Справа № 509/2789/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0000876 від 16.05.2019 року з обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має,
у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2019 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де розташоване домоволодіння громадянина ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, упевнившись, що його дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб, перелізши через паркан «сітка-рабиця», незаконно проник на огороджену територію вказаного домоволодіння, де з території двору таємно викрав металевий газовий фільтр, об`ємом 320 м.куб., вагою 150 кг., вартістю 2700 грн. та металеву одноколісну тачку, вартістю 450 гривень.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_4 , з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши гр. ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3150 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочині щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просив суд розглядати справу у його відсутність.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_4 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_4 підлягає в межах санкції ч.3 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний ОСОБА_4 злочини відносяться до тяжких злочинів.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- обвинувачений ОСОБА_4 раніше тричі був засуджений, але в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має, не одружений, не працює, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст.67 КК України),

наявність обставини, що пом`якшує покарання:

- щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

З урахуванням наявності обставини, що пом`якшує покарання, особи обвинуваченого, позиції прокурора, який вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити у вигляді домашнього арешту.

Речові докази слід вважати повернутими потерпілому.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальних витрат немає.

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Речові докази вважати повернутими потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1