Ухвала
18 квітня 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
особа, стосовно якої закрито
кримінальне провадження ОСОБА_7 ,

розглянув у судовому засіданні заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у провадженні за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції,на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000059, стосовно обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 367 ч. 2 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

До Верховного Суду подано касаційну скаргу прокурора з вимогою про скасування ухвали апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2018 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України.
До початку касаційного розгляду судді ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заявили самовідвід з тих підстав, що вони раніше ухвалювали рішення в іншому касаційному розгляді стосовно засудженої ОСОБА_8 , що тісно пов`язане з цим кримінальним провадженням, а тому з метою забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду та унеможливлення виникнення будь-яких сумнівів в їх неупередженості, вважають, що наявні правові підстави для самовідводу.
Заслухавши думку прокурора, захисника, ОСОБА_7 щодо заявлених самовідводів, які не заперечували проти задоволення самовідводу суддів, перевіривши мотиви заявлених самовідводів, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 75, ст. 80 КПК України за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді він зобов`язаний заявити самовідвід.
Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23 визначають, що суддя заявляє самовідвід від участі в справі у випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
04 липня 2018 року постановою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду, в склад якої входили судді ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , залишено без зміни судові рішення стосовно засудженої ОСОБА_8 , що є пов`язаним з цим кримінальним провадженням стосовно ОСОБА_7 , яке ухвалою апеляційного суду закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України.
Вказана обставина може викликати у стороннього спостерігача сумнів в тому, що визначений склад колегії суддів зможе забезпечити обєктивний та неупереджений судовий розгляд.

З огляду на викладене, заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а скарга направленню на повторний автоматичний розподіл складу суду.
Керуючись статтями 76, 80, 434 КПК України, Верховний Суд
постановив:

Заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити.
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000059, стосовно ОСОБА_7 передати для проведення повторного автоматизованого розподілу складу суду.

Ухвала Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3