В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/744/19
Провадження № 1-кп/338/112/19

22 серпня 2019 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000011 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , згідно рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2010 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

На підставі рішення суду 07 вересня 2012 року відділом Державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Однак ОСОБА_3 , усвідомлюючи свій обов`язок згідно рішення суду сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, починаючи з вересня 2012 року по серпень 2018 року та з вересня 2018 року по 20 червня 2019 року, допомоги на виховання та утримання малолітньої дитини не надавав, аліменти не сплачував, заходів до погашення заборгованості по сплаті аліментів не вживав, в той же час неодноразово виїжджав за межі України на сезонні роботи, де отримував доходи та мав можливість сплачувати аліменти.

Таким чином, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи так діяти, умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї малолітньої дитини, внаслідок чого станом на 20 червня 2019 року виникла заборгованість в розмірі 55 382,50 грн, тобто вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а саме злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.
Під час судового розгляду ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю та показав, що аліменти на утримання дитини не сплачує. Будучи фізично здоровим, заходів до офіційного працевлаштування не приймав, на облік у центрі зайнятості не став, працює час від часу на різних роботах, заборгованість по аліментах погасив на суму 3000 грн. Протягом 2012-2018 років неодноразово виїжджав на роботу до Російської Федерації, однак аліменти не сплачував. Зобов`язується погасити заборгованість, тому просить суворо не карати та у вчиненому щиро розкаюється.
Учасники судового провадження не оспорювали обставини винуватості ОСОБА_3 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), і тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України якзлісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
За місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Із досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації вбачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі на певний строк та він не становить високої небезпеки для суспільства.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує його покарання, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що обвинувачений є працездатним, думку потерпілої, яка в частині призначення покарання покладається на розсуд суду, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті, яке є необхідне та достатнє для його виправлення й попередження нових злочинів і відсутні підстави для застосування ст.69 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався і під час судового розгляду такі клопотання не заявлялися, а тому відсутні підстави для його обрання в силу ст. 331 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у вигляді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

Початок відбування покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1