Провадження №11-сс/801/788/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурорів : ОСОБА_6 , ОСОБА_7
слідчого ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
розглянув у закритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 22 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0000133 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.06.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шершні Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.301, ч.2 ст.156 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий ОСОБА_8 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із клопотанням, яке погоджене з прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 24.06.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301, ч. 2 ст. 156 КК України.
ОСОБА_9 , відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 124 від 15.10.2019, призначений на посаду начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у військовому званні «майор». В період часу з 2012 по 2014 роки ОСОБА_9 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера оперативного відділення.
Встановлено, що ОСОБА_9 в порушення ст.ст.3, 19, 28,68 Конституції України, ст.2,3,6,7 ЗУ «Про захист суспільної моралі» та норм Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства» ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив злочин. В період часу з 2012 по 2014 роки (точної дати на даний час слідством не встановлено), маючи на меті прямий умисел, спрямований на незаконне виготовлення зображень та інших предметів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, маючи безперешкодний та постійний доступ до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом примусу останньої до участі у створенні таких предметів, знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , за допомогою фото та відео техніки, в різну пору доби, виготовив зображення та відеопродукцію, що містить дитячу порнографію, а саме 278 графічних файлів, що відповідно до висновку судової мистецтвознавчої експертизи №27 від 15.08.2019 відноситься до дитячої порнографії.
В подальшому, ОСОБА_9 в період часу з 2012 по 2014 роки (точної дати на даний час слідством не встановлено), знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , маючи на меті прямий умисел, спрямований на розповсюдження порнографічних предметів, що містить дитячу порнографію, шляхом напису слів (For CnoM, for The LoveZone) на аркуші і відтворення їх на зображеннях та відеопродукції, де вказані слова мають приналежність до різних сайтів, скориставшись власним комп`ютером, за допомогою мережі інтернет, розмістив на різного роду інтернет ресурсах, виготовлені ним раніше зображення та відеопродукцію, що містить дитячу порнографію.
Водночас, незаконні дії ОСОБА_9 в період часу з 2012 по 2014 роки мали на меті прямий умисел, спрямований на розбещення малолітньої дитини, маючи безперешкодний та постійний доступ до своєї малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , в різну пору доби, вчинив дії, що мають ознаки фізичного розбещення, зокрема, оголення статевих органів малолітньої дитини, непристойні доторкання до статевих органів, імітація статевого акту та за допомогою фото та відео записуючої техніки фіксував їх.
Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301 та ч. 2 ст. 156 КК України складено 21.11.2019 та цього ж дня вручено ОСОБА_9 .
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від правоохоронних органів Австралійського Союзу, висновком мистецтвознавчої експертизи, якою встановлено, що 278 графічних файлів відноситься до дитячої порнографії, експертизою відео- та звукозапису, якою встановлено наявність голосу ОСОБА_9 на порнографічних файлах, протоколом обшуку домоволодіння ОСОБА_9 , під час якого знайдено фотоапарат, на який здійснювалось фотографування порнографічної продукції, 5 жорстких дисків, 2 ноутбуки, 11 флеш накопичувачів, 30 мобільних телефонів, 28 сім карт, 20 банківських карток та ін., та іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2019 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів з моменту фактичного затримання особи, тобто з 07.55 год. 21.11.2019 року. Строк дії ухвали до 07.55 год. 19.01.2020 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_10 просить постановити ухвалу, якою скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2019 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , а клопотання слідчого задовольнити частково, обравши ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, або визначити розмір застави у відповідності з вимогами ч.4, ч.5 ст.182 КК України.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу слідчий суддя належним чином не дослідив та не надав правової оцінки в обґрунтованості повідомленої підозри ОСОБА_9 , доказам в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про необхідність в задоволенні даного клопотання, без визначення будь-якого розміру застави. Вважає, що дана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, яка винесена без врахування обставин зазначених в ст.ст.177, 178, 184, 199 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Зазначив, що в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , слідчий та прокурор не довели наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що ОСОБА_9 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, злочини, які інкримінуються ОСОБА_9 скоєні в період 2012 по 2014 роки, тобто на момент затримання ОСОБА_9 пройшло від 5 до 7 років, інші докази вчинення аналогічних злочинів ОСОБА_9 органом досудового слідства та прокурором не виявлено і суду надано не було.
Також звернув увагу на те, що ОСОБА_9 на період затримання має постійне проживання, постійне місце роботи, на утримані має двох малолітніх дітей, непрацюючу дружину та батьків пенсіонерів, являється учасником бойових дій в зоні АТО, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім того, слідчим були вилучені всі предмети та речі, які мають значення для кримінального провадження і доступу до них ОСОБА_9 не має, а тому їх знищити не може.
Сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується підозрюваному, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості, а тому небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку.
Разом з тим, при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК. У зв`язку з відсутністю прямих доказів застосування насильства підозрюваним до потерпілої та відсутність інших переконливих доказів, що даний злочин скоєно із застосуванням насильства або погрозою його застосування, є порушенням вимог ст.62 Конституції України.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги свого захисника, просив її задовольнити повністю.
Прокурори військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
В судовому засіданні пояснили, що вважають, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий ОСОБА_8 підтримала своє клопотання та позицію прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника та підозрюваного, думку прокурорів, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно положень ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам : 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворювати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень.
Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції встановив та виходив з того, що в період часу з 2012 по 2014 роки ОСОБА_9 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера оперативного відділення.
Відповідно до ст. ст.3, 28 Конституції України кожен має право на поваго до його гідності, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що громадяни зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2, 3, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі» визначено, що виробництво та обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру в Україні забороняються.
Правові засади України щодо захисту моральності у суспільстві складає Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти щодо захисту суспільної моралі, загальновизнані норми і принципи міжнародного права й міжнародних договорів України
Законом забороняється:
- виробництво і ввезення в Україну творів, зображень, інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження, їх виготовлення, перевезення чи інше переміщення, реклама, збут чи розповсюдження.
- обіг, демонстрація та прокат друкованих видань, кіно-, аудіо-, відео-, радіо-, телепродукції, матеріалів на електронних носіях, інших видів продукції, що пропагують порнографію.
- розміщення оголошень про інтимні зустрічі за винагороду та девіантні форми інтимних стосунків не в спеціалізованих засобах масової інформації заборонено.
З метою захисту морального та фізичного життя неповнолітніх, Законом забороняється:
- втягнення неповнолітніх у діяльність з виробництва й обігу продукції сексуального чи еротичного характеру, порнографічних матеріалів, надання послуг, а також організації й проведення видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру .
- розповсюдження продукції сексуального чи еротичного характеру, порнографічних матеріалів, надання послуг і проведення видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру серед неповнолітніх .
- використання образів неповнолітніх у будь-якій формі в продукції сексуального чи еротичного характеру і проведенні видовищних заходів сексуального чи еротичного характеру .
- виготовлення (виробництво), зберігання, реклама, розповсюдження, придбання продукції, що містить дитячу порнографію, ввезення, вивезення, транзит через територію України, поштова пересилка такої продукції .
- пропонування або надання доступу до продукції, що містить дитячу порнографію.
Конвенцією Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», яку ратифіковано 20.06.2012, у ст.ст.1, 4 визначено основні цілі та принципи, які повинні дотримуватись Сторони, а саме:
- запобігання сексуальній експлуатації та сексуальному насильству стосовно дітей і боротьба із цими явищами .
- захист прав дітей, які стали жертвами сексуальної експлуатації та сексуального насильства .
- сприяння національному та міжнародному співробітництву в боротьбі із сексуальною експлуатацією та сексуальним насильством стосовно дітей.
Кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для запобігання всім формам сексуальної експлуатації та сексуального насильства стосовно дітей і для захисту дітей.
Однак, незважаючи на вищевикладені норми законодавства і загально прийняті норми моралі у суспільстві, ОСОБА_9 вирішив вчинити злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_9 в період часу з 2012 по 2014 роки (точної дати на даний час слідством не встановлено), маючи на меті прямий умисел, спрямований на незаконне виготовлення зображень та інших предметів порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, маючи безперешкодний та постійний доступ до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом примусу останньої до участі у створенні таких предметів, знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , за допомогою фото та відео техніки, в різну пору доби, виготовив зображення та відеопродукцію, що містить дитячу порнографію, а саме 278 графічних файлів, що відповідно до висновку судової мистецтвознавчої експертизи №27 від 15.08.2019 відноситься до дитячої порнографії.
В подальшому, ОСОБА_9 в період часу з 2012 по 2014 роки (точної дати на даний час слідством не встановлено), знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , маючи на меті прямий умисел, спрямований на розповсюдження порнографічних предметів, що містить дитячу порнографію, шляхом напису слів (For CnoM, for The LoveZone) на аркуші і відтворення їх на зображеннях та відеопродукції, де вказані слова мають приналежність до різних сайтів, скориставшись власним комп`ютером, за допомогою мережі інтернет, розмістив на різного роду інтернет ресурсах, виготовлені ним раніше зображення та відеопродукцію, що містить дитячу порнографію.
Встановлено, що незаконні дії ОСОБА_9 в період часу з 2012 по 2014 роки мали на меті прямий умисел, спрямований на розбещення малолітньої дитини, маючи безперешкодний та постійний доступ до своєї малолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись по місцю свого постійного проживання: АДРЕСА_2 , в різну пору доби, вчинив дії, що мають ознаки фізичного розбещення, зокрема, оголення статевих органів малолітньої дитини, непристойні доторкання до статевих органів, імітація статевого акту та за допомогою фото та відео записуючої техніки фіксував їх.
Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 301 та ч. 2 ст. 156 КК України складено 21.11.2019 та цього ж дня вручено ОСОБА_9 .
Слідчий суддя першої інстанції встановив та виходив з того, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від правоохоронних органів Австралійського Союзу, висновком мистецтвознавчої експертизи, якою встановлено, що 278 графічних файлів відноситься до дитячої порнографії, експертизою відео- та звукозапису, якою встановлено наявність голосу ОСОБА_9 на порнографічних файлах, протоколом обшуку домоволодіння ОСОБА_9 , під час якого знайдено фотоапарат, на який здійснювалось фотографування порнографічної продукції, 5 жорстких дисків, 2 ноутбуки, 11 флеш накопичувачів, 30 мобільних телефонів, 28 сім карт, 20 банківських карток та ін., та іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати якщо підозрюваному не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Так, підозрюваний ОСОБА_9 відповідно до ст. 12 КК України, вчинив тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
У слідства є достатні дані вважати, що ОСОБА_9 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку із важкістю покарання, яке йому загрожує, а також суспільного осоду, так як його дії виходять далеко за принципи моралі, маючи вільний доступ, зможе знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають значення для досудового розслідування, а саме комп`ютерну техніку, роутери, флеш накопичувачі, диски, мобільні телефони, предмети порнографічного характеру та ін., що знаходиться за місцем його проживання, військової служби.
Також під час досудового розслідування встановлено інформацію, що частина комп`ютерної техніки може перебувати у знайомих ОСОБА_9 і за вказівкою останнього, дані речі будуть знищені, являючись батьком потерпілої від насильства ОСОБА_11 , буде безпосередньо впливати на неї, психологічно тиснути, створювати перешкоди у проведенні слідчих дій із потерпілою та її подальшій реабілітації. Крім того, зможе вчинити інше кримінальне провадження, наприклад дезертирство, так як являється військовослужбовцем і розуміє наслідки у разі визнання його винним у вчиненні такого роду злочину.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.
Таким чином, слідчий суддя місцевого суду з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_9 обов`язків, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, особливий осуд суспільства, що є виключним випадком, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, щодо призначення ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, оцінка ризику втечі підсудного має проводитись з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
З огляду на викладене, апеляційний суд беручи до уваги вимоги ст.ст.3, 19, 28,68 Конституції України, ст.2,3,6,7 Закону України «Про захист суспільної моралі» та норм Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також те, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин зв`язаний із насильством у сім`ї, повністю погоджується із висновком слідчого судді суду першої інстанції, та вважає, що встановлені обставини дають підстав вважати, що ризики в кримінальному провадженні, які стали підставою для застосування судом щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави продовжують існувати та вірогідність їх настання є досить високою, достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції, що оскаржується, відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 22 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0000133 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.06.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4