ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,потерпілого ОСОБА_7 ,обвинуваченої ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №0001577 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянки України, уродженки с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, розлученої, не працюючої, із середньою освітою, раніше неодноразово судимої,в тому числі 30.06.2015 року вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці за ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі,звільнена умовно достроково 30.05.2018 року на 8 місяців 3 дні , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_8 визнана невинуватою у пред`явленому за ч.2 ст.185 КК України обвинуваченні та виправдана.

На вказане судове рішення надійшла апеляційна скарга прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 із проханням скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків фактичним обставинам провадження.

Твердить,що показаннями потерпілого і свідків,в тому числі ОСОБА_9 ,які вони надали у судовому засіданні районного суду доведена винуватість ОСОБА_8 у викраденні коштів у ОСОБА_7 .На думку апелянта,суд безпідставно надав критичну оцінку показанням потерпілого,вважаючи їх непослідовними та такими,що грунтуються на припущеннях.

Також необгрунтовано,як вважає прокурор,суд критично оцінив показання свідків ОСОБА_9 та інших із посиланням на те,що їх показання не доводять обставин щодо факту вчинення крадіжки.

Провадження№11-кп/822/507/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Апелянт оспорює також правильність визнання судом недопустимими доказами протоколів пред`явлення потерпілому ОСОБА_11 та свідку ОСОБА_12 для впізнання обвинуваченої за фотознімками,оскільки вважає,що такі слідчі дії проведені відповідно до вимог КПК України.

Посилається також на те,що суд не у повній мірі врахував дані про особу обвинуваченої,яка раніше неодноразово судима та вчинила злочин у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком,яким була засуджена за умисний тяжкий злочин.

Прокурор просив ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину за ст. 185 ч.2 КК України,призначити покарання у виді позбавлення волі за цей злочин та за сукупністю вироків.

На апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подав заперечення, вважає вирок законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 10 грудня 2018 року близько 15:00 год., перебуваючи в кіоску № НОМЕР_1 , який знаходиться на ринку «Нижній», що по вул. Удонова, 9 в м. Чернівці, під час конфлікту, який виник між потерпілим ОСОБА_7 та громадянином ОСОБА_9 , скориставшись тим, що потерпілий зосереджений на врегулюванні конфлікту, умисно, таємно, з метою викрадення чужого майна, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала з кишені куртки потерпілого ОСОБА_7 гроші в сумі 1050 грн. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, а викраденими грошима розпорядилась на власний розсуд, тим самим завдала потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1050 грн.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинена повторно.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу,таку ж позицію потерпілого ОСОБА_7 , доводи обвинуваченої та її захисника ОСОБА_6 про відсутність підстав для скасування вироку, допитавши потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України із точки зору їх належності, допустимості достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Судова колегія вважає, що таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався та прийняв рішення, яке вимогам закону не відповідає.

Виправдовуючи обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, суд у вироку вказав на недоведеність вчинення нею кримінального правопорушення.

Мотивуючи рішення, суд виходив із того, що покази потерпілого та свідків,в тому числі ОСОБА_9 ,не можуть бути доказом на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

При цьому суд вказав,що показання потерпілого ОСОБА_7 є непослідовними та нечіткими і грунтуються на припущеннях,а покази свідків не містять жодних обставин щодо факту скоєння крадіжки та вказівки на особу,яка її вчинила чи могла вчинити.

Суд посилався і на те,що свідок ОСОБА_9 теж був учасником конфлікту із потерпілим,а тому очевидно мав можливість вчинити крадіжку грошей у ОСОБА_7 ,однак ці обставини органом досудового розслідування не перевірені.

Судова колегія, дослідивши надані сторонами докази, безпосередньо допитавши у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 , вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження і така невідповідність істотно вплинула на правильність вирішення питання про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, а тому є підставою для скасування виправдувального вироку як необґрунтованого та ухвалення нового вироку з підстав, що передбачені ст. 407 ч.1 п.3, 409 ч.1 п.2, 411, 420 КПК України.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 10 грудня 2018 року, близько 15:00 год., перебуваючи в кіоску № НОМЕР_1 , який знаходиться на ринку «Нижній», що по вул. Удонова, 9 в м. Чернівці, під час конфлікту, який виник між потерпілим ОСОБА_7 та громадянином ОСОБА_9 , скориставшись тим, що потерпілий зосереджений на врегулюванні конфлікту, повторно, умисно, таємно, з метою викрадення чужого майна, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала з кишені куртки потерпілого ОСОБА_7 гроші в сумі 1050 грн. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, а викраденими грошима розпорядилась на власний розсуд, тим самим завдала потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1050 грн.

Такими діями ОСОБА_8 вчинила злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинена повторно.

Обвинувачена у апеляційному суді відмовилась давати показання та підтвердила,що її показання у районному суді правильно викладені у вироку.

Із таких показань ОСОБА_8 у районному суді вбачається,що вину у вчиненні злочину не визнає.Показала, що 10 грудня 2018 року у вказаний в обвинуваченні час перебувала на ринку «Нижній» разом із своїм співмешканцем ОСОБА_9 . Вони підійшли до кіоску з рибою, в якому здійснював торгівлю потерпілий ОСОБА_7 . У нього обвинувачена ОСОБА_8 вирішила попросити пригостити їх рибою, однак ОСОБА_7 відмовив і почав її ображати. ОСОБА_9 заступився за неї та між ним та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого вони шарпали один одного за одяг та штовхалися. Вона намагалась розборонити їх, тому стояла позаду потерпілого ОСОБА_7 і намагалась відтягнути його від ОСОБА_9 . Через деякий час конфлікт завершився і вона з ОСОБА_9 вийшли із ринку в напрямку міста.Грошей у потерпілого не брала і не бачила їх.

Апеляційний суд вважає, що такі показання обвинуваченої є способом її захисту, оскільки спростовуються доказами, які досліджені безпосередньо під час апеляційного розгляду та у сукупності доводять ОСОБА_13 у вчиненні злочину.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції показав, що 10 грудня 2018 року знаходився на ринку«Нижній» по вул.Удонова м.Чернівці та здійснював торгівлю(стажувався) у кіоску №87,який торгує рибою. Починаючи з 12-ї години обвинувачена неодноразово до нього підходила та просила дати їй рибу безкоштовано,а він відмовляв. Після чергової відмови обвинувачена повернулась близько 15-ї години разом із ОСОБА_9 ,який почав з`ясовувати із ним стосунки із приводу образи ОСОБА_8 .Розпочався словесний конфлікту між ним(потерпілим) та свідком ОСОБА_9 ,який переріс у штовханину та шарпання один одного за одяг.

Потерпілий показав,що свідок ОСОБА_9 під час конфлікту тримав його за одяг,а він(потерпілий) тримав ОСОБА_9 за руки,а тому руки ОСОБА_14 були постійно у його полі зору.

ОСОБА_8 під час конфлікту знаходилась позаду потерпілого та постійно шарпала його за одяг,а тому мала можливість викрасти гроші.

Конфлікт тривав декілька хвилин та коли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вийшли,потерпілий відразу виявив зникнення своїх коштів у розмірі 1050 грн.

Кошти знаходились у зовнішній нижній кишені куртки,були у наявності безпосередньо перед приходом обвинуваченої із ОСОБА_14 до кіоску і початку конфлікту,оскільки потерпілий розраховувався за каву.

Інші особи до кіоску під час конфлікту не заходили,куртка у потерпілого не падала,гроші не могли випасти.

Потерпілий категорично вказав,що ОСОБА_9 не міг викрасти гроші,оскільки потерпілий під час конфлікту постійно тримав його руки у своїх руках та не випускав із поля зору.

Показання потерпілого у районному та апеляційному суді є послідовними щодо істотних для провадження обставин,які впливають на висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки чужого майна,а тому суд безпідставно надав їм критичну оцінку та не прийняв як доказ винуватості.

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_9 показав, що 10 грудня 2018 року перебував разом з обвинуваченою ОСОБА_8 на продуктовому ринку по вул. Удонова, 9 в м. Чернівці. Грошей ні у нього,ні у ОСОБА_8 не було.Свідок намагався знайти роботу.Обвинувачена на деякий час зникла,а потім з`явилась та повідомила,що її образили у кіоску. Вони підійшли до кіоску, в якому здійснював торгівлю потерпілий ОСОБА_7 . ОСОБА_9 почав з`ясовувати із потерпілим стосунки із приводу образи,розпочався між ними словесний конфлікт,який переріс у штовханину.Свідок тримав потерпілого за одяг,а ОСОБА_7 його- за руки. Під час конфлікту ОСОБА_8 була позаду потерпілого та шарпала останнього за одяг. Конфлікт тривав недовго та після його закінчення він з обвинуваченою пішли до міста, де приблизно через 10 хвилин ОСОБА_8 показала йому гроші близько 1 тис грн.Він спочатку не запитував, звідки гроші,а потім поцікавився та ОСОБА_8 сказала,що викрала їх у потерпілого.До конфлікту із ОСОБА_7 ні у нього,ні у обвинуваченої грошей не було.Після закінчення конфлікту ОСОБА_8 нікуди від нього не відлучалась і взяти гроші у іншому місці,аніж викрасти у потерпілого,не могла.

Критична оцінка судом показань цього свідка із посиланням на те,що свідок був учасником конфлікту із ОСОБА_7 ,а тому очевидно мав можливість вчинити крадіжку грошей,є безпідставним,грунтується на припущенням,виходить за межі цього провадження та суперечить показанням потерпілого ОСОБА_7 ,які викладені вище.

Судова колегія вважає,що покази потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 узгоджуються між собою,не суперечать іншими дослідженим доказам,в тому числі і показанням обвинуваченої ОСОБА_8 ,які викладені у вироку та зміст яких вона підтвердила у апеляційному суді.

Із таких показань обвинуваченої вбачається,що вона заперечує лише факт викрадення грошей у потерпілого,а інші обставини щодо подій 10.12.2018 року, які мали місце після 15 год. у кіоску на ринку Нижній за участю її та потерпілого ОСОБА_15 і свідка ОСОБА_14 викладені у вироку та відповідають показанням потерпілого і свідка ОСОБА_14 .

Підстав вважати,що потерпілий та свідок обмовляють обвинувачену,немає, доказів таких обставин ні районному ні апеляційному суду не надано.

Показання допитаних районним судом свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 викладені у вироку правильно,із чим погодились сторони та потерпілий, апеляційний суд таких показань не перевіряє,оскільки вони не містять доказів на підтвердження чи спростування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки коштів у потерпілого.

За змістом витягу із ЄРДР,потерпілий одразу 10.12.2018 року звернувся до компетентних органів із заявою про вчинення крадіжки його грошей у розмірі 1050 грн. та 11.12.2018 року були внесені відомості до ЄРДР про те,що ОСОБА_8 10.12.2018 року біля 15 години під час конфлікту між потерпілим та ОСОБА_9 таємно викрала із кишені куртки потерпілого гроші у розмірі 1050 грн.(а.с.1-2 т.1)

Зазначені вище докази є достатніми для висновку про те,що винуватість ОСОБА_8 у таємному повторному викраденні чужого майна коштів потерпілого ОСОБА_7 є доведеною,а висновки районного суду,викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам провадження та є підставою для скасування виправдувального вироку із ухваленням нового-обвинувального та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини його вчинення та наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_8 судова колегія враховує,що нею вчинений злочин середньої тяжкості.
Раніше обвинувачена неодноразово судима за вчинення умисних,в тому числі тяжких злочинів.

Новий злочин вчинила у період умовно-дострокового звільнення від покарання ,призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.06.2015 року за ст.186 ч.2 КК України,отже не зробила належних для себе висновків та на шлях виправлення не стала.
Обвинувачена не працює,розлучена,утриманців не має,шкоду потерпілому не відшкодувала.Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, колегією суддів не встановлено.
Судова колегія вважає,що призначення покарання у виді позбавлення волі за ст.185 ч.2 КК України,із врахуванням викладених вище обставин,є необхідним і буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів
Оскільки дане кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинила в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.06.2015 року за ч.2 ст. 186 КК України, при призначенні остаточного покарання слід застосувати вимоги ч.1 ст. 71 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2019 року,яким ОСОБА_8 визнана невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.185 ч.2 КК України та виправдана скасувати і ухвалити новий вирок.

Визнати винуватою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 1(одного) року 3(трьох) місяців позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду. Строк відбування покарання обчислювати з 26 листопада 2019 року.

У строк покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_8 під вартою з 17 січня 2019 по 08 травня 2019 року включно.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою у той самий строк з дня вручення копії вироку.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3