ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2779/19 Справа № 200/203/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001236, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілої ОСОБА_11 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001236 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що прокурор не виклав конкретизованого формулювання обвинувачення, оскільки обвинувальний акт містить незрозуміле з технічної точки зору та у понятті ПДР України посилання на те, що обвинувачений повинен був при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_12 прийняти заходи небезпечного об`їзду перешкоди і їх неприйняття призвело до зіткнення з велосипедистом, т.б. невиконання обвинуваченим дій по здійсненню небезпечного об`їзду перешкоди у вигляді велосипедиста і є порушенням ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді отримання потерпілим тілесних ушкоджень, від яких він у подальшому помер. Одночасно, формулювання обвинувачення мітить посилання на порушення обвинуваченим п.12.3 ПДР України, відповідно до якого У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Обвинувальний акт містить протиріччя в формулюванні обвинувачення та викладі фактичних обставин справи та в обвинувальному акті відсутнє пред`явлене конкретизоване обвинувачення, що порушує право на захист обвинуваченого.
Вказані недоліки обвинувального акту, його не конкретність та наявність в ньому протиріч, порушують право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, чим істотно порушується право на захист обвинуваченого.
Крім того, обвинувальний акт затверджується прокурором, який здійснював процесуальне керівництво за зазначеним кримінальним провадженням і його повноваження були визначені керівником відповідного органу прокуратури і тому надання при відкритті матеріалів у порядку ст. 290 КПК України стороні захисту постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 23.05.2018 року без підпису керівника відповідного органу прокуратури ставить під сумнів затвердження зазначеного обвинувального акту належно визначеним у відповідності до діючого законодавства прокурором процесуальним керівником за зазначеним кримінальним провадженням.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням доповнення, просить ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд до того ж суду зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на те, що словосполучення в обвинувальному акті небезпечного об`їзду є явною технічною помилкою під час складання обвинувального акту, що виходить із загального змісту обвинувачення та подальшого уточнення із посиланням на вимоги ПДР України, у зв`язку з чим, така помилка не впливає на конкретизацію обвинувачення. Вказаний недолік обвинувального акту не свідчить про некоректність обвинувачення, та не порушує право обвинуваченого, передбачене ст. 42 КПК України, оскільки останній із захисником були в повному обсязі ознайомлені з матеріалами досудового розслідування в тому числі з висновками судово-автотехнічних експертиз, таким чином знав за якими фактичними обставинами обвинувачується.
Вказує, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту є проявом надмірного формалізму, що призводить до затягування кримінального процесу, адже відповідно до ч. 1 ст. 358 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Питання відповідності кваліфікації дій обвинуваченого та встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення є предметом судового розгляду, яке не може бути вирішено у підготовчому засіданні, оскільки для його з`ясування необхідне дослідження матеріалів кримінального провадження, які не можуть бути досліджені у підготовчому судовому засіданні.
Крім того прокурор зазначає, що під час підготовчого судового засідання стороною обвинувачення надано суду для ознайомлення відповідні постанови про призначення групи прокурорів з підписами, що виключає твердження сторони захисту щодо затвердження обвинувального акту неналежним процесуальним керівником.
Потерпіла ОСОБА_13 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомила, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників судового провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілої, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Стаття 291 КПК України, яка встановлює вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, містить у собі перелік відомостей, які обов`язково повинен містити у собі обвинувальний акт, як процесуальний документ про закінчення досудового розслідування.
Згідно зі ст. 291 КПК, окрім інших відомостей, зазначених у даній статті, обвинувальний акт обов`язково повинен містити у собі виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Таким чином, у наведеній статті, окрім викладення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, прямо вказується на необхідність викладення також формулювання обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми КК, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 91 КПК України про необхідність доказування в кримінальному провадженні події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), в обвинувальному акті дані щодо події правопорушення повинні бути зазначені чітко та не мати розбіжностей між їх викладенням у фактичних обставинах та формулюванні обвинувачення.
Однак, даний обвинувальний акт не відповідає вказаним нормам закону.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, прокурор не виклав конкретизованого формулювання обвинувачення, оскільки обвинувальний акт містить незрозуміле з технічної точки зору та у понятті ПДР України посилання на те, що обвинувачений повинен був при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_12 прийняти заходи небезпечного об`їзду перешкоди і їх неприйняття призвело до зіткнення з велосипедистом, тобто невиконання обвинуваченим ОСОБА_7 дій по здійсненню небезпечного об`їзду перешкоди у вигляді велосипедиста і є порушенням ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді отримання потерпілим тілесних ушкоджень, від яких він у подальшому помер. Разом з цим, формулювання обвинувачення мітить посилання на порушення обвинуваченим п.12.3 ПДР України, відповідно до якого У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт містить протиріччя в формулюванні обвинувачення та викладі фактичних обставин справи та в обвинувальному акті відсутнє пред`явлене конкретизоване обвинувачення, що порушує право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що диспозиція ст. 286 КК України є бланкетною і суд повинен з`ясовувати у чому саме полягали порушення правил безпеки руху, норми яких саме ПДР України не дотримано і чи є причинний зв`язок між вчиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Зазначені обставини свідчать про формальне викладення обвинувального акту, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо необхідності повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 прокурору для усунення наведених вище недоліків.
При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами прокурора про те, що словосполучення небезпечного об`їзду є технічною помилкою і не свідчить про некоректність обвинувачення та не порушує право обвинуваченого на захист, оскільки відсутність в обвинувальному акті чіткого викладення фактичних обставин вчиненого та формулювання обвинувачення позбавляє особу, що обвинувачується, права на захист, а також унеможливлює судовий розгляд, оскільки суд першої інстанції здійснює розгляд лише в межах висунутого обвинувачення.
Так, п. а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Крім того, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим та таким, що знайшов своє підтвердження висновок суду першої інстанції про те, що надання стороні захисту при відкритті матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 23.05.2018 року без підпису керівника відповідного органу прокуратури, ставить під сумнів затвердження зазначеного обвинувального акту належно визначеним у відповідності до чинного законодавства прокурором.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2019 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001236 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, прокурору залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: