Справа № 716/1901/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2019 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000224 від 02.08.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Чернівці, жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученої, не працюючої, маючої на утриманні 4-х малолітніх дітей, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 02.08.2018 біля 15:00 год., на роздоріжжі дороги Заставна Малий Кучурів, та дороги що веде до цегляного заводу ТОВ «Граніт», що знаходиться за адресою уроч. Яма, м.Заставна, Заставнівський р-н, Чернівецька обл., де у ході виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, рукою нанесла удари у різні ділянки тіла, а саме по голові, плечу, в обличчя ОСОБА_6 , після чого останній впав, а під час падіння потягнув ОСОБА_8 і вона впала зверху нього, а піднявшись нанесла декілька ударів ногою по тілу ОСОБА_6 в результаті чого спричинені тілесні ушкодження, а саме: Синці: в потиличній ділянці зліва, в ділянці лівого плечового суглоба по верхній поверхні, по задньо-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині в кількості 3-х, в ділянці нижньої повіки лівого ока. Садна: по задній поверхні правого плечового суглобу, по задньо-боковій поверхні грудної клітини справа в проекції 4-6 ребер, в ділянці спини зліва в проекції зовнішнього краю лівої лопатки, по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, по задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній та середній третинах в кількості 2-х, по потиличній поверхні лівої кисті в проекції 2-ї п`ясної кістки, які відповідно до висновку експерта № 604 від 08.08.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю. Показала, що 02.08.2018 близько 15 години вона їхала із м. Заставна додому із своїми родичами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . За м. Заставна на перехресті доріг , одна з яких веде до цегельного заводу, вона побачила свого колишнього чоловіка ОСОБА_6 , до якого у неї неприязне відношення у зв`язку з тим, що він під час спільного проживання її постійно бив. Вона попросила ОСОБА_10 зупинити автомобіль, з якого вона вийшла та пройшла близько 50 м до ОСОБА_6 . Під час спілкування з останнім вона намагалася вияснити чому він її бив коли вона була вагітна кожною дитиною. Коли вона підійшла до ОСОБА_13 ближче, той вдарив її в щелепу протезом правої руки та почав тікати вниз по вулиці, що веде до цегельного заводу. Вона його наздогнала та почала наносити йому удари в різні частини тіла, а саме по голові по плечу, в обличчя, в ліву руку, поки той не впав на землю. Під час його падіння вона по інерції також впала на нього. Знаходячись в позиції зверху над його тілом, тримала ОСОБА_13 за шию, вона ногами притримувала його ноги, а іншою рукою наносила удари по тулубу. Потім піднялася та продовжила бити його ногою по верхній боковій частині тулуба. В подальшому до них підійшла її мати ОСОБА_9 , яка розборонила їх та просила його залишити. Після того, як він піднявся, вони з мамою допомогли знайти ОСОБА_6 телефон, який не був пошкоджений та одіти взяття, яке він загубив під час бійки. Після чого вона намагалася затягнути ОСОБА_13 в автомобіль, в який він відмовився сідати. Тоді вона залишила його в спокої, забрала дитячу іграшку та сигарети які були на землі. Разом із мамою сіла в салон автомобіля та поїхала додому.

Потерпілий ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні показав , що 02.08.2018 біля 15 години він коли повертався з цегельного заводу знаходився на дорозі та намагався доїхати додому попутним транспортом. Повз нього проїхав автомобіль, який в подальшому зупинився на невеликій відстані від нього та здаючи назад під`їхав до нього та зупинився. Після цього з автомобіля вийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , з якою він раніше поживав. Останні розпочали діалог, який перейшов у словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 та ОСОБА_5 почали наносити йому удари своїми ногами по його правій нозі. У відповідь він наніс удар протезом правої руки в область обличчя ОСОБА_5 . Після чого він впав на землю, а із автомобіля вийшли ОСОБА_14 те невідомий йому чоловік по імені ОСОБА_15 . В подальшому вони в чотирьох почали наносити йому удари своїми ногами в область спини, по руках та ногах. Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_5 почали його утримувати на землі, ОСОБА_10 та наносив удари ногами по лівій нозі, а ОСОБА_15 наносив удари кулаком по обличчю та тримаючи камінь в руці по лівому плечу. Після чого ОСОБА_9 витягнула з кишені штанів 5000 гривень та віддала ОСОБА_16 . В подальшому ОСОБА_16 намагалася затягнути його в салон автомобіля, щоб поїхати до їхніх дітей. Він не погодився. Тоді ОСОБА_16 забрала іграшку, яку він випустив із рук на початку конфлікту. Сутичка відбувалася упродовж 15 хвилин. Свідком подій був невідомий чоловік , який рухаючись на автомобілі зі сторони цегельного заводу побачив його, якого він в свою чергу попросив викликати поліцію. Під час побиття йому пошкодили телефон та протез, але про це він не повідомляв працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав показання про те, що 02.08.2018 він із своєю дружиною ОСОБА_9 , її донькою ОСОБА_5 . ОСОБА_17 приїхали в м. Заставна по собистих справах. Після обіду поверталися додому. В напрямку с. Малий Кучурів побачили ОСОБА_6 , який стояв на дорозі. ОСОБА_5 попросила зупинитися. Він зупинив автомобіль на відстані близько 50 м і ОСОБА_5 пішла до ОСОБА_6 . Він спостерігав за тим, що відбувається через дзеркало в автомобілі, процесі чого побачив, як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_5 удар рукою в обличчя, на що вона почала наносити йому удари у відповідь. ОСОБА_6 почав тікати вниз по дорозі, що веде до цегляного заводу, а ОСОБА_5 побігла за ним. Він не бачив як ОСОБА_6 та ОСОБА_5 впали на землю, оскільки рухався на автомобілі заднім ходом до них , щоб забрати ОСОБА_5 від ОСОБА_6 . Його дружина ОСОБА_9 вийшла із автомобіля одразу після ОСОБА_16 та побігла до них, але не вчиняла ніяких дій по відношенню до ОСОБА_13 . Проте тягнула свою доньку ОСОБА_16 та просила її залишити ОСОБА_13 . Чи був з ними в автомобілі в той час ОСОБА_18 він не пам`ятає, оскільки він із дому в м. Заставна з ними не їхав. ОСОБА_19 в цей час знаходилася в автомобілі, по відношенню до ОСОБА_6 також не вчиняла ніяких дій. В той час проїжджав білий автомобіль, водій якого зупинився та спитав, що відбувається. Про гроші не було ніяких розмов та ОСОБА_6 ні до кого не звертався про їх повернення.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що в перших числах серпня 2018 після обіду вона, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 їхали із м. Заставна в с. Вербівці на автомобілі, яким керував ОСОБА_14 . ОСОБА_6 стояв на дорозі неподалік від цегельного заводу. ОСОБА_20 попросила зупинитися. ОСОБА_14 проїхав заднім ходом назад по дорозі до ОСОБА_6 . ОСОБА_16 вийшла із автомобіля, за нею вийшла її мама ОСОБА_21 . Вона спостерігала за подіями із автомобіля. Бачила, як ОСОБА_6 наніс ОСОБА_16 удар рукою в щелепу і почав тікати від неї. ОСОБА_16 вдарила ОСОБА_13 , той впав на землю, ОСОБА_16 зверху однією рукою тримала його за шию, а іншою рукою наносила удари у різні ділянки тіла. Мама ОСОБА_16 не вчиняла ніяких дій по відношенню до ОСОБА_13 та розбороняла їх. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_9 допомогли ОСОБА_13 надіти взуття, яке він загубив під час бійки. Після чого ОСОБА_16 тягнула його до автомобіля, але він не погодився сідати в автомобіль. Вподальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 сіли в автомобіль та поїхали, а ОСОБА_6 залишили на дорозі. Під час конфлікту вона, ОСОБА_22 та ОСОБА_14 не виходили із автомобіля. Ніяких грошей вона не бачила і розмов про повернення грошей ОСОБА_6 вона не чула.

Свідок ОСОБА_23 інженер з охорони праці цегельного заводу «Граніт» показав, що з ОСОБА_6 особисто не знайомий, але бачив його в той день на заводі, як він домовлявся за придбання цегли. Через деякий час він їхав на своєму автомобілі із заводу до м. Заставна та неподалік перехрестя головної дороги та дороги, що веде до заводу побачив цього чоловіка та двох жінок та іншого чоловіка, які сварилися. Він зупинився, побачив, що ОСОБА_6 мав сліди крові на обличчі та стверджував, що його побили. Чоловік і жінка стояли біля автомобіля марки «Фольцваген», а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стояли далеко від машини. Хто і як наносили удари ОСОБА_6 він не бачив.

Свідок ОСОБА_24 виконавчий директор цегельного заводу «Граніт» суду показав, що особисто не знайомий з ОСОБА_6 , знає його візуально та спілкувався з ним в телефонному режимі з приводу покупки цегли. ОСОБА_6 звертався до нього декілька раз упродовж 2018 року. Вони домовлялися про оплату коштів за придбання цегли, однак на даний час він повністю не сплатив суму коштів, яку мав заплатити за домовленістю. Свідком нанесення ударів ОСОБА_6 на дорозі до цегельного заводу він не був.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показала, що в проживає разом із ОСОБА_6 з 23 липня 2018 року. Вона не була очевидцем його побиття, але в той день 02.08.2018 він зранку мав взяти гроші біля 2000 гривень на придбання цегли, а 5000 гривень йому мала дати його мама. Пізніше їй зателефонувала мама ОСОБА_6 та повідомила, що його побили четверо осіб, серед яких була ОСОБА_20 та її мама. Увечорі ОСОБА_13 в подробицях розповів, що з ним сталося, повідомив, що його побили, викрали гроші, пошкодили протез та розбили телефон. На наступний день ОСОБА_6 поїхав в лікарню в м. Чернівці, де йому надали медичну допомогу.

Крім показань потерпілого та свідків, допитаних в ході судового розгляду винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення також доводиться документами, зібраними під час досудового розслідування, що містяться в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

-витягом з кримінального провадження за №0000224, внесеного до ЄРДР 02.08.2018 за ч.1 ст.125 КК України на підставі заяви ОСОБА_6 (а.с.1);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень ( а.с. 8);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_5 від 29.10.2018 та фото таблицями до нього, відповідно до якого остання розповідаючи показала як вона наносила потерпілому удар рукою в голову, в ділянку руки, в ділянку плеча, як вона впала на ОСОБА_6 та наносила йому удари по тілу, а потім стоячи наносила удари ногою справа в області задньої бокової поверхні грудної клітини (а.с.79-83);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 10.10.2018 та відеозаписом, відповідно до якого останній, розповідаючи показав, яким чином йому заподіяно тілесні ушкодження (а.с.18-20);

-відомостями, які містяться в телефонній переписці між ОСОБА_5 та ОСОБА_25 , з яких вбачається, що під час листування ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_26 , що дійсно вона особисто била ОСОБА_6 та забрала у нього дитячу іграшку ( а.с.38-40);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.10.2018 згідно якого, під час проведення впізнання по фотознімках свідок ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_5 (а.с.50-52);

- висновком експерта №604 від 08.08.2018, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців: в потиличній ділянці зліва, в ділянці лівого плечового суглоба по верхній поверхні, по задньо-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині в кількості 3-х, в ділянці нижньої повіки лівого ока. Саден: по задній поверхні правого плечового суглобу, по задньо-боковій поверхні грудної клітини справа в проекції 4-6 ребер, в ділянці спини зліва в проекції зовнішнього краю лівої лопатки, по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, по задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя у верхній та середній третинах в кількості 2-х, по потиличній поверхні лівої кисті в проекції 2-ї п`ясної кістки. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті твердих тупих предметів, або ударів об такі, по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в ухвалі суду і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.26).

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена. Її дії правильно кваліфіковано за ст. 125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому, суд критично ставиться до показань потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_25 щодо його побиття групою осіб та викрадення грошей, оскільки ці обставини не знайшли підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Свідок ОСОБА_25 не була присутня на місці вчинення кримінального правопорушення та обставини вчиненого їй відомі виключно зі слів ОСОБА_6 та його матері, яка також не була свідком його побиття. При цьому ці обставини спростовуються показаннями обвинуваченої ОСОБА_5 , які є логічними, послідовними та підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , а також висновком експерта щодо локалізації, механізму утворення та ступені тяжкості тілесних ушкоджень нанесених ОСОБА_5 . Зазначена експертом кількість тілесних ушкоджень і спосіб їх нанесення ОСОБА_5 підтвердила докладно під час проведення слідчого експерименту з її участю та продемонструвала послідовність нанесення нею ударів, від яких виникли саме ті тілесні ушкодження, які встановлені висновком експерта.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд ввжає сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Суд враховує те, що обвинувачена вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судима, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала в повному обсязі, по місцю проживання характеризується позитивно, розлучена, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, вчинила кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до змісту досудової доповіді ризик вчинення нею повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Судом береться до уваги також думка потерпілого, який вказав, що має до обвинуваченої матеріальні та моральні претензії. Крім того, при визначенні виду покарання суд бере також до уваги поведінку потерпілого, який своїми діями (першим завданням удару в щелепу) спровокував нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченою.

З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення останньої можливе без ізоляції від суспільства, їй слід призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України. Обраний обвинуваченій такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

При вирішенні цивільного позову, поданого потерпілим ОСОБА_6 , суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається із змісту ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Відповідно до вимог статей 77,78,81 ЦПК України обставини, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть вважатись встановленими у цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Потерпілий звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з обвинуваченої 17899 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Розмір завданої матеріальної шкоди потерпілим визначено, виходячи з вартості розбитого мобільного телефону ( 2899 гривень ) та вартості ремонту зламаного протезу передпліччя (15000 гривень).

Цивільний відповідач - обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов не визнала в повному обсязі. При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні докази та не надані в судовому засіданні, що зазначені майнові витрати були завдані потерпілому кримінальним правопорушенням, тобто внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_5 .

Отже, в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди не були доведені належними та допустимими доказами, з чого суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог та про доцільність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також відповідно до ст.ст. 23, 1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий просить стягнути з обвинуваченої в розмірі 10000 гривень суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П.9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).

По справі встановлено, що внаслідок тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 було завдано немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які призвели до негативних змін в його житті у вигляді фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, щоденних думок та спогад про наслідки психотравмуючої дії, страх повторення події, негативних переживань, тривоги. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий переніс фізичний біль та пережив емоційний стрес, що призвело до порушення сну через отримане почуття розгубленості, образи, обурення, тривоги за своє здоров`я, оскільки ОСОБА_6 з дитинства являється інвалідом другої групи, користується протезом правої руки. Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_5 потерпілий відчуває почуття приниженої гідності.

Наслідки події, що сталася потягли за собою порушення звичайного укладу життя потерпілого через нераціональне витрачання життєвого часу на звернення до медичних установ, проведення правових заходів (часте відвідування слідчого, необхідність використання послуг адвоката), що обумовило витрачання значних душевних ресурсів, нервування та хвилювання.

Враховуючи наведене, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 становить 3000 грн., які необхідно стягнути із обвинуваченої ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди. Саме такий розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого.

Питання про речові докази підлягають вирішенню у відповідності до ст. 100 КПК України .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст 127-128, 366-376, 395, 532 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3000 (три тисячі ) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Речовий доказ: скрін-шон екрану телефону з текстом діалогу між ОСОБА_5 та ОСОБА_25 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_27