УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження № 0006991 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0006991 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивоване тим, що потерпілий вже вкотре не з`являється в судове засідання, чим затягує судовий процес і це є неприпустимим. Вважає, що його тримання під вартою є недоцільним, хоча він вину і не визнає, тому, що в апріорі, не винуватий, він не має бажання і можливості впливати на свідків, зокрема, ніколи не переховувався та не знищував речей і готовий це доводити.

Захисник ОСОБА_8 підтримала клопотання її підзахисного та просила його задовольнити, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 є соціально адаптованою людиною та ризики, передбачені ст. 177 КПК, відсутні.

Прокурор заперечив щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, зазначивши, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, ризики достатні та не перестали існувати, про що неодноразово зазначалося.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, то при вирішенні даного питання, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.

Таким чином, вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою та домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з того, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування обвинуваченого від суду, оскільки будучи обізнаними про можливу міру покарання, яка загрожує йому в разі його засудження, може переховуватися від суду, раніше судимий, що може вказувати на його схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень, а також він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, на даний час не в повній мірі дослідженні докази сторони обвинувачення, захисту, не допитано свідків, на яких він може впливати, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 331, 369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: