Провадження №1-кп/761/2054/2019
В И Р О К
іменем України

04 вересня 2019 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0004269 від 07 травня 2019 року,з угодою про визнання винуватості,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Славута, Хмельницької області, громадянина України, із вищою освітою,працюючого в КМКЛ №1 завідуючим відділенням невропатології, одруженого,має неповнолітню дитину,2013 року народження,зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого офіційного документа,при наступних обставинах :

На початку лютого 2019 року, точна дата та час не встановлені, у невстановленому місці, ОСОБА_3 зустрівся з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка надала останньому завідомо підроблений офіційний документ, а саме: Архівну довідку від 02 листопада 2018 року за №13/25446 ,видану Федеральною галузевою державною установою «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» на ім`я ОСОБА_3 , інформація в якій не відповідала дійсності.
У лютому 2019 року точна дата та час не встановлено, у невстановленому місці, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на використання завідомо підробленого офіційного документа, а саме: Архівної довідки від 02 листопада 2018 року за №13/25446 виданої Федеральною галузевою державною установою «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» на ім`я ОСОБА_3 , про те, що молодший сержант (з 14 серпня 1983 року наказ командира в/ч НОМЕР_1 , як зазначено в документі) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 15 вересня 1983 року (наказ командира в/ч НОМЕР_2 №0183 від 08 вересня 1983 року) по 25 квітня 1985 року (наказ командира в/ч НОМЕР_2 №079 від 20 квітня 1985 року) проходив службу на території Афганістану в посаді майстра транспортної ремонтної бригади .В період перебування на території даної закордонної держави ОСОБА_3 приймав безпосередню участь в бойових діях з 15 вересня 1983 року по 25 квітня 1985 року (01 рік 224 доби), наказ командира в/ч НОМЕР_2 №079 від 20 квітня 1985 року . Довідка видана на підставі: ІНФОРМАЦІЯ_2 №322/13/1284 від 05 квітня 2003 року, для подальшого подання указаної довідки до Київського міського комісаріату з метою отримання статусу учасника бойових дій згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413.
Надалі, продовжуючи реалізовувати свій кримінально протиправний намір, ОСОБА_3 , 05 березня 2019 року , в денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого подав заяву для надання статусу учасника бойових дій, додатком до якої долучив оригінал завідомо підробленої Архівної довідки від 02 листопада 2018 року за №13/25446, виданої Федеральною галузевою державною установою «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» на ім`я ОСОБА_3 інформація в якій не відповідала дійсності.
Відповідно до відомостей Львівського територіального архівного Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, встановлено, що за архівними документами військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) ОСОБА_3 проходив службу у військовій частині з 20 травня 1983 року (наказ від 20 травня 1983 року
№ 99) по 12 травня 1985 року (наказ від 12 травня 1985 року № 96) у військовому званні - рядовий, молодший сержант. Звільнений у запас і направлений на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 .Підстава: ф. 3670, оп. 39996, спр. З, арк. 165,166,168, спр. 7, арк. 137,140.
В наказах командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) по стройовій частині відображено вибуття ОСОБА_3 :
-у відрядження, у складі військової частини, для виконання бойового завдання у військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ) - з 15 вересня 1983 року (наказ від 15 вересня 1983 року № 188) по 02 листопада 1983 року (наказ від 02 листопада 1983 року №221);
-у відрядження на змагання у військову частину НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) - з 26 січня 1984 року (наказ від 26 січня 1984 року № 19) по ЗО січня 1984 року (наказ від 30 січня 1984 року № 21);
-у відпустку в м. Славута Хмельницької області з 06 липня 1984 року (наказ від 06 липня 1984 № 132) по 15 липня 1984 року (наказ від 18 липня 1984 року № 140).
Підстава: ф. 3670, оп. 39996, спр. З, арк. 342-347, спр. 4, арк. 34,35,37, спр. 5, арк. 31,32,34,35,37, спр. 5, арк.. 259,260,261,263,275,276.
В архівних документах військової частини НОМЕР_2 за період з вересня 1983 року по квітень 1985 року іншої інформації щодо вибуття ОСОБА_3 у відрядження не відображено.
В довідці з історичного формуляру військової частини НОМЕР_2 за квітень 1974 року - жовтень 1986 року участь військової частини НОМЕР_2 та її підрозділів в бойових діях на території Афганістану не відображена.Підстава: ф. 3670, оп. 39998с, спр. 1.
Таким чином ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого офіційного документа, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

24 березня 2019 року між прокурором в кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , в порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України , щиро розкаюється у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.

Також, вказаною угодою про визнання винуватості зазначено узгоджене покарання,яке повинен понести ОСОБА_3 та згода підозрюваного на його призначення, за відсутністю обставин,які обтяжують покарання підозрюваного, наявністю обставин,які пом`якшують покарання ОСОБА_3 ,а саме : щире каяття,а також даних про його особу, який раніше не судимий, має місце реєстрації та постійне місце проживання ,займається суспільно-корисною працею,позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога,психіатра,має на утриманні неповнолітню дитину ,2013 року народження. З урахуванням особи підозрюваного та викладених вище обставин сторони погодилися щодо призначення ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_3 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків,злочинів невеликої чи середньої тяжкості,тяжких злочинів.
Злочин за ч.4 ст.358 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості .

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 березня 2019 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 ,за участі захисника, та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості,укладену між ним та прокурором 24 березня 2019 року, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 березня 2019 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 ,вважаючи,що вона відповідає вимогам КК та КПК України,є усі підстави для її затвердження та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим обвинувачений, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 24 березня 2019 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого офіційного документа, а відповідно, такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.4 ст.358 КК України , за якими належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази: оригінал заяви від 07 лютого 2019 року (вх. №1029 від 05 березня 2019 року), ОСОБА_7 довідку від 02 листопада 2018 року за вих. №13/25446,які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0004269 в Київській місцевій прокуратурі №10,слід зберігати в матеріалах кримінального провадження №0004269 в Київській місцевій прокуратурі №10.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 березня 2019 року між прокурором в кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази : оригінал заяви від 07 лютого 2019 року (вх. №1029 від 05 березня 2019 року), ОСОБА_7 довідку від 02 листопада 2018 року за вих. №13/25446,які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0004269 в Київській місцевій прокуратурі №10 - зберігати в матеріалах кримінального провадження №0004269 в Київській місцевій прокуратурі №10.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1