Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/410/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000090 від 03 квітня 2014 року стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст. 122 КК України за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2019 року, якою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинська Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з направленням справи на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначає про те, що суд безпідставно та незаконно звільнив обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_9 з 19 жовтня 2015 року по листопад 2016 року переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, про що свідчать наявні у справі письмові докази,

Крім того вказує про те, що суд при звільненні ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності не врахував висновки слідчого судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області, викладених у відповідних ухвалах, згідно яких встановлено, що ОСОБА_9 переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим з 19 жовтня 2015 року перебував у розшуку.

Таким чином, суд на думку потерпілого ОСОБА_7 , при ухваленні оскаржуваного ним рішення, допустив однобічність та неповноту у з`ясуванні обставин справи, що вплинуло на його законність та обґрунтованість.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 03 квітня 2014 року, приблизно 15:30 год., на земельній ділянці № НОМЕР_1 , що знаходиться на території с. Інженерівка, Компаніївського району Кіровоградської області, в ході сварки з жителем с. Інженерівка ОСОБА_7 , яка виникла з неприязні, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, разом зі своїм батьком ОСОБА_11 , застосували фізичне насильство, в результаті якого потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесне ушкодження у вигляді перелому вінцевого виростку лівої ліктьової кістки, який згідно висновку експерта № 524 від 29 травня 2014 року відноситься до категорії середньої тяжкості, що призвело до довготривалого розладу здоров`я.
Обвинувальний акт, з додатками у даному кримінальному провадженні направлений на розгляд до Компаніївського районного суду Кіровоградської області 10 лютого 2017 року.

У процесі судового розгляду, після проведення додаткової та комісійної судово-медичних експертиз, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_9 від 17 травня 2019 року, ухвалою суду від 12 червня 2019 року, ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України, а кримінальне провадження закрито, у зв`язку із закінченням строків давності.
Своє рішення суд, з посиланням на положення ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 288 КПК України, мотивував тим, що оскільки з моменту вчинення ОСОБА_9 даного кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості (ст. 12 КК), сплинуло більше п`яти років, а стороною обвинувачення не представлено доказів умисного ухилення ОСОБА_9 від органів слідства, то останнього слід звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку потерпілого ОСОБА_7 , його захисника-адвоката ОСОБА_8 , а також прокурора, які підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Проте, на думку колегії суддів, ці вимоги закону, під час розгляду даного кримінального провадження, судом не виконані.

Так, не складна по кваліфікації та обсягу доказування, одноепізодна кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України знаходилась на розгляді у Компаніївському районному суді Кіровоградської області з 10 лютого 2017 року.

Згідно журналів, у судовому засіданні допитувались судово-медичний експерт ОСОБА_12 , 17 свідків, за клопотанням ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_7 та з ініціативи адвоката ОСОБА_10 проведені додаткова та комісійна судово - медичні експертизи, а також судово-технічна експертиза рентгенівських знімків, розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, в основному за клопотанням прокурора ОСОБА_13 та адвоката ОСОБА_10 і лише на завершальній стадії судового розгляду, а саме 17 травня 2019 року ОСОБА_9 звернувся до суду з відповідною заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому до заяви долучено незавірені фотокопії процесуальних документів.

Статтею 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК і роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_9 , під час перегляду справи, він не знав і не здогадувався про те, що його підозрюють у вчиненні злочину проти ОСОБА_7 , на допити до слідчого його не викликали, на прикінці 2015 року, посварився з батьками і поїхав разом з сім`єю на заробітки у м. Київ, винаймав там житло, про те, що знаходився у розшуку дізнався лише 17 листопада 2016 року, коли повернувся до дому.

При цьому, будь-яких даних, які підтверджували дану версію, ОСОБА_9 не представив, а потерпілий ОСОБА_7 з цього приводу пояснив, що ОСОБА_9 переховувався від правоохоронних органів і знав, що знаходиться у розшуку, оскільки його фото про розшук було розміщено по всій Долинській, які він та його знайомі одразу ж зривали.

В ухвалах слідчого судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2015 року та 21 квітня 2016 року про затримання ОСОБА_9 та доставки його в суд для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою вказано, що підозрюваний ОСОБА_9 на виклики до слідчого не з`являється, відсутній за місцем проживання, місце знаходження невідомо, що свідчить про його ухилення від органу досудового розслідування та ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України ( т.1 а.с. 73-76).

При таких обставинах, колегія суддів відмічає, що для об`єктивності та повноти тривалого судового розгляду, а також правильного вирішення справи, суду, оскільки це його обов`язок, необхідно було провести елементарні процесуальні дії, а саме витребувати та дослідити матеріали розшукової та кримінальної справи, які стосуються процедури оголошення ОСОБА_9 у розшук, а не закривати справу на підставі фотокопій, обмежившись загальними фразами про відсутність даних про умисне ухилення ОСОБА_9 .

Колегія суддів переконана, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття справи, було явно передчасним та необгрунтованим.

Виходячи із передбачених ст. ст. 7, 9 ч.6 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст.409, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів дійшла висновку про безумовне скасування ухвали Компаніївського районного суду Кіровоградської області про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду даного кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в цій ухвалі порушення вимог КПК України, які стали підставою для скасування рішення суду, всебічно, повно та неупереджено дослідити доводи сторін, у тому числі потерпілої сторони, що викладені в апеляційній скарзі, дати їм належну оцінку з урахуванням правових висновків Верховного Суду, ухвалити вмотивоване, законне і обґрунтоване рішення.

З метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального судочинства, дане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , необхідно направити для розгляду до найближчого по територіальності Бобринецького районного суду Кіровоградської області.

Керуючись ст.ст. 34, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2019 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності - скасувати та призначити новий судовий розгляд в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2