Справа № 645/5750/16-к
Провадження № 1-кп/645/48/19
В И Р О К
23 серпня 2019 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Харкова, громадянина України, який має середню- спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимий 01.06.2012 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова, за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт; 28.03.2014 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрації не має,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -
21.06.2012 до Фрунзенського МРВ КВІ УДДУ ПВП у Харківській області для виконання надійшов вирок Фрунзенського районного суду міста Харкова від 01.06.2012, яким ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.І ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт. 29.06.2012 засуджений ОСОБА_5 у Фрунзенському МРВ КВІ УДДУ ПВП у Харківській області під розпис ознайомився з порядком та умовами відбування покарання, був попереджений про кримінальну відповідальність в разі ухилення від відбування покарання, а також отримав під розпис направлення до КП «Харківблагоустрій» Фрунзенського району м. Харкова для відпрацювання 100 годин громадських робіт з зобов`язанням приступити до відпрацювання з 30.06.2012 не більше як 4 години на день у вільний від основної роботи чи навчання час, безоплатно. З метою умисного ухилення від відбування покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.06.2012, ОСОБА_5 протягом липня 2012 року - червня 2013 року неодноразово не з`являвся до філії КП «Харківблагоустрій» Фрунзенського району м. Харкова для виконання громадських робіт, а саме: 28.07.2012, 30.07.2012, 31.07.2012, 02.08.2012 та до 10.07.2016 без поважних причин, при чому двічі 04.07.2012 та 10.07.2012 попереджений про допущення порушень порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт. Крім того, з метою умисного ухилення від відбування покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.06.2012 ОСОБА_5 змінив місце мешкання, не повідомивши про це працівників Фрунзенського МРВ КВІ УДДУ ПВП у Харківській області. Так, продовжуючи свою злочинну діяльність, 12.06.2013 ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.І ст.185 КК України, на території Червонозаводського району м. Харкова (на сьогоднішній день - Основ`янського району м. Харкова), за що притягнутий до кримінальної відповідальності. Після направлення обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.І ст.185 КК України до Червонозаводського районного суду м. Харкова, останній продовжив ухилятися від явки до Фрунзенського МРВ КВІ УДДУ ПВП у Харківській області (жодного разу не з`явився з червня 2013 року до 10.07.2016), а також ухилявся від явки у судове засідання (18.07.2013, 25.07.2013, 07.08.2013, 22.08.2013, 12.09.2013), в зв`язку з чим ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 12.09.2013 оголошений у розшук. 28.03.2014 вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.15 ч.І ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з виправним строком 1 рік. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на ухилення від відбування покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.06.2012, після 28.03.2014 повторно не з`явився до Фрунзенського МРВ КВІ УДПтС України в Харківській області. При цьому, працівниками зазначеного підрозділу неодноразово здійснювалися виходи протягом 2013-2016 років за місцем мешкання ОСОБА_5 але останній за адресою, особисто наданою працівникам Фрунзенського МРВ КВІ УДПтС України в Харківській області не мешкав, скеровувалися запити до Департаменту охорони здоров`я Харківської міської ради та Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з відповідей на які встановлено, що ОСОБА_5 на лікуванні у міських закладах охорони здоров`я протягом вказаного періоду не перебував, не одружувався та серед померлих не значився. Лише, після звернення начальника Фрунзенського МРВ КВІ УДПтС України в Харківській області з поданням про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України та встановлення його місцезнаходження, останній, розуміючи, що строки давності виконання обвинувального вироку не вийшли, а також невідворотність виконання вироку, звернувся до філії КП «Харківблагоустрій» Фрунзенського району м. Харкова та з 10.07.2016 по 27.07.2016 відпрацював 60 годин з призначених 100 годин. В подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного йому покарання у вигляді громадських робіт, без поважних причин злісно не виконав покладені на нього обов`язки, зокрема, не вийшов на роботу до філії КП «Харківблагоустрій» з метою відбуття призначеного покарання. При цьому, Фрунзенський МРВ КВІ УДПтС України в Харківській області та начальника філії КП «Харківблагоустрій» Фрунзенського району м. Харкова про причини неявки не повідомив. Таким чином ОСОБА_5 умисно ухилився від відбуття покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Під час досудового розслідування між заступником керівника Харківської міської прокуратури № 3 молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 09 серпня 2019 року укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами угоди про визнання винуватості, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину в обсязі пред`явленого зміненого обвинувачення, сприяв розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення даного злочину, виявлення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Крім того, сторони узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді одного року обмеження волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком на один рік. Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Угода, підписана сторонами 09 серпня 2017 року та оголошена у судовому засіданні.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може зініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між заступником керівника Харківської міської прокуратури № 3 молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 09 серпня 2019 року, як таку, що відповідає вимогам закону.
Захисник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засідання наполягали на затвердженні угоди.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між заступником керівника Харківської міської прокуратури № № молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 09 серпня 2019 року про визнання винуватості, відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам призначення покарання, передбачених ст. 65, 66 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом вивчались данні про особу обвинуваченого., та встановлено, що він раніш судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.
Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття. Обставин, які згідно зі ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Керуючись ст. ст. 100, 202, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
Угоду про визнання винуватості, укладену заступником керівника Харківської міської прокуратури № № молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 09 серпня 2019 року
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді одного року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання - звільнити з випробувальним строком на один рік.
Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя -