УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт грошових коштів.
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000494 від 18.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що В ході досудового розслідування, 05.08.2019 відповідно до ухвали Вінницького міського суду № 127/20748/19 від 29.07.20149 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено мисливську рушницю «Байкал» МР-18 М-М та патрон 12 калібру «RIO AMMO».

Приймаючи до уваги, що метою обшуку було відшукання документів, які містять відомості щодо крадіжки та реалізації зерна кукурудзи з поля розташованого в межах села Левківці Тульчинського району Вінницької області, банківських карток, на рахунок яких могли надходити кошти за реалізацію викраденого урожаю, інших матеріальних об`єктів, які можуть бути використані як докази, а також відшукання та вилучення коштів та інших матеріальних цінностей, на які можливо накласти арешт для забезпечення виконання цивільного позову, відповідно до ч.2 п. 4 ст. 170 КПК України виникла необхідність накласти арешт на вилучену мисливську рушницю «Байкал» МР-18 М-М та патрон 12 калібру «RIO AMMO», тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Слідчий ОСОБА_5 , яка входить в групу слідчих кримінального провадження, просила розглянути клопотання у відсутність слідчого. Клопотання підтримувала та просила задовольнити.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Так, слідчим у клопотанні зазначено, що підставою для накладення арешту є необхідність збереження майна для забезпечення цивільного позову, проте до матеріалів клопотання не було долучено доказів заявлення потерпілим у кримінальному провадженні цивільного позову.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не в достатній мірі було обґрунтовано клопотання, оскільки не доведено усі обставини визначені ч 2 ст. 173 КПК України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на рушницю «Байкал» МР-18 М-М та патрон 12 калібру «RIO AMMO» - відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя