Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5879/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2019 року Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 на рішення прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001998 про застосування заходів безпеки, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 звернулися до суду з скаргою про скасування рішення від 11 липня 2019 року прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001998 про відмову застосування заходів безпеки.

Свою скаргу обґрунтовують тим ,що слідчими слідчого відділу прокуратури Черкаської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001998, у якому ОСОБА_4 намагаються підозрювати у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 (у редакції Закону зі змінами, внесеними згідно із Законом від 15.04.2008 № 270-VI), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (у редакції Закону від 07.05.2008), ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1,2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358 (у редакції Закону від 07.05.2008), ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 (у редакції Закону від 16.01.2003 № 430-ІV зі змінами, внесеними згідно із Законом від 18.05.2010 № 2258-VI), ч. 2 ст. 209 (у редакції Закону від 16.01.2003 № 430-ІV зі змінами, внесеними згідно із Законами від 18.05.2010 №2258-VI, від 15.11.2011 №4025-VI) КК України.
Захисником ОСОБА_4 є адвокат ОСОБА_5 . Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Генеральної прокуратури України.
24.01.2018 ОСОБА_4 подав до Генеральної прокуратури України заяву від 23.01.2018 про застосування до нього заходів безпеки, передбачених КПК України та Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».
11.07.2019 року прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 прийняв втретє процесуальне рішення у формі постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про застосування заходів безпеки.
Вказана постанова про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки була оскаржена стороною захисту в порядку ст. 303 КПК України до Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою слідчого судді від 25.10.2018 скаргу задоволено, постанову прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 26.01.2018 скасовано та прокурора зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про застосування заходів безпеки.
13 грудня 2018 року прокурор ОСОБА_6 повторно прийняв процесуальне рішення у формі постанови про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки.
22.01.2019 року ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси постанова прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 13.12.2019 року скасована. Прокурор ОСОБА_6 звертався із заявою про роз`яснення ухвали від 22.01.2019 року на підставі якої 15.03.2019 року слідчим суддею винесено ухвалу про роз`яснення ухвали від 22.01.2019 року.06.06.2019 року Апеляційним судом Черкаської області залишено в силі ухвалу слідчого судді від 15.03.2019 року про роз`яснення ухвали від 22.01.2019 року,а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - без задоволення.
11.07.2019 року прокурор ОСОБА_6 прийняв процесуальне рішення у формі постанови про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки.
Постанову від 11.07.2019року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають незаконною та необґрунтованою і такою ,що не відповідає положенням ст.ст.2,110 КПК України.А тому,на їхню думку підлягає скасуванню з наступних підстав:
В заяві від 23.01.2018 ОСОБА_4 просив забезпечити застосування до нього заходів безпеки, враховуючи його численні попередні звернення до Генеральної прокуратури України. До 23.01.2018 ОСОБА_4 подав до Генеральної прокуратури України більше десяти звернень, у яких викладав доводи про наявність реальних загроз його життю і здоров`ю.

26.01.2018 прокурор ОСОБА_6 надіслав ОСОБА_4 листа № 15/2-29460-17 про те, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», орган, який приймає рішення про застосування заходів безпеки, має право одержувати пояснення без провадження слідчих дій за заявами і повідомленнями про загрозу безпеці осіб, щодо яких приймається рішення про застосування заходів безпеки. У зв`язку з цим прокурор запропонував ОСОБА_4 «для остаточного вирішення питання щодо наявності підстав для застосування безпеки» надати пояснення.

Проте, як стало відомо пізніше, прокурор ОСОБА_6 навіть не розглядав витребуваних ним же пояснень і доданих до них матеріалів, оскільки ще 26.01.2018 (у день надсилання вимоги про надання пояснень) виніс постанову про відмову в задоволенні заяви про застосування через «відсутність даних,що свідчить про реальну загрозу життю і здоров`ю».
11.07.2019 прокурор ОСОБА_6 , не провівши належної перевірки заяви ОСОБА_4 та його пояснень, втрете прийняв невмотивоване та необгрунтоване процесуальне рішення у формі постанови про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки, у зв`язку з тим що «на даний час у слідства відсутні дані, що свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю, житлу і майну ОСОБА_4 та ним не наведено жодних доводів та не надано підтверджуючих документів, які б містили відомості щодо наявності вказаних обставин», тобто з тих же самих підстав, що і скасована постанова від 13.12.2018.

В оскаржуваній постанові від 11.07.2019 не міститься жодних даних про проведення прокурором перевірки доводів про наявність реальних загроз його життю і здоров`ю, викладених в заяві ОСОБА_4 від 23.01.2018.

Окрім того, в оскаржуваній постанові не міститься жодних відомостей про перевірку доводів викладених у письмових поясненнях ОСОБА_4 ,які були надані до Генеральної прокуратури України 27.03.2018 року на вимогу прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та не надано їм жодної оцінки.

Постанова прокурора ОСОБА_6 містить у собі лише переписані пояснення ОСОБА_4 , починаючи з 4 абзацу 4 сторінки та закінчуючи 4 абзацом 14 сторінки. Будь-яких мотивів та обґрунтувань щодо неналежності того чи іншого доводу ОСОБА_4 щодо застосування до нього заходів безпеки прокурором ОСОБА_6 не наведено.

Натомість прокурор ОСОБА_7 у оскаржуваній постанові лише зазначив: «... на даний час у слідства відсутні дані, що свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю ОСОБА_4 та ним не наведено доводів щодо наявності вказаних обставин».

Такі мотиви відмови в застосуванні заходів безпеки і його обґрунтування суперечать як заяві ОСОБА_4 , так і матеріалам, наявним у прокурора. В умовах правової невизначеності з питання застосування заходів безпеки протягом більш ніж півтора року, ОСОБА_4 неодноразово викликали для допиту до ГПУ у квітні та травні 2019 року.

ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 неодноразово зверталися до прокурора ОСОБА_6 з клопотаннями та запитами з метою отримання інформації про результати розгляду та перевірки прокурором ОСОБА_6 заяви про застосування заходів безпеки після скасування слідчим суддею ОСОБА_8 постанови від 13.12.2018, проте питання щодо застосування заходів безпеки до ОСОБА_4 у зв`язку з реальною загрозою його життю та здоров`ю на той час прокурором не було вирішено. Сторона захисту будь-якої офіційної позиції у вигляді відповідного процесуального рішення не отримувала, а від прокурора надходили лише формальні відписки.

Зазначають ,що ухилення прокурора від розгляду у встановленому законом порядку питання про застосування заходів безпеки є відвертим проявом створення умов для примусу особи потрапити у небезпечне для життя та здоров`я становище,що свідчить про формальність прийнятого прокурором процесуального рішення у формі постанови від 11.07.2019, яке не ґрунтується на наявних у нього матеріалах.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити. Також зазначив ,що в постанові від 11.07.2019 року не міститься жодних даних про проведення прокурором перевірки доводів про наявність реальних загроз життю і здоров`ю, ОСОБА_4 викладених в заяві від 23.01.2018 року ,жодної перевірки не провів та третій раз формально підійшов до розгляду даного клопотання.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд скарги за їх відсутності та за участю адвоката ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_6 подав письмову заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі.Також зазначив ,що просить відмовити в її задоволенні,оскільки скарга безпідставна та необґрунтована,а постанова від 11.07.2019 року про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001998є обґрунтованою та мотивованою. В зазначеній постанові зазначені мотиви відмови в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки щодо ОСОБА_4 ,оскільки на даний час відсутні дані,що свідчать про наявність реальної загрози життю,здоров`ю ,житлу та майну ОСОБА_4 та ним не наведено жодних доводів та не надано підтверджуючих документів,які б містили відомості щодо наявності вказаних обставин.

Слідчий суддя , оголосивши скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та лист прокурора ОСОБА_6 від 07.08.2019 року №15/1/2-34844-15, заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено ,що слідчими СВ прокуратури Черкаської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001998 від 25 вересня 2015 року за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 197-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 5, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України, у якому ОСОБА_4 має процесуальний статус підозрюваного.

24 січня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою від 23.01.2018, в якій просив забезпечити застосування до нього заходів безпеки, передбачених Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» та КПК України .

Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України, радник юстиції ОСОБА_6 від 11 липня 2019 року у кримінальному провадженні №0001998 від 25.09.2015 року у задоволені заяви про застосування заходів безпеки ОСОБА_4 відмовлено.

Із постанови прокурора ОСОБА_6 від 11.07.2019 року, яка є предметом оскарження, вбачається, що вона була винесена в порядку ст.ст.110, 220 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси 25.10.2018 року (справа №711/7544/18) постанова прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 26.01.2018 року скасована та зобов`язано прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про застосування заходів безпеки.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.01.2019р. (справа №711/18/19) постанова прокурора ОСОБА_6 від 13 грудня 2018 про відмову у задоволення заяви ОСОБА_4 про застосування заходів безпеки скасована.

06.06.2019 року Апеляційним судом Черкаської області було залишено в силі ухвалу слідчого судді від 15.03.2019 року про роз`яснення ухвали від 22.01.2019 року,а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - залишено без задоволення
11.07.2019року прокурором другого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України, радником юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про застосування заходів безпеки.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України, - постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Оскаржувана постанова мотивована тим, що на даний час у слідства відсутні дані, що свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю, житлу і майну ОСОБА_4 та ним не наведено жодних доводів та не надано підтверджуючих документів, які б містили відомості щодо наявності вказаних обставин.

Закон України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» регламентує підстави та умови застосування заходів безпеки.

Відповідно до ч.1 ст. 20 З України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича; б) звернення керівника відповідного державного органу; в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.
Ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

ОСОБА_4 після отримання заяви від 23.01.2018 про застосування заходів безпеки, прокурор ОСОБА_6 запропонував надати пояснення. В подальшому ОСОБА_4 на лист прокурора від 26.01.2018 року було надіслано пояснення.
В листі прокурора Січка від 26.01.2018 жодним чином не зазначено про будь-який результат розгляду заяви ОСОБА_4 від 23.01.2018 (передбачене законом процесуальне рішення у формі постанови або про застосування заходів безпеки, або про відмову в їх застосуванні), а міститься лише вимога надати пояснення.

На виконання вимоги прокурора захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 27.03.2018 подав до приймальні Генеральної прокуратури України лист (зареєстровано під № 46), до якого додано письмові пояснення ОСОБА_4 на 14 арк. з додатками на 270 арк., які на його думку, підтверджують наявність правових підстав для застосування заходів безпеки.

Як вбачається з постанови від 11.07.2019 року в ній не міститься жодних даних про проведення прокурором перевірки доводів про наявність реальних загроз його життю і здоров`ю, викладених у заяві ОСОБА_4 від 23.01.2018 року. Також в постанові не міститься жодних відомостей про перевірку доводів викладених у письмових поясненнях ОСОБА_4 ,які були надані до Генеральної прокуратури України 27.03.2018 року на вимогу прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_6 та не надано їм жодної оцінки. В постанові від 11.07.2019 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_9 про застосування заходів безпеки містить в собі лише переписані пояснення ОСОБА_4 ,починаючи з 4 абзацу 4 сторінки та закінчуючи 4 абзацом 14 сторінки та будь - яких мотивів та обґрунтувань щодо неналежності того чи іншого доводу ОСОБА_4 щодо застосування до нього заходів безпеки прокурором ОСОБА_6 не наведено. Лише в оскаржуваній постанові прокурор ОСОБА_6 зазначив « … на даний час у слідства відсутні дані ,що свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю ОСОБА_4 та ним не наведено доводів щодо наявності вказаних обставин».

Враховуючи Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», у разі скасування постанови про відмову у застосуванні заходів безпеки, формулювання резолютивної частини ухвали слідчого судді в таких випадках залежить від конкретного предмета розгляду: якщо слідчим чи прокурором не було належним чином розглянуто питання про застосування заходів безпеки, то у такому випадку слідчий суддя може зобов`язати їх відповідне питання розглянути; якщо ж таке питання було розглянуте і особі було необґрунтовано відмовлено в застосуванні заходів безпеки, то в такому випадку слідчий суддя уповноважений зобов`язати відповідальну особу такі заходи застосувати.

Європейський суд з прав людини у справах Хадзіанастассіу проти Греції, Гірвісаарі проти Фінляндії, Татішвілі проти Росії звертав увагу, що буд-які процесуальні рішення повинні бути належним чином вмотивовані: «суд в своїх рішеннях повинен зазначати с достатньою ясністю підстави, якими вони обгрунтовують свої рішення», «обгрунтування необхідності мотивованого рішення суду полягає в інтересі сторони по справі знати, що її доводи були належним чином розглянуті...».

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, дійшов висновку про те, що питання про застосування заходів безпеки за заявою ОСОБА_4 належним чином не було розглянуто , а постанову прокурора від 11.07.2019року не можна визнати мотивованою, обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам ст.ст.20, 22 Закону «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» та ст.ст.110, 220 КПК України.

А тому, постанова прокурора про відмову в задоволенні заяви про застосування заходів безпеки підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 303, 306-307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 - задовольнити.

Скасувати постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України, радника юстиції ОСОБА_6 від 11 липня 2019 року у кримінальному провадженні №0001998 від 25.09.2015 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_9 про застосування заходів безпеки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13.08.2019 року о 08год.30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1