Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/1220/18
Провадження № 1-кп/711/202/19
У Х В А Л А

27 листопада 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурорів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , представника служби в справах неповнолітніх ОСОБА_9 ,
під час проведення у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судового розгляду кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисича Балка Катеринопільського району Черкаської області, останнє місце проживання у АДРЕСА_1 ,
обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.289 КК України,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 висунуто обвинувачення у повторному незаконному заволодінні транспортними засобами з проникненням до приміщення, а також у повторному таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до приміщення.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 23.12.2019 року (включно).

У зв`язку зі зміною складу суду суд у відповідності до положень ч.1 ст. 319 КПК України (далі КПК) розпочав судовий розгляд спочатку.

Суд з урахуванням обсягу висунутого обвинувачення та того, що більшість із потерпілих (представників потерпілих) проживають за межами м. Черкаси, а потерпілий ОСОБА_10 не отримав повідомлення про дату і час судового засідання, не зміг завершити судовий розгляд до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурори заявили клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на ризики того, що він може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити злочинну діяльність, незаконно вплинути на потерпілих і свідків.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора і зазначила, що прокурором не доведено існування ризиків. У обвинуваченого є постійне місце проживання, тому його належну процесуальну поведінку забезпечить запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При вирішенні цього питання суд виходить з наступного.

Суд вважає, що і на теперішній час існують ризики, передбачені п.1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК, тобто обвинувачений може переховуватись від суду та/або вчинити інші злочини.

Суд ураховує положення ч. 2 ст. 492 КПК про те, що затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_8 не судимий і йому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці, але він обвинувачується у вчиненні багатьох умисних тяжких, у тому числі й корисливих, злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. До нього у цьому кримінальному провадженні раніше застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і суду надано дані про те, що обвинувачений порушував умови цього запобіжного заходу, у зв`язку з чим до нього застосовано найбільш суворий запобіжний захід. Сукупність вказаних обставин вказує на те, що ризики того, що обвинувачений може ухилитись від суду і того, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення, продовжують існувати, тому інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, до нього не може бути застосований. Існування іншого ризику, на який вказували прокурори, не доведено.

Потерпіла ОСОБА_11 і представник потерпілого ТОВ «Пайовик» надали суду заяви про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. В минулих судових засіданнях законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 також брав участь в режимі відеоконференції. З огляду на викладене суд вважає за необхідне провести судові засідання у режимі відеоконференцзв`язку для забезпечення участі указаних осіб під час судового провадження.

Керуючись ст. ст. 331, 322, 336 КПК України, суд

у х в а л и в :

Відкласти судовий розгляд, який проводити о 15 годині 20 січня 2020 року та о 10 годині 30 хвилин 29 січня 2020 року.

Продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на два місяці до 27 січня 2020 року включно.

Провести о 15 годині 20 січня 2020 року та о 10 годині 30 хвилин 29 січня 2020 року судові засідання у режимі відеоконференції із Шполянським районним і Канівським міськрайонним судами Черкаської області з потерпілою ОСОБА_11 , представником потерпілого ТОВ «Пайовик», законним представником обвинуваченого ОСОБА_12 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому і направити до Черкаського слідчого ізолятора, Шполянського районного і Канівського міськрайонного судів Черкаської області.

Ухвала підлягає виконанню, але в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 15 хв. 29.11.2019 р.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3