Справа № 464/1785/19
пр.№ 1-кп/464/290/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2019 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старичі Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 16.04.2018 Шевченківським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 24.03.2019 о 19.37 год., перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Гальба», що на вул. Сихівська, 22 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, підійшов до синтезатора, з якого шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei P8 lite», вартістю 4999 грн., в якому знаходилася SIM-картка оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 30 грн., які належать потерпілому ОСОБА_5 , після чого залишив приміщення вищевказаного кафе-бару.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненому визнав повністю, вказав, що підтверджує вчинення ним інкримінованого йому злочину за вказаних в обвинуваченні обставин та нічого доповнити та пояснити не бажає. Також зазначив, що злочини вчиняв через важке матеріальне становище. Щиро розкаявся у вчиненому.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є середньої тяжкості, щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, жодних осіб на утриманні не має, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, на медичних обліках не перебуває, має судимість, а також відсутність матеріальних претензій у потерпілого.

Крім цього, судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді, про високий ризик небезпеки для суспільства та повторного вчинення злочину, у зв`язку з чим, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства.

Враховуючи усі вищевказані обставини в сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_4 до покарання за цим вироком необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2018 року, яким останній засуджений до двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Підстави для застосування щодо обвинуваченого ч.1 ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також ст. 75 КК України та призначення покарання з випробуванням, відсутні.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно обчислювати з 26.03.2019, тобто з часу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки в порядку ст. 208 КПК України останній не затримувався.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_4 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2018 року, а саме, чотири місяці позбавлення волі, та призначити остаточне покарання два роки чотири місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 26 березня 2019 року.
Речові докази у справі, а саме:

-мобільний телефон марки «Huawei P8 lite», в корпусі синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з SIM-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_1 , які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у потерпілого ОСОБА_5 ;

-оптичний електронний носій (CD-R 700 MB compact disc), на якому наявний відеозапис з камери відеоспостереження кафе-бару «Гальба», що на вул. Сихівська, 22 у м. Львові, який здійснений 24.03.201 9 у період часу з 19.33 год. до 19.38 год., які зберігаються у матеріалах досудового розслідування, залишити у таких матеріалах.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1