Справа №630/332/19 Провадження №1-кп/630/31/19
В И Р О К

Іменем України

20 серпня 2019 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальні акти за кримінальними провадженнями № 0000406, № 0000448, об`єднаних в одне провадження, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , раніше в силу ст. 89 КК України судимого вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки; вироком Люботинського міського суду Харківської області від 01 листопада 2010 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого 21 січня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 18 днів на підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 січня 2013 року; вироком Люботинського міського суду Харківської області від 29 серпня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, звільненого 29 листопада 2017 року по відбуттю покарання; вироком Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік (відомості про звільнення від призначеного покарання з випробування після закінчення іспитового строку відсутні); вироком Люботинського міського суду Харківської області від 12 червня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 в період часу з 15 травня 2019 року до 28 травня 2019 року (більш точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , тобто в будинку, де він на той час мешкав з дозволу власника, та не маючи згоди від власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користування господарськими будівлями, за допомогою сокири пошкодив замок вхідних дверей та незаконно проник до гаражного приміщення, де побачив вироби з металу різного типу (труби, кутки, арматуру, листи металу, металеві прути, діжку з металу тощо), які належали ОСОБА_5 та, керуючись раптово виниклим єдиним умислом, спрямованим на таємне викрадання чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, незаконно виніс протягом зазначеного періоду часу з гаражного приміщення, таким чином викравши, вищевказані вироби з чорного металу загальною вагою 549,65 кг, вартістю 2198,60 грн. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_4 у квітні 2019 року (більш точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), перебуваючи на території колишнього цегельного заводу, який розташований по вулиці Челюскіна, 118 в м. Люботин Харківської області, знайшов вибухонебезпечні предмети, зовні схожі на корпус ручної осколкової гранати «РГД - 5» та запал до ручної осколкової гранати «УЗРГМ-2», та, усвідомлюючи, що ці предмети є вилученими законом з обігу, поклав їх в поліетиленовий пакет, таким чином незаконно придбавши їх.

Після того, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, приніс вказані вибухонебезпечні предмети зовні схожі на корпус ручної осколкової гранати «РГД - 5» та запал до ручної осколкової гранати «УЗРГМ-2» за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно їх зберігав до 15 червня 2019 року, коли їх було виявлено та вилучено. Вказані вибухонебезпечні предмети являються корпусом ручної осколкової гранати дистанційної дії, наступального типу «РГД - 5» (індекс 57-Г-717) який без запалу (засобу підриву) належить до заряду вибухової речовини (тротилу) у міцному корпусі; уніфікованим запалом ручних гранат «УЗРГМ-2», призначеним для комплектування ручних осколкових гранат Ф-1, РГ-42 та РГД-5, який належить до засобів підриву. Корпус гранати РГД-5 (заряд вибухової речовини в корпусі), споряджений запалом УЗРГМ - 2 (засобом підриву), складає гранату РГД-5, яка належить до категорії бойових припасів.

Вказані вибухові речовини, вибухові пристрої та бойові припаси ОСОБА_4 умисно придбав та зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчинених злочинах та обставини обвинувачення визнав повністю та пояснив наступне. Він проживав в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу потерпілого ОСОБА_5 . В його житті виник період, коли не було грошей на їжу, тому він вирішив проникнути до гаражу, який знаходиться на подвір`я. Для цього він використав сокиру, якою раніше рубав дрова, та нею зламав замок на воротах. Всередині гаражу він побачив велику кількість різноманітних виробів з металу, які вирішив продати на металобрухт. Він почав потроху виносити металеві вироби з гаражу та відносити їх до найближчого пункту прийому металобрухту. Отримані гроші він витрачав на власні потреби та їжу. На те, щоб викрасти усі вироби з металу з гаражу, йому знадобилось приблизно два тижні.

ОСОБА_4 також пояснив, що в квітні 2019 року він вирушив до території покинутого цегляного заводу, що розташований в м. Люботин, з метою відшукати які-небудь залізяки. В напівзруйнованому сараю він знайшов бойову гранату, з якої викрутив запал, та забрав їх з собою додому. Він планував викинути гранату у ставок, але не зробив цього одразу. Коли до нього прийшли співробітники поліції з приводу крадіжки майна, він добровільно повідомив їм про володіння гранатою та вказав на місце її зберігання.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини обвинувачення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, а також кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом з`ясовано, що він має неповну середню освіту, не одружений, дітей або інших непрацездатних осіб на утриманні у нього немає, на обліку у лікарів-психіатра і нарколога не перебуває, раніше був неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання для ОСОБА_4 , суд не встановив.

Суд, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесені до категорії тяжких злочинів, з дотриманням вимог ст. 65 КК України призначає обвинуваченому покарання за кожен із злочинів у виді позбавлення волі, в розмірі, який буде співмірним до вчиненого, а також з огляду на принципи законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченого. При призначенні покарання за сукупністю вказаних вище злочинів суд вважає за можливе, з огляду на обставину, яка пом`якшує покарання, застосувати передбачений ч. 1 ст. 70 КК України принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив обидва злочини до його засудження 12 червня 2019 року Люботинським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, суд призначає для обвинуваченого остаточне покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України з застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Під час досудового розслідування у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України: вироби з металу вагою 549,65 кг, які передані на зберігання потерпілому, слід повернути саме потерпілому, а бойові припаси та вибухові речовини - знищити.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

Потерпілим ОСОБА_5 в підготовчому засіданні заявлений цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 2198,60 грн. і моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_5 в позові вказував, що ОСОБА_4 викрав з його гаражу майна на загальну суму 2198,00 грн., що повністю було підтвердженого під час досудового розслідування. Але своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав йому, потерпілому, ще й моральної шкоди, яка виразилась у стражданнях, викликаних незаконним вилученням майна. В результаті злочину у нього, ОСОБА_5 , з`явилось стійке відчуття невпевненості у безпеці власного житла, надійності схоронності особистого майна, виникле підозріле ставлення до оточуючих людей. Увесь час, що минув після крадіжки, його переповнюють негативні емоції від згадування про вчинений по відношенню до нього злочин, що псує настрій і заважає перебувати у домоволодінні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявлені у цивільному позові вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В доповнення до обставин, викладених у позові, ОСОБА_5 пояснив суду, що в жовтні 2018 року він дозволив жінці на ім`я ОСОБА_7 проживати в його будинку. Десь через місяць він навідався до будинку та побачив, що ОСОБА_7 привела в будинок свого співмешканця, ОСОБА_4 . Вона почала запевняти його, ОСОБА_5 , що ОСОБА_8 поводить себе порядно, працює на будівництві та вони платитимуть у двох за проживання та електроенергію. Тому він погодився, аби ОСОБА_4 залишився проживати в будинку. Але з часом квартиранти почали пиячити, смітити в будинку, а наприкінці ОСОБА_4 ще й обікрав його гараж.

Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди визнав, але заперечив проти вимоги про стягнення моральної шкоди, вважаючи її розмір надмірним та безпідставним.

Вислухавши пояснення потерпілого та обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про таке. За наслідками судового розгляду встановлена вина обвинуваченого у викраденні у потерпілого виробів з металу вагою 549,65 кг на загальну суму 2198,60 грн. Однак викрадене майно в повному обсязі органом досудового розслідування було повернуто потерпілому, що підтверджується дослідженими під час судового розгляду документами постановою слідчого від 06 червня 2019 року про визнання речових доказів та розпискою потерпілого від 20 червня 2019 року про прийняття речових доказів на зберігання.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зважаючи на характер вчиненого злочину, та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює розмір моральної шкоди в сумі 1000,00 грн., які стягує з обвинуваченого. При визначення такого розміру суд бере до уваги ті обставини, що потерпілий є людиною похилого віку, який на набуття речей та іншого майна витрачав свій час та зусилля, але був позбавлений свого надбання внаслідок злочинних дій, вчинених людиною, якій він надав притулок. Розуміння того, що майно викрадено людиною, якій він набав притулок, викликало у потерпілого душевні страждання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання для ОСОБА_6 у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вказаних вище злочинів та злочину, за який ОСОБА_4 було засудженого за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 12 червня 2019 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавленні волі на строк 5 (п`ять) роки.

Строк відбування покарання для ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольни частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 1000 (Одна тисяча) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 в задоволенні відмовити.

Речові докази предмети з металу загальною вагою 549,65 кг, які перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , вважати повернутими потерпілому.

Речові докази ручна осколкова граната «РГД-5» та запал «УЗРГМ-2», які перебувають на зберіганні в камері схову Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області (квитанція б/н від 30 липня 2019 року), знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 12759 від 13 червня 2019 року в сумі 785,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 15565 від 15 липня 2019 року в сумі 4710,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи № 16306 від 26 липня 2019 року в сумі 4710,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1