"01" жовтня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
27.09.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення 25.09.2019 року обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- мобільний телефон «Huawei» моделі LUA-U22, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з сім карткою з номером НОМЕР_3 , мобільний телефон «Samsung Galaxy J6» моделі SM-J600F, IMEI 1 НОМЕР_4 , IMEI 2 НОМЕР_5 з сім карткою з номером НОМЕР_6 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 22.06.2018 року ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м, Харків, пров. Миру, буд. 6, к. 2, маючи умисел, переслідуючи корисливу мету з ціллю особистого збагачення за рахунок незаконного збут наркотичних засобів, під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув ОСОБА_6 особі, якій доручено проведення оперативної закупки, два згортки із полімерного матеріалу синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб «метадон», масою 0,0250 грам, які знаходились у пачці з під цигарок ТМ «Кент», а також два згортки із полімерного матеріалу синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб «димедрол», масою 0,0693 грам, які знаходились у пачці з під цигарок ТМ «Кент». Крім цього 25.09.2019 року в ході проведення обшуку автомобіля «Чері Амулет», д.н.з. НОМЕР_12 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено згорток з фольги, всередині якого знаходиться наркотичний засіб метадон, масою 0,25 грам.
Власником вилучених мобільних телефонів є ОСОБА_4 , яка проживає у будинку за вказаною адресою спільно з ОСОБА_5 . Власником вилучених вагів, zip-пакетів з пігулками димедролу, записної книжки та грошових коштів є ОСОБА_5 .
25.09.2019 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та йому оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 321 КК України.
Прокурор, посилаючись на вимоги ст. 167, 170 КПК України, з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна, просить накласти арешт на вилучене майно.
Прокурор до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Власники майна ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до судового засідання не з`явились, до суду надано заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечує.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власників майна та прокурора.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.
25.09.2019 о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
25.09.2019 ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.321 КК України.
Власником вилучених мобільних телефонів є ОСОБА_4 , яка проживає у будинку за вказаною адресою спільно з ОСОБА_5 . Власником вилучених вагів, сім-карток, zip-пакетів з пігулками димедролу, записної книжки та грошових коштів є ОСОБА_5 .
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.321 КК України, а тому з метою можливої конфіскації майна та забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 25.09.2019 р. обшуку, на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, як тимчасово вилучене майно, вважає за необхідне накласти арешт на майно, а саме на ваги, сім-картки, zip-пакети з пігулками димедролу, записну книжку та грошові кошти.
Окрім цього, прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути доказом в кримінальному провадженні.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Щодо накладення арешту на мобільні телефони, які належать ОСОБА_4 , то слідчий суддя у задоволенні клопотання в цій частині відмовляє, так як прокурором не доведено, що зазначене майно може містити дані про факти чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження, правова кваліфікація якого передбачає відповідальність за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.321 КК України.
Так, вилучені мобільні телефони належать ОСОБА_4 , яка спільно проживає з підозрюваним ОСОБА_5 у будинку, де проводився обшук.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведення 25.09.2019 року обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову СУ ГУНП в Харківській області.
Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала в частині повернення майна підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1