Справа № 296/6877/19
УХВАЛА
Іменем України

30 липня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю заявника адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянув клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000157 від 10.12.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19.06.2019 року у справі №296/5832/19 накладено арешт на автомобіль марки «BMW X 5», д.н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 .

Посилаючись на те, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення, оскільки всі необхідні слідчі дії проведені, слідством не здобуто жодних доказів про причетність даного авто до будь-якого злочину, не є предметом та знаряддям вчинення злочину, а вилучений автомобіль необхідний власнику для пересування, так як має тяжкі хвороби та не може пересуватися громадським транспортом, а тому просив скасувати арешт з вказаного транспортного засобу.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти клопотання заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19.06.2019 року накладено арешт на автомобіль марки «BMW X 5», д.н.з. НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У відповідності до ст. 174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано, якщо підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У свою чергу, слідчий суддя звертає увагу на норми ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Так, заявник у клопотанні вказував на те, що у кримінальному провадженні всі необхідні слідчі дії з вказаним автомобілем проведені, а інших обставин, які перешкоджають кримінальному провадженню та які виправдовували б подальше обмеження права ОСОБА_5 користування транспортним засобом, слідчим не наведено.

У відповідності до ст.173 ч.2 п.5 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (зокрема, арешту на майно) не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на викладене, враховуючи, що стаття, за якою оголошено підозру не передбачає додаткового покарання такого як конфіскація майна, а слідчим не надано суду доказів того, що автомобіль придбаний за кошти здобуті злочинним шляхом, хоча з моменту накладення арешту пройшло більше місяця, що більш ніж достатньо для здобуття таких доказів, арештований автомобіль перебуває на майданчику органу досудового розслідування, що позбавляє власника ОСОБА_5 можливості його користування для власних потреб, слідчий суддя вважає невиправданим подальше обмеження прав користування власника, а тому вважає за необхідне скасувати арешт в частині заборони користування автомобілем, без зняття заборони розпорядження (відчуження) автомобіля.

Керуючись статтями 170, 171 -173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Частково скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.06.2019 року, в частині заборони користування автомобілем BMW X5, н.з. НОМЕР_1 , залишивши арешт в частині заборони розпорядження (відчуження) автомобілем.

Передати автомобіль BMW X5, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1