Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/283/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000064 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2019 року відмовлено в затвердженні угоди про примирення яка укладена між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 , а обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 08 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Новгородківського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_6 для продовження досудового розслідування.

На вказану ухвалу районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд з підготовчого засідання у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що районний суд фактично не перевірив добровільність укладення угоди і наявність у потерпілого бажання примиритись, а зробив висновок про відсутність цих факторів лише по тому, що потерпілий не з`являвся у судові засідання, що є припущенням.

Крім того, судом не взято до уваги, що потерпілий не міг з`явитись до суду, оскільки судові повістки він фактично не отримував (про що свідчать повідомлення пошти про невручення адресату) та не знав про судові засідання.

Натомість прокурором в судовому засіданні 11.03.19 р. повідомлено суд та учасників процесу, що потерпілий через специфіку роботи (охоронець) працює вахтовим методом в інших регіонах країни та на теперішній час перебуває в іншій області і може прибути на судове засідання через три тижні коли закінчиться вахта. Враховуючи зазначене прокурор просив відкласти підготовче судове засідання на іншу дату, на що погодились обвинувачений та захисник.

Тобто, в даному випадку суд першої інстанції не зважив на те, що потерпілий не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, відмовив в затверджені угоди, що є прямим порушенням прав потерпілого, передбачених ч.3 ст.56 КПК України.

Крім того, прокурор зазначає, що суд першої інстанції всупереч ст.ст. 314, 315 КПК України, самостійно вирішив питання про повернення прокурору обвинувального акту без заслуховування та оцінки доводів прокурора, обвинуваченого та захисника з цього приводу, що також може розцінюватись, як порушення прав вказаних учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, захисника адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості надати оцінку доводам апеляційної скарги прокурора, про відповідність угоди про примирення вимогам закону та обґрунтованість ухвали районного суду щодо відмови в її затвердженні, оскільки ухвали суду першої інстанції щодо відмови в затвердженні угоди, апеляційному оскарженню не підлягають.

Разом з цим, відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частинами 1 та 2 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди, та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 7 ст. 474 КПК України у разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до діючої практики кримінального процесуального законодавства, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити в затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження в порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000064 від 08 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 185 КК України та угода про примирення, укладена 25 липня 2018 року між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту органом досудового розслідування повідомлено підозрюваного та його захисника про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, виконавши при цьому вимоги ч. 1 ст. 290 КПК України. Факт надання сторонам кримінального провадження доступу до матеріалів підтверджений реєстром матеріалів досудового розслідування.

Після цього, слідчим складено обвинувальний акт, який погоджений із прокурором та разом з відповідними додатками переданий до суду. Одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурором надано його копію та копію реєстру досудового розслідування сторонам кримінального провадження, що підтверджується відповідними розписками, чим виконано вимоги ст.ст. 291, 293 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 283 КПК України, звернення до суду з обвинувальним актом є однією із форм закінчення досудового розслідування. Отже, враховуючи відсутність необхідності у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку і оцінку доказів, виконання вимог ст. 91 КПК України про встановлення обставин які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було закінчено.

Окрім цього, 25.07.2018 року під час досудового розслідування, після складання обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, між потерпілим та обвинуваченим укладено угоду про примирення, яку відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України було скеровано до суду разом із обвинувальним актом.

Суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні прийняв рішення про відмову у затвердженні угоди про примирення та повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування.

Пунктом першим ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, серед яких і затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Однак, оскаржуваною ухвалою суду повернуто прокурору не матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України, а саме обвинувальний акт.

У відповідності до вимог ч.7 ст.474 КПК України, в разі відмови в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжуються в загальному порядку.

Зазначена норма закону передбачає, що якщо до суду надійшла угода про примирення без обвинувального акту і суд відмовляє в затвердженні угоди, досудове розслідування продовжується в загальному порядку. В разі надходження до суду обвинувального акту з угодою про примирення та в разі відмови суду в затвердженні цієї угоди, судове провадження продовжується в загальному порядку.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції відмовляючи у затвердженні угоди про примирення, не мав законних підстав повертати прокурору обвинувальний акт для продовження досудового розслідування, оскільки таке в даному кримінальному провадженні завершено та складено обвинувальний акт, а тому суд повинен керуватися вимогами ст.314 КПК України, положення якої не обмежують повноваження суду щодо прийняття декількох рішень, а навпаки зобов`язують всебічно з`ясувати наявність достатніх фактичних і юридичних підстав для прийняття усіх можливих судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, а також вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, з наведеного вище вбачається, що відмова у затвердженні угоди про примирення не впливає на можливість вирішення судом й інших питань, передбачених ст.ст. 314, 315 КПК України, зокрема про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та прийняття рішення про можливість призначення судового розгляду.

Згідно п.18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень:

а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або

б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Водночас, суд першої інстанції відмовляючи у затвердженні угоди про примирення укладеною між потерпілим та обвинуваченим та повертаючи прокурору обвинувальний акт не врахував, що у даному кримінальному проваджені проведено усі необхідні слідчі дії, які спрямовані на збирання, перевірку і оцінку доказів, встановлено обставин які підлягають доказуванню, у зв`язку із чим досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було закінчено, складено та надіслано до суду обвинувальний акт.

Натомість, незважаючи на викладене, всупереч вимогам ст. 314 КПК України, судом першої інстанції не вирішено питання про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, а також можливість прийняття рішення щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відповідно до вимог п. 5 ч. 3 цієї статті. Крім того, своє рішення про повернення обвинувального акту у мотивувальній частині судового рішення не обґрунтував.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, рішення про повернення обвинувального акту прокурору здійснено за відсутності потерпілого, який належним чином не повідомлений про дату, час і місце судового засідання, чим допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2019 року підлягає скасуванню, в частині повернення обвинувального акту прокурору, оскільки судом допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору та направлення його до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області для нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 412, 415, 419, КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2019 року - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2019 року в частині повернення прокурору Новгородківського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_6 обвинувального акту по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 08 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 185 КК України, - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 08 березня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 185 КК України, в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4