ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/123/19 Справа № 698/595/19 Категорія: : ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000197 від 10.08.2019 p., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, погодженого з начальником Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и л а :

До слідчого судді Катеринопільського районного суду Черкаської області звернувся з клопотанням слідчий СВ Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , винесеним в кримінальному провадженні № 0000197 від 10.08.2019 р, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України про арешт тимчасово вилученого зерна проса масою 692 кг., яке було зібране громадянином ОСОБА_8 з поля № 21, що знаходиться у адмінмежах Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області.

В обгрунтування заявленого клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що поле № НОМЕР_1 , що знаходиться у адмінмежах Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області використовується ОСОБА_8 без правовстановлюючих документів, самовільно з метою вирощування сільськогосподарської культури - проса.

Також слідчим зазначив, що під час огляду місця 09.08.2019 року згідно протоколу огляду місця події з бункеру комбайну було вилучено зерно проса масою 692кг., яке на думку слідчого підлягає арешту згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, як одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч, 1 ст. 197і КК України - самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор клопотання підтримав з наведених у останньому підстав. Зокрема, прокурор стверджує, що вказане клопотання з дотриманням вимог КПК України та в ньому доведена необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. Пояснив суду, що, незважаючи на сплив значного часу, в даному кримінальному провадженні: власник самовільно зайнятої земельної ділянки, її площа та кадастровий номер до цього часу досудовим розслідуванням не встановлені. Також пояснив, що експертиза з метою визначення розміру заподіяних збитків самовільним зайняттям земельної ділянки не призначалася, а інші відомості щодо розміру вказаних збитків відсутні.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання з мотивів відсутності законних підстав для застосування запобіжних заходів, оскільки вважає, що використовував земельну ділянку за погодженням з головою сільської ради, і мав намір по завершенню збору врожаю сплатити орендну плату на рахунок сільської ради. Збору врожаю перешкодили невідомі особи, які вимагали сплати їм коштів за використання земельної ділянки готівкою. Також повідомив, що з метою припинення незаконних вимог вказаних осіб наполіг на виклику працівників поліції.

З витягу від 10.08.2019 року вбачається, що 09.08.2019 року з повідомлення на № 102 від ОСОБА_9 органом досудового розслідування отримано відомості про незаконне використання ОСОБА_8 земельної ділянки - поля № 21, що знаходиться у адмінмежах Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. За вказаним фактом слідчим ОСОБА_6 розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 10.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КК України.

З протоколу огляду місця події від 09.08.2019 року вбачається, що під час огляду поля № 21, що знаходиться у адмінмежах Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області слідчим виявлено зернозбиральний комбайн, який здійснював збір зерна проса та з бункеру якого вилучено зерно проса масою 692 кг. Вказане зерно передане на відповідальне збереження до складського приміщення, яке належить ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2019 року, в задоволенні клопотання слідчого СВ Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000197 від 10.08.2019 p., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, погодженого з начальником Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2019 року, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій просить :

1. Ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2019 року - скасувати.

2. Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Вважає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Додає, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Наголошує, що у клопотанні чітко визначено майно, яке необхідно арештувати для забезпечення кримінального провадження та подальшого розгляду провадження, а саме зерно проса масою 692 (шістсот дев`яносто два) кг, яке вилучено з поля № 21, що знаходиться поза межами с. Пальчик Катеринопільського району Черкаської області, в адміністративних межах Пальчиківської сільської ради та яке передано на відповідальне зберігання до складського приміщення, що знаходиться за адресою с. Пальчик, Катеринопільського р-ну, Черкаської області, що належить ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора в кримінальному провадженні про необхідність задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

В ч. 2 п.1 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України , 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч.2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно врахував всі обставини справи та прийшов до вірного висновку про те що клопотання слідчого не підлягає до задоволення.

Згідно ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що в кримінальному провадженні відсутня особа, якій повідомлено про підозру. Вартість зерна проса, слідчим не встановлена. Вказана обставина позбавляє можливості слідчого суддю при винесенні судового рішення взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна, як того вимагає ст.173 КПК України.

При цьому слідчий суддя вірно враховує, що цивільний позов в даному провадженні відсутній, а санкція вказаної статті кримінального кодексу не передбачає спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України є земельна ділянка як об`єкт права власності. Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 Земельного Кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 197-1 КК України злочинним є не будь-яке самовільне зайняття земельної ділянки, а лише те, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Згідно примітки до ст. 197-1 КК України шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» розмір шкоди для кваліфікації майнової ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КІС України складає 96050 грн..

Таким чином, посилання слідчого в клопотанні про арешт майна, а також твердження прокурора в судовому засіданні про те, що існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, санкція ч.1ст.197-1КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України.

Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Так, з урахуванням положень ст. ст. 2,7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обгрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

В ході розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на врожай у кримінальному провадженні не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обгрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Крім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

За таких обставин колегія судів вважає, що рішення районного суду є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, а підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалою слідчого судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Катеринопільського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000197 від 10.08.2019 p., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, погодженого з начальником Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :