Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 листопада 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, прокуратури Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000459 від 10 жовтня 2018 року,

стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, студента Млинівського державного технолого-економічного коледжу, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку на утриманні не має, не депутата, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку ухвалено рахувати з дня затримання в порядку виконання вироку суду.
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 00 копійок витрат за проведення судових експертиз.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу до ОСОБА_6 ухвалено не обирати.
Арешт без права користування, розпорядження та відчуження, накладений ухвалою слідчого судді Млинівського районного суду Рівненської області 13 листопада 2018 року на грошові кошти в сумі 400 грн. наступним номіналом, а саме 200 (двісті) гривень серії "УФ" № 1790963; 100 (сто) гривень серії "СА" № 6409022; 100 (сто) гривень серії "МБ" № 5996944, які поміщено до спецпакету "Національна поліція України" № ЕХРО233908 власник Національна поліція України, володілець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 ; мобільний телефон марки "Престіжіо", який поміщено в спецпакет "Експертна служба МВС України" № 06119093 та в подальшому перепаковано у спецпакет "Експертна служба МВС України" № 0618052; рюкзак, в якому заходиться халат білого кольору, які поміщено у спецпакет "Національна поліція України Головне слідче управління № 4446504 власником і володільцем яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 скасовано.
За вироком суду ОСОБА_6 діючи всупереч ст. ст.6, 12 Закону України від 15 лютого 1995 року "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та ст. 12 Закону України від 15 лютого 1995 року "Про заходи протидії, незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними", на початку жовтня 2018 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за територією ферми, поблизу вул. І.Франка в смт. Млинів, Рівненської області, на смітнику виявив рослину конопель, зірвав з неї чистини, таким чином придбавши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, та того ж дня переніс даний наркотичний засіб і помістив на розташовану неподалік частину металевої сітки огорожі, де став його незаконно зберігати, з метою подальшого збуту.
У подальшому ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, який згідно "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", затвердженого Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770, є особливо небезпечним наркотичним засобом, 10 жовтня 2018 року, о 17 год. 30 хв., перебуваючи на вул. І.Франка в смт. Млинів Рівненської області, незаконно збув вищевказаний канабіс, масою 3,807 г., який згідно висновку експерта № 2.1-938/18 від 18 жовтня 2018 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, за грошові кошти в сумі 300 грн. ОСОБА_9 , який діяв у відповідності до ст. 5 Закону України "Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" від 15 лютого 1995 року.
Окрім цього, ОСОБА_6 , на початку листопада 2018 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за територією ферми, поблизу вул. І.Франка в смт. Млинів, Рівненської області, достовірно знаючи про наявність на розташованому там смітнику рослини конопель, діючи повторно, зірвав з неї чистини, таким чином, придбавши особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, та того ж дня переніс даний наркотичний засіб і помістив на розташовану неподалік частину металевої сітки огорожі, де діючи повторно, став його незаконного зберігати, з метою подальшого збуту.
У подальшому ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, 05 листопада 2018 року, о 16 год. 20 хв., перебуваючи на вул. І.Франка в смт. Млинів Рівненської області, незаконно збув вищевказаний канабіс масою 1,637 г, який згідно висновку експерта № 2.1-1043/18 від 15 листопада 2018 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, за грошові кошти в сумі 500 грн. ОСОБА_10 , який діяв у відповідності до ст. 5 Закону України "Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними " від 15 лютого 1995 року.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину та кримінально-правову оцінку діяння, покликається на незаконність вироку суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вважає, що вирок суду щодо наявності підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України не ґрунтується на законі.

Зазначає, що злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України відноситься до тяжких злочинів, характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, посягає на найвищі соціальні цінності, зокрема, у сфері убезпечення здоров`я і соціального благополуччя населення від негативного впливу наркотичних засобів. Дії обвинуваченого пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів, носять системний характер, про що свідчить як незаконний збут наркотичних засобів, так і вчинення збуту різним особам. Умисні дії ОСОБА_6 мають виражений корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок продажу наркотичних засобів, що свідчить, зокрема, збільшення вартості, а, відповідно і обсягу особливо-небезпечного наркотичного засобу канабісу під час його збуту.

Вказує, що наведені у вироку суду обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпечність особи обвинуваченого, та не можуть бути визнані обставинами, що пом`якшують покарання, та як наслідок, не є підставою для застосування ст. 69 КК України.

На думку прокурора, судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання. Безпідстане застосування ст. 69 КК України призвело до ухвалення судового рішення, яке є явно несправедливим через м`якість.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_6 довів необхідність застосування щодо нього покарання, не пов`язаного з позбавленням із ізоляцією від суспільства.

Вважає за необхідне, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Зазначає, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого.

Просить змінити вирок суду першої інстанції, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що розгляд даного провадження судом першої інстанції проводився в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку сторони обвинувачення та інших учасників кримінального провадження щодо тих доказів, які потрібно дослідити та порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Зважаючи на те, що заперечень від учасників судового провадження щодо обсягу та порядку дослідження доказів не надходило, суд ухвалив допитати обвинуваченого та дослідити долучені до матеріалів кримінального провадження документи, що характеризують обвинуваченого як особу. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст всіх обставин, які підлягали б доказуванню і переконався у добровільності їх позиції. Обвинуваченому ОСОБА_6 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що при відмові від дослідження доказів, які ніким не оспорюються, вони будуть позбавлені можливості оскаржити їх в апеляційному порядку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно в апеляційних скаргах не оскаржується.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті кару, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання відомостей про правопорушення на території селищної ради не має, позитивно характеризується, за місцем навчання в Мізоцькому НВК «ЗОШ I-II ступенів-ліцей» та в Млиніському державному технолого-економічному коледжі за час навчання зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, перебуває на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_3 , на «Д» обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання судом визнано активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. При цьому судом враховано, що під час вчинення злочину ОСОБА_6 реалізував незначну кількість наркотичних засобів, проживає з батьками, мама ніде не працює, батько є пенсіонером (вид пенсії по інвалідності 3 група, загальне захворювання пожиттєво), бабуся, 1956 року народження, яка хворіє, що в своїй сукупності, на думку суду першої інстанції, з чим погоджується і апеляційна інстанції, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину та вказує про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України (нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 307 КК України) при призначення покарання обвинуваченому, однак, враховуючи тяжкість злочину, пов`язаного з реальним позбавленням волі з конфіскацією майна.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого колегія суддів, враховуючи, дотримання судом першої інстанції належним чином вимог ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому з відповідним мотивуванням саме такого його (покарання) призначення, зокрема і з застосуванням ст. 69 КК України, вважає недостатніми для висновку про те, що призначене покарання обвинуваченому, є явно несправедливим через м`якість.
При аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Покликання прокурора на безпідставне, на його думку, застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 , колегія суддів вважає необґрунтованими. Суд першої інстанції таке своє рішення належним чином мотивував у вироку, обґрунтувавши підстави, з яких він дійшов висновку про явну несправедливість призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч.2 ст. 307 КК України.

Порушуючи у апеляційній скарзі питання про призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на думку колегії суддів, прокурор не навів переконливих мотивів на підтвердження викладених ним доводів.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про необхідність, на його думку, застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України то, колегія суддів вважає, зважаючи на конкретні обставини по кримінальному провадженню та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, нових обставин, які залишені поза увагою суду першої інстанції і, які б вказували на можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, немає, а відтак доводи апеляційної скарги захисника, є необґрунтованими.
За наведеного, на думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції належним чином враховано встановлені законом критерії стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання ? кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3