Справа № 591/2711/19
Провадження № 1-кп/591/484/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Зарічного районного суду м.Суми від 13.12.2018 року за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2019 року, ОСОБА_6 , близько 20-15 год. перебував в приміщенні «Chicken Hut» на першому поверсі ТЦ «Лавина» по проспекту Михайла Лушпи,4/1 в м.Суми, де побачив раніше йому невідомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів в даному приміщенні, та на столі перебував його мобільний телефон Vernee X. У цей час у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на відкрите викрадення цього мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 , близько 20-25 год., 17.03.2019 року, схопив зі столу вказаний мобільний телефон марки Vernee X, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який лежав перед неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 , після чого втік з місця події, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму 4912,00 грн., викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав повністю та, скориставшись правом визначеним ст.63 Конституції України, відмовився свідчити суду.

Стороною захисту на підтвердження обставин, які зазначено в обвинувальному акті, було надано письмові докази.

Під час дослідження письмових доказів було встановлено, що вони містять наступні відомості:

Так, згідно повідомлень, які надійшли на лінію «102», та протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 17.03.2019 року, близько 20-20 год. невстановлена особа в приміщенні кафе «Chicken Hut» по проспекту Михайла Лушпи,4/1 в м.Суми відкрито заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_7 марки Vernee (а.с.49-51).

Як вбачається з протоколу огляду місцевості, цього ж дня, тобто 17.03.2019 року, в період часу з 22-00 год. до 22-47 год., слідчим в присутності понятих на відкритій ділянці території на відстані приблизно 30 м від будинку №31 по вул.Харківська та близько 50 м від проїзної частини дороги про проспекту М.Лушпи в м.Суми було виявлено викрадений у ОСОБА_7 мобільний телефон марки Vernee X, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 у вимкненому стані, з пошкодженнями в нижній частині лицьової сторони на захисному склі у виді тріщини, який було вилучено та поміщено до пакету №2. Крім того, в ході огляду місцевості на проїзній частині дороги, яка веде до буд.№35 по вул.Харківська в м.Cуми було виявлено припаркований автомобіль Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_3 , на багажнику якого виявлено силіконовий чохол для телефону, який також було вилучено та поміщено до пакету №3 (а.с.52-56).

При цьому, твердження сторони захисту про визнання вказаного протоколу огляду місцевості недопустимим доказом, не знайшли свого підтвердження, оскільки очевидним є те, що суду надано оригінал складеного процесуального документу за результатами проведення слідчої дії огляду місцевості, а саме: протоколу, який містить записи чорною кульковою ручкою, які вносились слідчим у роздрукований шаблон. Доречи, тією ж кульковою ручкою з чорними чорнилами підписані і додатки до цього протоколу. Жодних ознак того, що вказаний документ є копією, немає.

Крім того, очевидним є те, що метою проведення такої слідчої дії, як огляд місцевості, було виявлення та фіксація відомостей про обставини кримінального правопорушення, а саме: те, що, як зазначалось вище, слідчим на конкретній ділянці відкритої місцевості було виявлено та вилучено викрадений у потерпілого телефон та чохол від цього телефону. І саме на підтвердження цих обставин кримінального правопорушення прокурор такий доказ надав. А ті обставини, що під час вказаної слідчої дії було виявлено ще і слід пальця на телефоні, але стороні захисту не відкривались відомості про експертне дослідження такого сліду, жодним чином не ставить під сумнів достовірність зазначених у протоколі відомостей щодо виявлення викрадених речей на певній ділянці місцевості. До того ж, як пояснила в судовому засіданні прокурор та як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000790 не призначалась дактилоскопічна експертиза виявленого на телефоні сліду пальця.

Таким чином, відсутні підстави для визнання протоколу огляду місцевості від 17.03.2019 року недопустимим доказом.

18.03.2019 року слідчий здійснив огляд вказаного мобільного телефону та встановив, що телефон механічних пошкоджень не має та перебуває у такому ж стані, як і при вилученні в ході огляду місцевості, не вмикається, але перебуває у справному стані, СD-картка в телефоні відсутня, але наявна сім-карта з номером мобільного телефону оператора «ВФ Україна» НОМЕР_4 (а.с. 58-59).

Вказані дані, відомості щодо телефону, про які зазначено у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого, а також прийняття мобільного телефону на зберігання законним представником потерпілого, не дають суду підстав для сумнівів у тому, що телефон належить ОСОБА_7 . В той же час сумніви сторони захисту щодо цього питання суд вважає необґрунтованими.

Згідно висновку експерта №19/119/11-1/681е від 29.03.2019 року ринкова вартість викраденого у ОСОБА_7 мобільного телефону без урахування пошкоджень складає 4912,00 грн. (а.с. 64-70).

Під час проведення слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, яка відбувалась 18.03.2019 року, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 в присутності своєї матері, психолога та понятих впізнав на фото №2 особу, яка 17.03.2019 року в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » викрав у нього мобільний телефон. Згідно довідки, доданої до вказаного протоколу , на фотознімку №2 зображено ОСОБА_6 (а.с. 72-73).

Як під час проведення вказаної слідчої дії, так і в судовому засіданні під час допиту потерпілий ОСОБА_7 вказував на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила злочин стосовно нього і у суду відсутні підстави ставити правдивість таких показів потерпілого під сумнів.

Так, як показав потерпілий, він впізнавав особу грабіжника по рисам обличчя, які встиг розглядіти, оскільки останній знаходився поруч з ним на невеликій відстані і він міг ретельно розглянути риси його обличчя.

Тобто, усі прикмети та сукупність ознак, по яким потерпілий здійснював впізнання особи-грабіжника він назвав до початку проведення впізнання. І такі прикмети і сукупність ознак були схожими з прикметами ОСОБА_6 . Відомостей про те, що потерпілому до цього показували фото ОСОБА_6 або його безпосередньо, розповідали про прикмети і сукупність ознак, які повинен був назвати потерпілий, суду не надано.

За таких обставин, усі сумніви сторони захисту з приводу достовірності результатів проведеної за участю потерпілого слідчої дії суд не може прийняти до уваги, оскільки вони ґрунтуються виключно на суб`єктивній думці та міркуваннях захисника і не спростовують відомості, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, як доказі, який зібраний з дотриманням порядку визначеного КПК України.

Крім того, суд не може взяти до уваги твердження сторони захисту про необхідність визнання зазначеного протоколу недопустимим доказом, через те, що вказана слідча дія повинна була проводитись виключно у присутності захисника та ОСОБА_6 , а не по фотознімкам.

Так, ч.6 ст.228 КПК України передбачає можливість за необхідності проводити впізнання за фотознімками. При цьому, критерії такої необхідності чинний КПК України не визначає. За таких обставин, та враховуючи те, що потерпілий є неповнолітньою особою, мати якого висловила слідчому свої побоювання за сина та відмовилась від проведення слідчої дії безпосередньо з особою, яку пред`являють для впізнання, суд вважає, що в даному випадку слідча дія відповідає вимогам процесуального закону. І, за таких обставин, відсутні підстави для визнання протоколу, складеного за результатами проведення такої слідчої дії, недопустимим доказом.

Суд не може взяти до уваги як належний і допустимий доказ протокол огляду слідчим речей і документів від 18.03.2019 року (а.с. 102-107), оскільки протокол містить виключно суб`єктивне сприйняття слідчим оглянутого ним відео, яке необхідне було слідчому для прийняття процесуальних рішень у справі, як-то: оголошення про підозру та складання обвинувального акту.

В той же час, відповідно до ст.ст.23,94 КПК України суд досліджує докази безпосередньо і оцінює їх самостійно.

В даному випадку, судом досліджено безпосередньо наданий на запит слідчого відеозапис з камер внутрішнього спостереження з магазину Сільпо за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, як о 20:23:39 год. саме ОСОБА_6 різко вихвачує мобільний телефон, який лежить перед ОСОБА_7 , та біжить до виходу з приміщення магазину. За ним також побігли інші хлопці, у тому числі потерпілий ОСОБА_7 та о 20:23:48 год. усі вказані особи залишають приміщення ТЦ «Лавина». (а.с. 101,109).

Доводи захисника про недопустимість такого доказу суд не приймає до уваги, оскільки чинний КПК визначає декілька альтернативних способів для збирання доказів, які слідчий, як процесуальна особа обирає самостійно. В даному випадку, отримання відеозапису з камер спостереження, що встановлені в приміщенні магазину, в порядку ст.93 КПК України відповідає порядку отримання доказів, тому відсутні підстави для визнання такого доказу недопустимим. А відсутність відомостей про технічні характеристики носія інформації, з яких було виготовлено копію, не дають в даному випадку сумніватись в достовірності наданого відеозапису.

Окрім дослідження письмових доказів, в судовому засіданні були допитані потерпілий та свідки.

Зокрема, потерпілий суду розповів, що в неділю, в березні 2019 року, він близько 20-00 год. сидів в приміщенні кафе «Chicken Hut», що знаходиться в ТЦ «Лавина», і до нього підійшли спочатку два хлопці, які запропонували йому подружитись, потім підійшов третій хлопець та поставив йому ті ж питання. Поки він відповідав та відволікся на третього хлопця, позаду нього, з лівого боку з`явився ОСОБА_6 , схопив зі столу його мобільний телефон та побіг до виходу з приміщення торгового центру. За ОСОБА_6 побігли й інші хлопці. Він також почав доганяти ОСОБА_6 , на виході йому вдалось схопити останнього за капюшон, проте, ОСОБА_6 викрутився та побіг у лісополосу, що за торговим центром. Після чого він звернувся до охоронця, а той викликав поліцію. Коли приїхали поліцейські, то він сів до їх авто, вони поїхали у двір, що поряд з ТЦ «Лавина», де і затримали хлопців, а потім поліцейський знайшов викрадений у нього телефон неподалік від місця затримання хлопців, під деревом, а також чохол від телефону під колесами поліцейського автомобіля.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_8 про те, що: він не знає звідки та чого з`явився в приміщенні торгового центру ОСОБА_6 , не бачив як останній викрав мобільний телефон, не знає чого усі хлопці ( ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) побігли з приміщення ТЦ «Лавини», та не з`ясовував цього коли вони після цього відразу зустрілись у лісополосі, що за торговим центром, не з`ясовував навіщо йому ОСОБА_9 поклав до кишені штанів телефон від мобільного телефону та де останній його взяв. Також не відповів: навіщо він, коли їх зупинили працівники поліції, викинув цей чохол від телефону під колеса поліцейського авто.

Такі покази зовсім не узгоджуються з доказами, оцінка яким була надана вище, і , зокрема, з відеозаписом з камер спостереження, з якої вбачається, що ОСОБА_8 прийшов в ТЦ «Лавина» разом з іншими хлопцями ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ), що разом з ОСОБА_10 підійшли до потерпілого та спілкувалися, не міг не бачити як в цей час підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , а потім, коли ОСОБА_6 схопив телефон, то побіг за іншими учасниками події.

Не відповідають та суперечать вказаним доказам і покази свідка ОСОБА_11 , який також стверджував, що не пам`ятає чи був ОСОБА_6 у «Chicken Hut», що знаходиться в ТЦ «Лавина», що не знає звідки у нього взявся телефон потерпілого, який він потім, коли їх затримали поліцейські, викинув під дерево, що він не вибігав з торгового центру, а вийшов та пішов прогулятись у лісополосу, що біля торгового центру, а там і зустрів випадково друзів, що чохла від телефону у нього не було та йому передали телефон уже без чохла. Через таку невідповідність та розбіжність з іншими доказами, суд критично відноситься і до таких показів свідка.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 розповів, що він, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 зустрілись біля Сам-Маркету. Потім побачили потерпілого. Він сів поряд з ним справа, а ОСОБА_8 зліва. Втрьох спілкувались. Після цього підійшли до них ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Він сказав ОСОБА_6 , щоб той взяв телефон потерпілого для того, щоб у подальшому продати його. Вважає, що таке його прохання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не чули. Коли ОСОБА_6 це зробив, то вони усі побігли з приміщення торгового центру саме тому, що вкрали телефон. Коли бігли, то біля центрального входу торгового центру ОСОБА_6 йому віддав викрадений у потерпілого мобільний телефон. Потім він побіг у лісополосу, щоб його не наздогнав потерпілий. За ним біг ОСОБА_8 . Вже у лісополосі він зателефонував ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , зустрілись з ними, а коли вони вже усі четверо йшли на зупинку громадського транспорту, то він передав ОСОБА_11 викрадений мобільний телефон. Після цього їх затримала поліція і телефон знайшли неподалік під деревом. Як телефон там опинився він не знає.

Таким чином, сукупність досліджених судом письмових доказів, окрім протоколу огляду слідчим речей і документів від 18.03.2019 року (а.с. 102-107), а також показів потерпілого дають суду підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення мобільного телефону марки Vernee X, належного потерпілому ОСОБА_7 , на загальну суму 4912,00 грн., тобто грабіж.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки в даному випадку він вчинив злочин повторно, а про відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, свідчить надана суду постанова про закриття кримінального провадження №0000232, згідно якої підставою для закриття є відсутність в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, а саме те, що він вчинив тяжкий злочин, будучи судимою особою та в період іспитового строку, на обліку в диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі, а остаточне покарання призначити з урахуванням вимог ч.3 ст.78 КК України - за правилами, передбаченими в ст. 71 КК України.

Згідно із ст.ст.118, 124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави необхідно стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 715,00 грн.

Крім того, на підставі ст.100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів та скасувати накладений на них арешт (а.с. 60-62,108-109).

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 13.12.2018 року у виді 1 місяця позбавлення волі, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведену експертизу в сумі 715,00 грн.

Скасувати арешт з речових доказів накладений ухвалою слідчого судді від 22.03.2019 року у кримінальному провадженні №0000790, а речові докази:
-мобільний телефон марки Vernee X, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , та чохол сірого кольору, - після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_7 ;
-диск з камер внутрішнього відеоспостереження ТЦ «Лавина»,- після набрання вироком законної сили залишити зберігатись в матеріалах судової справи №591/2711/19.
Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1