«17» травня 2019 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області, колегіально, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорна Чемеровецького району Хмельницької області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.10.2003 р. Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 08.07.2005 р. Брянковським міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 02.04.2009 р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 24.07.2014 р. до Хмельницького міськрайонного суду направлено обвинувальний акт за ст. 115 ч.1, ст. 194 ч.2, ст.185 ч.2 КК України,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, будучи раніше судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, за наступних обставин.
Так, 24.09.2018 р., близько 17:00 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в номері 21, в готелі «Колізей», що по вул. Шевченка, 89, в м. Хмельницькому, спільно вирішили заволодіти майном, яке належить ОСОБА_10 .
Тоді ж, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та реалізуючи свій єдиний узгоджений умисел, спрямований на викрадення майна ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, перебуваючи у номері 21, що в готелі «Колізей», пл. вул. Шевченка, 89 в м. Хмельницькому, скориставшись тим, що ОСОБА_10 спав, зайшли у спальну кімнату готельного номера, де спав потерпілий ОСОБА_10 , перебуваючи в якій переконавшись, що за їх діями ніхто із сторонніх не спостерігає, ОСОБА_9 підійшла до ліжка, на якому лежав гаманець, належний ОСОБА_10 , з якого шляхом вільного доступу, умисно, таємно, викрала грошові кошти у сумі 3000 гривень.
В цей же час, ОСОБА_7 , діючи спільним умислом із ОСОБА_9 , спрямованим на заволодіння майном ОСОБА_10 , підійшов до столику, який стояв при вході в готельний номер 21, та шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки "Samsung" моделі "J3", золотистого кольору, з ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , IMEI №2: НОМЕР_2 , вартістю 1360 гривень, в якому перебували сім-картки мобільних операторів зв`язку "Київстар" з № НОМЕР_3 , та "Лайфселл" з невідомим номером, на яких грошових коштів не перебувало, та матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_10 не становлять.
Після чого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , розподілили між собою викрадені грошові кошти у сумі 3000 гривень, по 1500 гривень кожному.
Вказаними протиправними діями, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 спричинили ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 4360 гривень.
Вищезазначені протиправні дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
17 травня 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_7 з іншої сторони, укладена угода про примирення на таких умовах:
- обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і ступінь небезпечності його для суспільства, є щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину;
- крім того, потерпілому ОСОБА_6 в повному обсязі відшкодовано шкоду, заподіяну кримінальним правопорушення, претензії у потерпілого до обвинуваченого відсутні;
- сторони примирились між собою та ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, пообіцяв в майбутньому не вчиняти злочинів. Під час досудового розслідування витрати на проведення експертиз відсутні;
- сторони узгодили між собою покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та дали згоду на призначення такого узгодженого покарання, а саме за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив вищевказані обставини скоєння злочину, заявив, що цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення і дає згоду на призначення йому визначеного згідно угоди покарання у виді арешту.
Потерпілий ОСОБА_6 , підтвердив відшкодування йому спричинених кримінальним правопорушенням збитків. Також пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, та просив затвердити угоду.
Просила затвердити угоду як таку, що відповідає вимогам закону і захисник.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор заперечував щодо задоволення угоди судом, посилаючись на м`якість узгодженого сторонами покарання, з огляду на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є судимим.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що вищезазначена угода про примирення підлягає затвердженню. Оскільки, зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди судом не встановлено.
Узгоджене між потерпілими та обвинуваченим покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, умов, які б порушували права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб в угоді не міститься. При цьому суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, є раніше судимим за вчинення корисливих злочинів.
При цьому, суд відхиляє, як безпідставні твердження прокурора про невідповідність вказаної угоди про примирення інтересам суспільства через узгодження сторонами м`якого, як на думку прокурора, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 . Оскільки, як зазначалась вище, узгоджене сторонами покарання визначено в межах санкції ч.2 ст.185 КК України і відповідає загальним засадам призначення покарання. При цьому враховано позицію потерпілого, а також наявність декількох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, зокрема: щире каяття, активне сприяння органам досудового слідства у розслідуванні злочину та добровільне відшкодування заподіяних збитків потерпілому. Відповідно до положень ст.471 КПК України право визначати покарання при укладенні угоди про примирення належить за згодою сторонам угоди, тобто потерпілому та обвинуваченому. При цьому, будь-яких застережень на які посилається прокурор, КПК чи КК України не містить. Відтак, відповідність узгодженого сторонами покарання загальним засадам призначення покарання визначеним кримінальним законодавством не може суперечити інтересам суспільства.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому.
Приймаючи до уваги суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд дійшов висновку укладену між потерпілим ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_7 з іншої сторони угоду про примирення затвердити та призначити останньому за ст. 185 ч. 2 КК України узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців
На підставі ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати у строк призначеного покарання за даним вироком, строк його попереднього ув`язнення, під час досудового розслідування та судового розгляду з дня затримання тобто з 25.10.2018 року по 17.05.2019 року і враховуючи термін такого попереднього ув`язнення вважати обвинуваченого ОСОБА_7 таким що відбув покарання за даним вироком.
Речовий доказ по справі мобільний телефон марки «Samsung» моделі « J3», золотистого кольору, з ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 , який повернутий потерпілому ОСОБА_6 слід вважати повернутим за належністю.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Укладену 17 травня 2019 року між потерпілим ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_7 з іншої сторони угоду про примирення затвердити.
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 6 (шість) місяців.
Зарахувати у строк призначеного ОСОБА_7 покарання за даним вироком, згідно положень ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення, з дня затримання тобто з 25.10.2018 року по 17.05.2019 року.
Вважати ОСОБА_7 таким що відбув покарання за даним вироком.
Речовий доказ по справі мобільний телефон марки «Samsung» моделі « J3», золотистого кольору, з ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутим за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді: