Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2441/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №285/2441/16-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2019 року відносно
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка, Ємільчинського району, Житомирської області, раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості і обставинам вчиненого кримінального правопорушення та його особі, та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України. Вважає, що судом першої інстанції належно не враховані всі пом`якшуючі обставини, передбачені ст.66 КК України, у тому числі його активне сприяння розкриттю правопорушень.

Згідно вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2019 року, ОСОБА_8 визнано винним: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України із призначенням покарання - 1 рік позбавлення волі; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України із призначенням покарання - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - 3 роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання обчислено з моменту затримання ОСОБА_8 тобто з 15.12.2018 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в ред. 2015 року) зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 27.10.2016 по 09.06.2017 та з 15.12.2018 до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати в дохід держави в сумі 742 грн. 20 коп. за проведення експертизи.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 28.06.2016 близько 11 год. 30 хв., проходячи повз магазин «Будівничий», що розташований за адресою: вул. Шевченка, 54 в м. Новоград-Волинський, Житомирської області, побачив, що поблизу вхідних дверей до даного магазину знаходиться велосипед іноземного виробництва сіро-синього кольору марки «Ардіс», який вирішив таємно викрасти.
Здійснюючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 підійшов до вхідних дверей в магазин «Будівничий», біля яких знаходився вище вказаний велосипед та пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав велосипед іноземного виробництва сіро-синього кольору марки «Ардіс», що належить ОСОБА_9 , вартістю 5000 грн., внаслідок чого заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Після чого ОСОБА_8 із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Далі, 29.06.2016 близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_8 проходячи повз приміщення відділення «Ощадбанку», що розташоване за адресою: вул. Шевченка, 37/2 в м. Новоград-Волинський, Житомирської області, побачив, що поблизу вхідних дверей до вказаного банку знаходиться велосипед іноземного виробництва, гірського типу, зеленого кольору, який вирішив таємно викрасти.
Здійснюючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 підійшов до вхідних дверей у відділення «Ощадбанку», біля яких знаходився вище вказаний велосипед та пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав велосипед іноземного виробництва зеленого кольору, що належить ОСОБА_10 , вартістю 2000 грн., внаслідок чого заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Після чого ОСОБА_8 із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Далі, в період часу з 21 год. 10 хв. по 21 год. 30 хв. 30.06.2016 ОСОБА_8 , проходячи повз перший під`їзд багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 , побачив, що поблизу вхідних дверей до під`їзду знаходиться велосипед іноземного виробництва сіро-сріблястого кольору марки «Катік», який вирішні таємно викрасти.
Здійснюючи свій злочинний намір, направлений на таємне викраденні чужого майна, ОСОБА_8 , підійшов до вхідних дверей під`їзду багатоповерхового будинку, біля яких знаходився вище вказаний велосипед та пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав велосипед іноземного виробництва сіро-сріблястого кольору марки «Катік», що належить ОСОБА_11 , вартістю 3000 грн., внаслідок чого заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Після того ОСОБА_8 , із викраденим майном залишив місце вчиненні кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
11 серпня 2017 року близько 09 год. ОСОБА_8 перебуваючи на проїжджій частині дороги біля буд. № 6 по вул. Дикабристів в м. Новоград-Волинський Житомирської області умисно, незаконно придбав за 200 грн. у громадянина ОСОБА_12 , який суджений вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29 липня 2018 року ч. 2 ст. 307 КК України, медичний шприц з останньою поділкою шкали 5 мл., з особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим.
Після чого, ОСОБА_8 став зберігати при собі придбаний ним медичний шприц з останньою поділкою шкали 5 мл., з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим та вказаного дня, за вище вказаною адресою, близько 09 год. на перехресті вулиць Дикабристів та Гагаріна в м. Новоград-Волинський Житомирської області ОСОБА_8 був зупинений працівником поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, та усвідомлюючи, що при йому є наркотичний засіб, з метою уникнення від відповідальності за зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_8 зілляв вміст вище вказаного шприца на поверхню своєї футболки.
Вказаного дня, 11.08.2017 в період часу з 09 год. 00 хв. по 09 год. 45 хв. працівниками Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області на перехресті вулиць Гагаріна та Дикабристів в м. Новоград-Волинський Житомирської області влучено до Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, вище вказаний медичний шприц та фрагмент тканини, з футболки ОСОБА_8 , на який він зілляв міст вище вказаного медичного шприца, на якому виявлено нашарування речовини, яке згідно висновку експерта №2/782 від 23.08.2017, містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 0.132 г., який ОСОБА_8 умисно, незаконно зберігав при собі без мети збуту.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, в апеляційній скарзі та ніким з можливих учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались обвинуваченим під час судового розгляду в суді першої інстанції, тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо застосуванням вимог ст.69 КК України, оскільки як зазначає останній він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, що належно не враховано при призначенні покарання судом першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім наведеного, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції дотримався.
Кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання дотримався вище наведених вимог закону.
Призначаючи обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК та ч.1 ст.309 КК України, суд першої інстанції належно врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які є правопорушеннями середньої тяжкості, у відповідності до норм ст.12 КК України, як і наслідки вчиненого.
Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи на пом`якшення покарання, а так само й докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих правопорушень (т.2 а.п.20-21), однак, на шлях виправлення і перевиховання не став, по місцю проживання характеризується задовільно (т.2 а.п.32), не працює, з належним урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, та обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів, з відповідним врахуванням змісту досудової доповіді Новоград-Волинського МРВ ДУ «Центр пробації» у Житомирській області від 15.04.2019 (т.2 а.п.16-17), про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , без ізоляції від суспільства може становити небезпеку для суспільства, оскільки встановлено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, тому виправлення останнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб), достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції належно врахував і позицію потерпілих від вчинених обвинуваченим правопорушень, які не наполягали на суворості призначеного покарання.
За таких обставин, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК та ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, у виді 3 років позбавлення волі буде достатнім для реальної корекції соціальної поведінки останнього та запобігання продовженню злочинної діяльності.
Саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини. Підстави вважати, що призначене ОСОБА_8 покарання за видом чи розміром явно несправедливим через суворість відсутні.
При цьому, на думку апеляційного суду, відсутні жодні обґрунтовані підстави для застосування до обвинуваченого норм ст.69 КК України, на застосуванні яких посилається останній у своїй апеляційній скарзі.
Так, статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Однак, за вище наведених обставин (тяжкості вчинених правопорушень, всіх вище зазначених характеризуючих особу ОСОБА_8 даних, суспільної небезпечності останнього), апеляційний суд вважає, що наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини, на які він посилається як на підставу для застосування до нього положень ст.69 КК України, в тому числі і його сприяння у розкритті злочину, не можуть бути визнані в даному випадку такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим правопорушень.
Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого - відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 травня 2019 року відносно ОСОБА_8 без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :