Справа № 164/2156/18 Провадження №11-кп/802/582/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.186, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Маневицької місцевої прокуратури на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 19 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Маневицького районного суду Волинської області від 19 липня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матейки Маневицького району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, непрацюючого, раніше судимого вироком Маневицького районного суду Волинської області від 28.02.2019 року за ч.2 ст.345 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) два роки, засуджено за:
- ч.2 ст.186 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
- ч.1 ст.345 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- ч.2 ст.345 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 28.02.2019 року, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: 1) не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 2) повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речовий доказ: CD-диск із відеозаписом, наданий працівниками ДП «Колківське ЛГ» залишено при матеріалах кримінального провадження.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 25 вересня 2018 року приблизно об 14 год. 00 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись єдиним умислом та корисливою метою, з метою відкритого викрадення лісодеревини, приїхали гужовою підводою в квартал 43, виділ 35 Тельчівського лісництва ДП «Колківське лісове господарство», де у відповідності до лісорубного квитка №25 від 16.02.2018 року працівниками вказаного лісового господарства проводилася суцільна санітарна рубка. В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розуміючи, що їх дії помічені працівниками ДП «Колківське лісове господарство», не реагуючи на зроблені зауваження, відкрито викрали, шляхом навантаження на гужову підводу чотири колоди дерева породи сосна, довжиною 4 м кожна, загальною кубомасою 0,714 м3, та з місця вчинення злочину втекли, внаслідок чого ДП «Колківське лісове господарство» було заподіяно майнову шкоду на суму 757 грн. 44 коп.
Крім того, 25 вересня 2018 року, в період приблизно з 17 год. 00 хв. по 17 год. 20 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в кварталі 43 виділі 35 Тельчівського лісництва, під час виконання майстром лісу Рудниківського лісництва ДП «Колківське лісове господарство» ОСОБА_9 покладених на нього відповідно до посадової інструкції обов`язків, зокрема щодо забезпечення охорон лісів від незаконних порубок чи крадіжки лісодеревини, виявлення та затримання винних у цьому осіб, який у форменому одязі, згідно розпорядження №8 від 24.09.2018 року перебував у складі рейдової групи державної лісової охорони, достовірно знаючи про те, що останній являється працівником правоохоронних органів та виконує свої службові обов`язки, висловив усну погрозу щодо знищення майна підпалу житлового будинку ОСОБА_9 .
Крім того, 25 вересня 2018 року, в період приблизно з 17 год. 00 хв. по 17 год. 20 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в кварталі 43 виділі 35 Тельчівського лісництва, під час виконання майстром лісу Рудниківського лісництва ДП «Колківське лісове господарство» ОСОБА_9 покладених на нього відповідно до посадової інструкції обов`язків, зокрема щодо забезпечення охорони лісів від незаконних порубок чи крадіжки лісодеревини, виявлення та затримання винних у цьому осіб, який у форменому одязі, згідно розпорядження №8 від 24.09.2018 року перебував у складі рейдової групи державної лісової охорони, зокрема щодо попередження фактів вчинення самовільних рубок та крадіжок лісодеревини, виявлення і затримання винних у цьому осіб, достовірно знаючи про те, що останній являється працівником правоохоронних органів, вчинив насильство відносно ОСОБА_9 . Так, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в ділянку правої брови, після чого обома руками схопив останнього за передпліччя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді внутрішнього шкірного крововиливу ділянки правої брови, після чого обома руками схопив останнього за передпліччя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо шкірного крововиливу ділянки правої брови, множинних підшкірних крововиливів правого плеча і правої передньо-бокової стінки живота, поодиноких підшкірних крововиливів середньої і нижньої третин лівого плеча, які згідно висновку судово-медичної експертизи №69 від 28.09.2018 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень.
Прокурор у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його винуватості, оскаржує судове рішення з мотивів істотного порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що місцевий суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст.70 КК України, застосував не передбачений цим законом принцип часткового приєднання покарань, зокрема часткове приєднання покарання за цим вироком та невідбутого покарання за попереднім вироком Маневицького районного суду від 28.02.2019 року. Посилаючись на такі обставини, просить вирок суду змінити.
Залишити призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення злочинів:
- за ч.2 ст.186 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.1 ст.345 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.345 КК України - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та невідбутого покарання за вироком Маневицького районного суду від 28.02.2019 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: 1) повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 2) періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду прокурор просить залишити без змін.
В іншій частині вирок суду першої інстанції ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд це судове рішення у цій частині не перевіряє.

Потерпілий ОСОБА_9 та представник потерпілого від ДП "Колківське ЛГ" будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду провадження, в судове засідання не з`явились, однак подали до суду письмові заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутності.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду кримінального провадження в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин. Клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи поданої апеляційної скарги, прокурора, яка скаргу підтримала з підстав викладених у ній, обвинуваченого, який скаргу вважав безпідставною та просив залишити без задоволення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга захисника прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинених злочинах, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345 КК України та вид і міра покарання, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. А тому, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд судове рішення у цій частині не перевіряє.

Разом з тим, прокурор у поданій апеляційній скарзі вказує про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність в частині застосування положень ч.4 ст.70 КК України.
Такі доводи сторони обвинувачення заслуговують на увагу суду з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
У частині 4 ст.70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З вищевказаних положень закону вбачається, що при призначенні покарання на підставі ст.70 КК України до обвинувачених застосовується принцип призначення покарань шляхом їх складання.
Судом першої інстанції вірно встановлено, і це підтверджується матеріалами провадження, що вироком Маневицького районного суду Волинської області від 28.02.2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі із встановленням 2 - річного іспитового строку.
Злочини, за які засуджено ОСОБА_7 вироком, який оскаржується вданому провадженні, останній вчинив 25 вересня 2018 року, тобто до проголошення вироку Маневицького районного суду від 28.02.2019 року.
Як вбачається із резолютивної частини оскаржуваного вироку, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, тобто матеріальний закон, який підлягає застосуванню, зазначивши правильно, суд першої інстанції вказав про застосування принципу призначення покарань шляхом приєднання, не передбаченого даною нормою закону.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для зміни вироку Маневицького районного суду Волинської області від 19.07.2019 року у частині призначення обвинуваченому покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.
В решті вирок слід залишити без змін.

За вищенаведених підстав, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Маневицької місцевої прокуратури задовольнити.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 19 липня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за:

- ч.2 ст.186 КК України - на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;
- ч.1 ст.345 КК України - на 2 (два) роки позбавлення волі;
- ч.2 ст.345 КК України - на 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання призначеного вироком Маневицького районного суду Волинської області від 28.02.2019 року, та покарання призначеного вироком Маневицького районного суду Волинської області від 19.07.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
В решті вирок Маневицького районного суду Волинської області від 19.07.2019 року в даному провадженні залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді