20.09.2019 363/1363/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, офіційно не працюючого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше не судимого, розлученого, на утриманні має дитину, 2009 року народження,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , діючи умисно, без установленого законом дозволу всупереч вимогам ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що до повноважень поліції належить здійснення контролю за дотриманням фізичними і юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, інших предметів, на які поширюється дозвільна система внутрішніх справ, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» № 576 від 12.10.1992, якою встановлено особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку і використання спеціально визначених предметів, що розповсюджується, серед іншого, на вибухові пристрої, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також вибухових пристроїв, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, маючи на меті незаконне придбання, зберігання бойових припасів та вибухових речовин усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у невстановлений слідством час та місці, але не пізніше 04.03.2019 року, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав бойові припаси та вибухову речовину, які в подальшому зберігав за місцем свого мешкання у будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 04.03.2019 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 28.02.2019 року про проведення обшуку в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено предмети схожі на бойові припаси та вибухову речовину.
Згідно висновку експерта № 8-5/223 від 27.03.2019 встановлено наступне: двісті дев`яносто шість предметів є боєприпасами калібру 5,45х39 мм, один патрон є боєприпасом калібру 7,62х39, один патрон є переробленим саморобним способом та має конструктивні ознаки боєприпаса, п`ятдесят патронів є боєприпасами, калібру 7,62х54, які придатні до стрільби. Згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від вибухотехнічного управління НПУ ГУНП у м. Києві від 04.03.2019 року виявлена речовина є пластичною вибуховою речовиною, вагою 643 грам.
Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 Кримінального Кодексу України, тобто незаконне придбання, зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
28 березня 2019 року між прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м.Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної Угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та зобов`язався співпрацювати з органами досудового розслідування.
Вказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджене покарання за ч. 1 ст.263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Також, сторонами узгоджено звільнення обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що саме він скоїв зазначене правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.
Захисник ОСОБА_4 вважав можливим затвердити угоду.
Прокурор також просив затвердити угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно ст.314 ч.3 п.1 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м.Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 28.03.2019 року між прокурором прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м.Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 2 (двох) років не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути процесуальні витрати по справі у розмірі 1144 грн. за проведення експертизи із засудженого ОСОБА_5 на користь держави.
Речовий доказ, який знаходяться на зберіганні в ЦЗ 1 ГУ НП в м.Києві, а саме: мобільний телефон марки LG IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 повернути власнику.
Речові докази, а саме: 309 предметів схожі на патрони, предмет схожий на корпус міни МОН-50 з пластичною вибуховою речовиною, які знаходяться в камері схову ГУНП в м.Києві передати в дохід держави.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1