Справа №583/161/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/461/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 10.08.2018 року Сумський районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 72 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 03.10.2018 року звільнено у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій просив скасувати вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2019 року, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, що є надмірно суворим, істотним порушень, під час проведення судового засідання та невідповідністю фактичним обставинам справи.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_7 до вступу вироку в законну запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Термін покарання визначено рахувати з моменту затримання.

Визначено розмір застави у сумі 57630 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

У разі внесення застави зобов`язано обвинуваченого прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду та покладено наступні обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 4900 грн матеріальної шкоди та 1000 грн моральної шкоди, всього стягнувши 5900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 3146 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді від 08.11.2018 року скасовано.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що викладені судом першої інстанції обставини вчинення ним злочину не відповідають дійсності. Зокрема, суд вказував на те, що після викрадення, розпорядився ним на власний розсуд, проте після затримання співробітниками поліції, він добровільно видав все викрадене ним майно в потерпілих.

На переконання обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні йому міри покарання, не врахував пом`якшуючі його вину обставини, а саме: наявність в нього брата інваліда ІІ групи та матері похилого віку, які потребують його допомоги та піклування. Також не було враховано перебування його, після звільнення з місць позбавлення волі, в складних життєвих умовах. Відмова від прийняття його на роботу та не сприяння в працевлаштуванні органів державного влади, як наслідок відсутність коштів на проживання, спонукало його до вчинення кримінальних правопорушень.

Зазначив, що не було враховано також і незадовільний стан здоров`я, що обумовлено наявністю в нього хронічних захворювань, а належного лікування в умовах тримання під вартою він не зможе отримати.

Вказав на те, що зі слідством він співпрацював, щиро розкаюється у скоєному, погоджується відшкодувати завдані потерпілому збитки та моральну шкоду, викрадене майно повернув. Враховуючи вказані пом`якшуючі його вину обставини, вважає, що він заслуговує на призначення покарання не пов`язане з позбавлення волі.

Обвинувачений не погоджується також із вироком в частині стягнення з нього на користь держави витрат за проведення судових експертиз, так як проведення таких експертиз має фінансуватись за рахунок держави.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, 02.11.2018 року о 21 годині, умисно, з корисливих мотивів, направлених на протиправне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що його дії не помічені власником та сторонніми особами, через паркан проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , за допомогою викрутки, яку попередньо взяв із собою, та пошкодивши вхідні двері, проник до будинку, де повторно, таємно викрав п`ять модульних автоматичних вимикачів Е.NEXTC 16, один модульний автоматичний вимикач Е.NEXTC 20, та три модульні автоматичні вимикачі Е.NEXTC 6, що належать потерпілому ОСОБА_9 . Крім того, вчинив крадіжку одного рулону стрейч - плівки та одного рулону гідроізоляційної плівки, що для ОСОБА_9 цінності не становлять. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 15.11.2018 року вартість викраденого у ОСОБА_9 майна на момент скоєння кримінального правопорушення становить 390 грн. Таким чином ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 02.11.2018 року, близько 23 години, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що його дії не помічені власником та сторонніми особами, пройшовши через отвір в паркані, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав чотири модульні автоматичні вимикачі Е.NEXTC 25, три модульні автоматичні вимикачі Е.NEXTC 32 та чотири модульні автоматичні вимикачі Е.NEXTC 10, що належать потерпілому ОСОБА_10 . Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 26.11.2018 року вартість викраденого у ОСОБА_10 майна на момент скоєння кримінального правопорушення становить 876,46 грн. Таким чином ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги поданої обвинуваченим апеляційної скарги та просили оскаржуваний вирок суду змінити в сторону пом`якшення призначеного йому покарання, думку прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 заперечила та просила вирок суду залишити без зміни, а вимоги апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчинене повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що викладені судом першої інстанції обставини вчинення злочину, а саме те, що він розпорядився викраденим майном на власний розсуд, не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_7 в суді першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі та пояснив, що 02.11.2018 року о 21 годині, він проходив по АДРЕСА_2 , де ніхто не живе. Він вирішив вчинити крадіжку, для чого переліз через паркан проник на територію домоволодіння. За допомогою викрутки, яку попередньо взяв із собою, він пошкодив вхідні двері, проник до будинку, звідки викрав 9 модульних автоматичних вимикачів, один рулон стрейч - плівки та один рулон гідроізоляційної плівки. Викладене відніс до будинку свого товариша. Після цього, 02.11.2018 близько 23 години, пішов на АДРЕСА_3 , де також ніхто не живе. Пройшовши через отвір в паркані, він проник на територію домоволодіння звідки викрав 11 модульні автоматичні вимикачі. Після цього повертався до свого товариша. По дорозі був зупинений працівниками поліції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та погодився надавати покази щодо обставин його скоєння, суд першої інстанції, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого як особу, та докази завданої шкоди. Жодних заперечень від учасників кримінального провадження щодо визначеного судом порядку дослідження доказів не надійшло.

Крім того, з журналу судового засідання від 31.01.2019 року та звукозапису судового засідання слідує, що судом першої інстанції обвинуваченому було роз`яснено положення ст.ст. 349 та 394 КПК України, зокрема те, що він буде позбавлений можливості оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких судом було визнано недоцільним. На такий порядок розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 погодився.

Таким чином, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорювалися, в тому числі і самим обвинуваченим, і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, є правильною.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого, він не згодний з призначеним йому видом та мірою покарання, оскільки вважає його занадто суворим.

Так, ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, вказаних вимог закону суд дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання враховано ступінь тяжкості скоєного злочину, який є тяжким злочином, думку потерпілого, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у нарко та психдиспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, враховано його вік, сімейний стан.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З урахуванням даних обставин, суд першої інстанції вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, так як таке покарання необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Таким чином, покарання, призначене ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України в мінімальних межах санкції вказаної статті, відповідає вимогам закону та за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання та переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, як того просить в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого, в яких він просив колегію суддів пом`якшити призначене йому покарання врахувавши ряд обставин, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, то їх колегія суддів вважає безпідставними, оскільки всі вказані обставини виступали предметом оцінки суду першої інстанції та були враховані судом при призначенні йому покарання.

Колегією суддів також не встановлено факту добровільного відшкодування потерпілим завданих їм збитків, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, викрадене майно потерпілим було повернуто в зв`язку з тим, що він був зупинений співробітниками поліції після вчинення злочину. До ухвалення судового рішення, шкода завдана потерпілому ОСОБА_9 не була відшкодована обвинуваченим в повному обсязі. Наявність згоди обвинуваченого на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої потерпілому злочином, без вчинення жодних активних дій по її відшкодуванню, також не можна віднести до обставин, що пом`якшує його вину.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , про вчинення ним інкримінованого йому злочину внаслідок перебування його в тяжкому матеріальному становищі не ґрунтується на доказах. Зокрема, обвинуваченим не доведено, що після звільнення з місць позбавлення волі, ним вчинялись дії по пошуку роботи, перебував на обліку у центрі зайнятості, як безробітній.

Слід зазначити також, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, дане кримінальне правопорушення через місяць після того, як звільнився з місць позбавлення волі, по відбуттю строку покарання призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 10.08.2018 року, що в свою чергу свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Доводи обвинуваченого про перебування на його утриманні брата інваліда ІІ групи та матері похилого віку, колегія суддів вважає непереконливими, так як стороною захисту не надано жодного доказу на підтвердження того, що він здійснює догляд матері та брата, а також вони потребують сторонньої допомоги.

Ствердження обвинуваченого про наявність в нього хронічних захворювань, які потребують лікування, що не може бути забезпечено йому в умовах тримання під вартою, також не ґрунтуються на доказах.

Враховуючи викладене, призначене судом першої інстанції покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_7 .

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про незаконності стягнення з нього на користь держави витрат за проведення судових експертиз, то їх слід визнати безпідставними з огляду на те, що вони не узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону.

Зокрема, у відповідності до положень ч. 1 ст. 118, ч. 1 ст. 122 КПК України, процесуальні витрати складаються в тому числі із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок розподілу процесуальних витрат визначений ст. 124 КПК України. Частиною 2 даної норми визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, враховуючи те, що оскаржуваним судовим рішення ОСОБА_7 визнано винуватив у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано стягнув з обвинуваченого витрати понесені за проведені в рамках даного кримінального провадження судові експертизи. Вартість проведених судових експертиз підтверджується наданими стороною обвинувачення довідками Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (а.с. 47, 58, 65).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що наведені в апеляційні скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4