Ухвала

Іменем України
24 травня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-2536 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» - ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 7 лютого 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Відмовлено в задоволенні цивільного позову ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємства» до ОСОБА_5 про стягнення 4385 гривень 50 копійок матеріальної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 9 березня 2018 року о 18 годині з виросного ставу № 3, що в с. Уласово-Русанівка по вул. Косіора, 60 В/3 Старосинявського району, що належить ПАТ «Хмельницькрибгосп», за допомогою двох сіток, які поставив заздалегідь, умисно, таємно викрав сім рибин маточного поголів`я коропа вагою 8,7 кг на загальну суму 696 гривень, та дві рибини маточного поголів`я щуки вагою 7,85 кг на загальну суму 3689 гривень 50 копійок. Всього ОСОБА_5 завдав шкоди ПАТ «Хмельницькрибгосп» на загальну суму 4385 гривень 50 копійок.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник ПАТ «Хмельницькрибгосп» вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Зазначає, що суд повинен був критично віднестися до пом`якшуючої обставини у виді щирого каяття, яке на думку потерпілого мало формальний характер. Крім цього, не було враховано усіх характеризуючи даних засудженого, зокрема вчинення ним раніше корисливих злочинів.

Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно ст. 438 КПК України до підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції зокрема є: невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
У касаційній скарзі представник потерпілого не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості та кваліфікацію дій засудженого.
Разом з цим, представник ПАТ «Хмельницькрибгосп» зазначає про неврахування судом апеляційної інстанції при призначенні покарання даних про особу засудженого, зокрема того, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працював, матеріальні збитки відшкодував лише під час судового розгляду, вчинив злочин середньої тяжкості, а щире каяття носить лише формальний характер і не відповідає дійсності.
На думку колегії суддів підстави для скасування ухвали апеляційного суду призначення та нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції відсутні.
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
З аналізу ухвали Хмельницького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року вбачається, що призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, дотримався наведених вимог кримінального закону, урахував усі обставини справи, в тому числі й тяжкість вчиненого злочину, який є середньої тяжкості, дані про особу винного, наявність пом`якшуючих обставин і обґрунтовано призначив засудженому покарання ближче до мінімальної межі санкції статті ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів вірно встановлено, що серед інших альтернативних покарань саме таке покарання за своїм видом та розміром забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, відповідатиме вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображатиме співмірність злочину і кари, і тільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Зокрема, апеляційний суд звернув увагу на те, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої шкоди, що підтверджувалося матеріалами кримінального провадження, та вірно вказав про відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Доводи про те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини колегія суддів Верховного Суду не бере до уваги, оскільки судами було встановлено, що засуджений не має незнятих чи непогашених судимостей.
Крім цього, варто зазначити, що припинення судимості, в розумінні ст. 89 КК, анулює всі кримінально-правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.
Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення в межах своєї компетенції та дійшов висновку про те, що таке покарання відповідає загальним засадам, що передбачені статтями 50, 65 КК України. Колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та обґрунтованою і погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого немає.

З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» - ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3