справа №274/5177/19 провадження №1-кс/0274/1478/19

У Х В А Л А

12.09.2019 року м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000653 від 13.06.2019,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою, у якій просить визнати протиправною бездіяльність слідчої Бердичівського відділу поліції ОСОБА_4 щодо неознайомлення її з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального злочину та просить скасувати постанову слідчої Бердичівського відділу поліції ОСОБА_4 від 27.07.2019 року в кримінальному провадженні № 0000653 від 13.06.2019 року про відмову у визнанні її потерпілою.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказала, що 27.05.2019 року до Бердичівського ВП ГУНП нею було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення про дії, що вчинені державним виконавцем ОСОБА_5 , що мають ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

25.07.2019 ОСОБА_3 було додатково подане клопотання про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні, у відповідь на яке 12.08.2019 року нею було отримано постанову слідчої від 27.07.2019 про відмову у задоволенні клопотання з тих підстав, що слідством не встановлено факту завдання їй моральної, фізичної чи майнової шкоди.

З вказаною постановою ОСОБА_3 не згодна, оскільки державний виконавець ОСОБА_5 не виконує рішення суду (справа № 274/2779/14-ц), внаслідок чого вона позбулась належного їм автомобіля, вартістю 195 647 грн на електронних торгах. Шкода полягає також у тому, що вона шукає захисту в судах та намагається віднайти майно. Крім того, дана постанова слічого не є вмотивована.

ОСОБА_3 надала заяву, згідно якої вимоги скарги підтримала.

Слідча, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд скарги у її відсутності, в задоволенні скарги просить відмовити, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що скаржниці жодної шкоди не заподіяно, тому підстав надати ОСОБА_3 статутсу потерпілої немає.

Враховуючи, що відповідно до ст. 306 КПК України, неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у суду матеріалів.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до висновку, що дана скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Бердичівського ВП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000653 від 13.06.2019 відносно державного виконавця ОСОБА_5 , яка не виконує рішення суду за правовою квалфікацією ч. 2 ст. 382 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 подано заяву про залучення її до кримінального провадження як потерпілу.

27.07.2019 року слідчою СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000653 від 27.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, з тих підстав, що слідичим не встановлено факту заподіяння моральної, фізичної чи майнової шкоди ОСОБА_3 ..

Одним із правових засобів забезпечення виконання судових рішень є кримінальна відповідальність, встановлена у ст. 382 Кримінального кодексу України. Положеннями такої норми кримінального закону охороняється порядок здійснення, у тому числі, цивільного судочинства.

З об`єктивної сторони злочини, передбачені ст. 382 КК, можуть бути вчинені як у формі власне невиконання судового рішення, так і шляхом перешкоджання його виконанню.

Обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду.

Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. Стосовно ж відповідного обов`язкового припису, який міститься у судовому рішенні, то він може вимагати як певної одноразової дії, так і багаторазового виконання чи тривалого у часі утримання від вчинення певних дій.

Для встановлення факту умисного невиконання судового рішення має важливе значення з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.

За ознаками суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 382 КК, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Предметом злочину за ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений судом будь-якої юрисдикції та інстанції із будь-якої категорії судових справ, та який набрав законної сили у встановленому законом порядку.

При цьому, умисне невиконання або перешкоджання виконанню судових актів є злочином проти правосуддя для будь-якої особи, а для службових осіб спеціальним видом службового зловживання.

Вчиненням вказаного кримінального правопорушення, склад якого визначений диспозицією ст. 382 КК України, завдається шкода саме інтересам та авторитету правосуддя, як самостійної галузі державної діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 2 ст. 55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.
Разом із цим, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння моральної шкоди кримінальними правопорушеннями, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування кримінального провадження.

Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти Росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно зі ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

Факт відчуження на електронних торгах арештованого автомобіля «MERCEDES-BENZ 313 Sprinter», 2002 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , частка якого за рішенням суду визнана за ОСОБА_3 та на час проведення електронних торгів ця частка автомобіля була за нею зареєстрована, не охоплюється диспозицією частини першої статті 382 КПК України.

Вказана обставина слідчою при винесенні постанови від 27.07.2019 року в кримінальному провадженні № 0000653 від 13.06.2019 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою не досліджена, а тому на думку слідчого судді, вказана постанову винесено передчасно.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити скаргу ОСОБА_3 , скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, та зобов`язати слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 27 травня 2019 року про залучення до вищевказаного кримінального провадження як потерпілого й винести за наслідками її розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 та постанову слідчої СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 від 27.07.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000653 - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчої СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 від 27.07.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000653 від 13.06.2019 року за її заявою від 27.05.2019 року про дії, що вчинені державним виконавцем ОСОБА_5 , що мають ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Зобов`язати слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та винести за наслідками її розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1