Справа №: 343/668/17
Провадження №: 1-кп/0343/19/19
У Х В А Л А
про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
17 вересня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України,
за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
у провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
10 січня 2019 року ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000705 від 13.11.2018 за ст. 185 ч.2, ст.186 ч.2 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

27 лютого 2019 року, 17 квітня 2019 року, 7 червня 2019 року, 30 липня 2019 року Долинським районним судом Івано-Франківської області обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувався строком на 60 днів. Вказаний запобіжний захід діє до 27 вересня 2019 року.
13 вересня 2019 року через канцелярію суду від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів (вх. №5998/2019).
Клопотання обгрунтовано тим, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_3 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, в тому числі після пред`явлення йому підозри по деяких з них та під час застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, усвідомлює неминучість покарання за інкриміновані йому злочини.
Наведені обставини дають підстави вважати про неможливість запобігання ризикам, передбаченим у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до ОСОБА_3 є доцільним застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Беручи до уваги зазначені ризики, а також неможливість розглянути кримінальне провадження до закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, виникла необхідність у продовженні строку вже обраного запобіжного заходу ОСОБА_3 на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримала з підстав, наведених у ньому. Вказала, що вважає наявними всі законні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 до 60 днів, оскільки не перестали існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив щодо продовження строку тримання його під вартою.

Захисник ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід ОСОБА_3 на більш м`який, оскільки наявність ризиків не обгрунтовані прокурором, всі його твердження базуються на припущеннях, адже до затримання ОСОБА_3 з`являвся на всі виклики, не переховувався, не перешкоджав слідству, працював. Крім того, прокурором взагалі не обгрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, наприклад такого, як цілодобовий домашній арешт.

Представник потерпілого ОСОБА_7 звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив дане судове засідання проводити у його відсутності, при цьому не заперечив щодо продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 27 вересня 2019 року, однак судовий розгляд даного провадження не закінчено, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити з таких підстав.

П.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини визначено, що обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В судовому засіданні знайшли підтвердження доводи прокурора про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати.
Підставами вважати, що ОСОБА_3 може спробувати переховуватися від суду є те, що він в минулому був затриманий та вийшовши під заставу, знову обвинувачений у вчиненні аналогічних злочинів, в тому числі, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.
Підставами вважати, що ОСОБА_3 може впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, є те, що він обвинувачується у вчиненні злочинів, які відноситься, в тому числі, до категорії тяжких злочинів, тому усвідомлює неминучість покарання за них, що може спонукати його перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню об`єктивної істини.
Підставами вважати, що ОСОБА_3 може вчиняти інші злочини, є те, що, незважаючи, що на розгляді Долинського районного суду знаходилися 3 обвинувальні акти щодо нього за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч .2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 185 КК України, під час чого йому було обрано запобіжний захід у вигляді застави, однак він обвинувачується у вчиненні нових злочинів, обвинувальні акти про які поступили на розгляд суду та об`єднані в одне провадження.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання чи особистої поруки не можливе, оскільки такі види запобіжних заходів не виключатимуть ризиків переховування від суду, продовження вчинення злочинів, впливу на свідків, які не допитані в судовому засіданні, чи іншого перешкоджання кримінальному провадженню.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведене, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано фактом вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, оскільки справжні інтереси суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Оцінивши вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять існування обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому злочинів; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні прокурора; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним ризикам.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, які відносяться як до категорії середньої тяжкості, так і тяжких, та за які відповідно до КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, наявність ризику вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів. Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 . Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
На підставі викладеного, ст.ст. 177,196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395, 532, 534 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 Кримінального кодексу України, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів - з 17 вересня 2019 року до 15 листопада 2019 року.
Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань №12, якому направити копію даної ухвали.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.
Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1