових злочинів. На даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_3 суд вважає недостатнім.

Враховуючи обставини даної справи, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий її розмір здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 331, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 04 вересня 2019 року до 02 листопада 2019 року включно, і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: 2089, отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , банк отримувача: Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО: 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави. Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Святошинського районного суду м. Києва; не відлучатися із м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу передати на виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1