Провадження № 1-кп/643/253/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,

представником потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Власівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 12.09.2012 р. близько 11:00 год. керуючи технічно справним автобусом "Рута, державний номер НОМЕР_1 , маршруту 249, який належить ТОВ «АТП-ТЕМП», та зареєстрований за адресою: м. Харків, пров. Істомінський, 16-А, зупинився на зупинці громадського транспорту «вул. Тарасівська», яка розташована на пр. Московському в районі перехрестя з вул. Тарасівською в м. Харкові та почав проводити висадку-посадку пасажирів. Після закінчення висадки пасажирів та при проведенні посадки пасажирів водій ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 1.5, 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 1.5 "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків";

п. 10 1 "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху";

п. 21.4 "Водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу",

перед початком руху, маючи об`єктивну можливість контролювати закриття дверей автобусу через внутрисалонне дзеркало заднього виду та праве бокове дзеркало заднього виду, не переконався в тому, що це буде безпечним та почав рух до повного зачинення дверей, що привело до випадіння із передньої двері автобусу на проїзну частину пасажира ОСОБА_8 , яка робила посадку в автобус через передні двері, та скоїв наїзд на неї, в результаті чого ОСОБА_8 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми нижніх кінцівок, а саме: переломів великогомілкової та малогомілкової кісток правої нижньої кінцівки з крововиливами, розчавленням м`яких тканин правої та лівої гомілок на рівні їх середньої і нижньої третин, яка супроводжувалась розвитком некронефрозу з тубулогідрозом та шунтуванням кровотоку в нирці, жирової емболії, тромбоемболії легеневої артерії, що і привело до настання смерті на тлі варикозної хвороби вен нижніх кінцівок та ішемічної хвороби серця вигляді атеросклеротичного кардіосклерозу. Тобто травма нижніх кінцівок має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути ДТП для водія автобуса ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автобуса ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, виразилося в тому, що водій автобуса ОСОБА_7 перед початком руху, маючи об`єктивну можливість контролювати закриття дверей автобуса через внутрисалонне дзеркало заднього виду та праве бокове дзеркало заднього виду, не переконався в тому, що це буде безпечним та почав рух до повного зачинення дверей, що привело до випадіння із передньої двері автобуса на проїзну частину пасажира ОСОБА_8 , внаслідок чого їй заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений вину у інкримінованому йому злочину не визнав та показав, що після висадки та посадки пасажирів він зачинив двері та почав рух, проїхавши близько півтора метра, він почув вигук із салону і зупинився, після чого побачив, що на відстані близько шести метрів позаду автобуса за землі сидить жінка, якій в подальшому надавалася медична допомога.

Незважаючи, на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд, дослідивши представлені докази, вважає, що вина обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, цілком доведена і підтверджується наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав суду, що він рухався на своєму авто позаду маршрутного автобусу. Бачив, що на зупинці стоїть одна жінка, яка почала підніматися по сходинам в автобус, і в той момент, коли її плечі вже сховалися всередині автобусу, автобус почав рухатися і жінка випала з автобусу, після чого автобус проїхав близько двох метрів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав суду, що вона їхала в маршрутному автобусі і бачила, як після зачинення дверей автобусу і початку його руху, жінка похилого віку впала і лежала на бордюрі, на нозі була припухлість і жінка скаржилася на біль, по приїзду швидкої допомоги її госпіталізували.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав суду, що вона їхала в маршрутному автобусі, після висадки пасажирів, автобус поїхав, і в салоні хтось вигукнув « почекайте, жінка!», автобус зупинився, вона з іншими пасажирами вийшла і побачила, на бордюрі сиділа жінка, на нозі якої була гематома та припухлість, по приїзду швидкої допомоги її госпіталізували.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що вона їхала в маршрутному автобусі, після того, як автобус почав рух, вона відчула начебто автобус «підприглув», після чого в автобусі почалася паніка, хтось вигукнув «переїхали жінку». Далі вона побачила за автобусом жінку, яка сиділа на бордюрі, і вона викликала швидку допомогу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав суду, що він їхав в маршрутному автобусі, і бачив жінку похилого віку біля дверей автобусу, коли автобус повільно рухався, а жінка в цей час поступово зникала з його поля зору за вікном автобуса вниз під автобус, на що у нього виникла думка про те, що автобус може її переїхати. Після зупинки автобусу він вийшов і побачив, як жінка сидить на бордюрі або на землі біля заднього колеса автобусу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав суду, що вона працює медсестрою і у складі бригади швидкої медичної допомоги вона приїхала на місце пригоди, де побачила жінку, яка знаходилася на бордюрі проїзної частини, за ії поясненнями та поясненнями очевидців було встановлено, що жінка впала і на неї наїхав автобус, на нижніх кінцівках були виявлені садна, які кровоточили, що було відображено в карті виїзду, після чого потерпілу було госпіталізовано.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_8 , показала суду, що в лікарні мати розповіла їй як після під`їзду маршрутного автобусу № 249 вона стала підніматися по сходам передньої двері в салон автобуса, але автобус почав рухатися, від чого вона не утримала рівновагу і впала, а автобус колесами переїхав її обидві нижні кінцівки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 ,. показав суду, що коли вони з дружиною ОСОБА_4 забрали мати з лікарні, то вона розповіла їм, що коли вона сідала в автобус, водій бачив її, так як їх погляди зустрілися, але незважаючи на це, автобус почав рухатися, вона впала і автобус переїхав її ноги. Після цього вони разом з дружиною почали шукати очевидців даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій приїзжав до матері і в лікарню і додому, але свої вибачення так і не приніс.

Враховуючи положення ст. 97 КПК України, суд визнає допустимими вищевикладені показання з чужих слів, враховуючи, що допитати саму ОСОБА_8 не виявляється можливим через її смерть, ці показання є важливими для встановлення об`єктивної істини по справі, а саме, механізму дорожньо-транспортної пригоди і причинно-наслідкових зв`язків між пригодою і настанням наслідків, вони передають пояснення особи безпосередньо потерпілої під час дорожньо-транспортної пригоди і майже відразу після подій, і вони не суперечать іншим доказам, які суд визнав належними, допустимими та достовірними, на підтвердження вини обвинуваченого.

В судовому засіданні надав показання судовий експерт ОСОБА_16 , яка проводила огляд трупу та складала акт судово-медичного дослідження № 2824-Дм/12 від 05.12.2012 р. та робила висновки в судово-медичній експертизі № 179/2824-ДМ/12 від 07.12.2012 р., яка підтвердила висновки, зазначені в акті та експертизі і пояснила, що був визначений механізм заподіяння тілесних ушкоджень нижніх кінцівок як перекачування коліс, оскільки до цього були всі наявні ознаки, при цьому вона використовувала рентгенівські знімки та всю наявну медичну документацію, і стверджує, що такі пошкодження не могли бути завдані ОСОБА_8 в результаті падіння.

Вина обвинуваченого також підтверджується наступними письмовими доказами.
З акту судово-медичного дослідження (обстеження) №2824-Дм/12 від 05.12.2012 р., висновку експерта (судово-медична експертиза) №179/2824-ДМ/12 від 07.12.2012 р. (арк. 91-94, 95-97 т.1) вбачається, що при експертизі трупу ОСОБА_8 були виявлені наступні пошкодження: крововиливи на нижніх кінцівках, забій та розчавлення м`яких тканин нижніх кінцівок, поперечні переломи кісток правої гомілки, які могли утворитися при умовах даної дорожньо-транспортної пригоди. Механізм утворення пошкоджень нижніх кінцівок визначений як перекочування коліс транспортного засобу через нижні кінцівки потерпілої, яка знаходилася в горизонтальному положенні, із здавлюванням кінцівок. Зазначені травми ускладнилися розвитком тромбозу нижніх кінцівок з відривом і рухом частини тромбу із судин правої гомілки та рухом його по кровоносному руслу по руху крові з подальшою тромбоемболією легеневої артерії, та дрібних гілок легеневих артерій, що призвело до розвитку тромбоемболії легеневої артерії, що викликало розвиток гострої легенево-серцевої недостатності, що і було безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 . За ступенем тяжкості стосовно живих осіб дані травми (крововиливи на нижніх кінцівках, забій та розчавлення м`яких тканин нижніх кінцівок, поперечні переломи кісток правої гомілки) з розвитком тромбоемболії легеневої артерії несуть у собі ознаки тяжких тілесних ушкоджень як такі, що обумовили в клінічному розвитку небезпечний для життя стан.

З висновку комплексної судово-медичної експертизи ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 421/14 від 21.04.2016 р. (а.с.86-122 т.2) та висновку комплексної судово-медичної експертизи ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 422/14-7285/16-52 від 27.05.2016 р. вбачається, що у ОСОБА_8 мала місце закрита травма нижніх кінцівок у вигляді переломів великогомілкової та малогомілкової кісток правої нижньої кінцівки з крововиливами, розчавлення м`яких тканин правої та лівої гомілок на рівні їх середньої і нижньої третин, яка супроводжувалась розвитком некронефрозу з тубулогідрозом та шунтуванням кровотоку в нирці, жирової емболії, тромбоемболії легеневої артерії, що і призвело до настання смерті на тлі варикозної хвороби вен нижніх кінцівок та ішемічної хвороби серця у вигляді атеросклеротичного кардіосклерозу. Тобто, травма нижніх кінцівок має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Слід зазначити, що розчавлення м`яких тканин нижніх кінцівок відбулося внаслідок стискаючої дії тупих предметів. Варикозна хвороба вен нижніх кінцівок та ішемічна хвороба серця у вигляді атеросклеротичного кардіосклерозу, наявність яких підтверджена даними дослідженнями трупа ОСОБА_8 (макро та мікроскопічно), були сприяючим фактором у настінні смерті і, самі по собі, не мають прямого зв`язку з настанням смерті. ОСОБА_8 отримала закриту травму нижніх кінцівок у вигляді переломів великогомілкової та малогомілкової кісток правої нижньої кінцівки з крововиливами, розчавлянням м`яких тканин правої та лівої гомілок на рівні їх середньої і нижньої третин, яка виникла від стискаючої дії тупих предметів, що можливо при переїзді (перекочуванні) колесом (колесами) автомобіля.

Висновок експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи № 209/6012-КЕ/2013 від 17.12.2013 р. комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи ( а.с.2-23 т.2) та висновок комісійної експертизи Херсонського обласного бюро судово-медичної експертизи (експертиза за матеріалами справи) №44 від 15.09.2014 р. (а.с.61-68 т.2), суд оцінує критично, оскільки відповідно до п. Правил 2.1.2. небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Як встановлено судом, та підтверджується зазначеними вище доказами, встановлені у потерпілої тілесні ушкодження були небезпечними для життя не в момент заподіяння, а в клінічному перебігу через різні проміжки часу, оскільки спричинили загрозливі для життя явища, та у подальшому призвели до смерті потерпілої.
Карткою виїзду швидкої медичної допомоги № 3840 від 12.09.2012 р. (а.с.26 т.2), в якій є запис, що попередній діагноз потерпілої ОСОБА_8 : перелом обох кісток правої гомілки із зміщенням; історія травми: при посадці в автобус впала і автомобіль проїхав колесами по кінцівці; на нозі правої гомілки маються садна, деформація, гематома.
Актом судово-медичного дослідження (обстеження) №3259-Г/12 від 29.09.2012 р., де досліджувалися частинки внутрішніх органів ОСОБА_8 , і виявлено в м`яких тканях правої гомілки розшарований дрібноочаговий крововилив, у венах правої гомілки змішані тромби з ознаками організації. ( а.с.3-31 т.2).
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.09.2012 р., схемами, фото таблицями (а.с.189-194), якими становлений факт даної дорожньо-транспортної пригоди та виявлені і зафіксовані відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Протоколом виїмки історії хвороби ОСОБА_8 , (а.с.201 т.1), протоколом огляду речових доказів, одежі потерпілої (а.с.24 т.2).
Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 17.11.2012 р. за участю ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.202-218 т.1), протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2013 р. за участю ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_9 (а.с.223-237 т.1), протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2013 р. за участю потерпілого ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_9 (а.с.238-241 т.1), з яких вбачається, що в ході слідчого експерименту з метою перевірки та уточнення відомостей були відтворені обставини дорожньо-транспортної пригоди, проведені необхідні заміри.

Висновками судової автотехнічної експертизи №102 від 20.02.2014 р. № 8389 від 26.10.2016 р. ( а.с. 34-38, 148-150 т.2), якими встановлені зазначені вище у вироку порушення з боку обвинуваченого п.п. 1.5, 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд критично оцінює показання обвинуваченого в частині невизнання ним вини, вважає, що це його позиція захисту, і у такий спосіб він намагається уникнути усієї повноти відповідальності за вчинений злочин. При цьому, його показання не відповідають всій сукупності зібраних та досліджених доказів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, на даний час не працює, одружений та є пенсіонером.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вищезазначені данні щодо особи обвинуваченого, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, суд, враховуючи подану заяву обвинуваченого про застосування до нього амністії, вважає, що обвинувачений може бути звільнений від відбування покарання з підстав передбачених п. «ґ» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 р.» від 08.04.2014 р. та п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р., так як на день набрання чинності цими Законами він досяг пенсійного віку, та таке звільнення відповідає іншим положенням статей даних законів.

Цивільний позов у справі відсутній.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

З підстав, передбачених п. «ґ» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 р.» від 08.04.2014 р. та п. «ґ» ст. 1 ст. ЗУ «Про амністію у 2016 р.» від 22.12.2016 р., звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання у вигляді позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у розмірі 882 грн. та 1762 грн., а всього у розмірі 2644 грн. за проведення у справі експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1