Дата документу 04.11.2019 Справа № 310/2325/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/2325/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/73/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянула 4 листопада 2019 року у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 7 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боловино Весьєгонського району Калінінської області Російська Федерація, громадянина України, освіта середня, одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Встановлені вироком суду першої інтонації обставини:

15.03.2017 року ОСОБА_7 , маючи намір на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись на території господарської зони Приазовського Національного природного парку, а саме - в акваторії Азовського моря приблизно на відстані 100 метрів від узрізу води, біля «Лисячої балки», що розташована біля с. Азовське Бердянського району, встановив одну ліскову сітку, яка є забороненим знаряддям лову.
Після чого продовжуючи свій злочинний умисел, в період часу з 05 години по 05 годину 30 хвилин 16. 03.2017 р. в порушення ст.. 21 Закону України «Про природно заповідний фонд» від 16.06.1992 № 2457-ХІІ, за допомогою раніше встановленої сітки виловив водні живі ресурси особливо цінної породи, саме «Піленгас» у кількості 60 штук, вартістю 1504 грн. за 1 шт., на загальну суму 90240 грн. згідно такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно заповідний фонд, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 541 від 24.07.2013, чим спричинив матеріальний збиток рибному господарству України на загальну суму 90 240 грн., що є істотною шкодою.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 лютого 2018 року:
ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, та йому призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від основного покарання, коли протягом 1 (одного) року іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов Приазовського національного природного парку задовольнити частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 90 240 гривень.
Речові докази: дерев`яний катер повернути ОСОБА_7 , ліскову сітку та фрагмент луски, які знаходяться на зберіганні у Бердянському ВП ГУНП в Запорізькій області за квитанціями №№ 149/2017 та 148/2017 - знищено, рибу піленгас та бичок, передані на зберігання у ТОВ «Бриз», конфісковано.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваним вироком, вважає, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано зміни до ст. 96-1 КК, якою передбачено застосування спеціальної конфіскації, тобто примусове безоплатне вилучення за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна, за умови вчинення умисного злочину, у тому числі і за ч. 1 ст. 249 КК. Тобто, судом не було застосовано до ОСОБА_7 спеціальну конфіскацію предмету злочину незаконно виловленої риби та знаряддя злочину ліскову сітку і дерев`яний човен, а необґрунтовано їх доля вирішена в порядку ст. 100 КПК. Більш того, дерев`яний човен безпідставно повернуто обвинуваченому.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.1 ст. 249 КК України призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі ст. 96-1 КК застосувати спеціальну конфіскацію до предмету злочину - незаконно виловленої риби, а саме: 60 особин «Піленгасу» та знаряддя злочину - ліскову сітку і дерев`яний човен. В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Обвинувачений у судовому засідання не заперечував доводам та вимогам апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 249 цього Кодексу.
Проте, вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не виконані належним чином.
Так, місцевий суд, встановивши наявність провини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, та приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст. 96-1, п.п. 1, 3, 4 ст. 96-2 КК України, безпідставно не застосував спеціальну конфіскацію відносно предмету злочину, а саме: незаконно виловлених водних живих ресурсів риби «Піленгас» та знаряддя злочину, яким є заборонене знаряддя лову ліскова сітка та дерев`яний човен.

Разом з цим, прокурор, висуваючи вимогу щодо ухвалення апеляційним судом нового вироку, судова колегія звертає увагу на положення ст. 420 КПК України, а саме підстави, за наявності яких суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями ухвалити свій вирок.

Так, відповідно до ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
При цьому, системно-структурний аналіз положень Кримінального кодексу України свідчить, що за своєю правовою природою спеціальна конфіскація не є покаранням, а належить до інших заходів кримінально-правового характеру, які полягають у передбачених законом обмеженнях прав і свобод особи, що не мають карального навантаження, а спрямовані на забезпечення безпеки суспільства шляхом реалізації превентивної мети - утримання винних від скоєння нових протиправних діянь та усунення умов, які сприяють їх вчиненню.
Отже, зазначені підстави, передбаченні ст. 420 КПК України, є вичерпними та не передбачають ухвалення вироку апеляційною інстанцією з наведених в апеляційній скарзі прокурора підстав, які не можна віднести, зокрема, до необхідності застосування більш суворого покарання.
Колегія суддів, посилаючись на зазначене вище, дійшла висновку про наявність порушень, допущених районним судом, оскільки порушені загальні засади забезпечення верховенства права та законності та одночасно обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, що передбачено ст. 370 КПК України як обов`язкові вимоги, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.
Наведені вище порушення вимог кримінального процесуального закону свідчать про їх істотність.
Одночасно апеляційна інстанція зауважує, що у даному випадку зміна вироку також не можлива, оскільки місцевим судом, при ухваленні вироку та вирішенні питання щодо долі речового доказу у вигляді дерев`яного катеру, зазначено про його повернення ОСОБА_7 .
Таким чином, в апеляції прокурора ставиться питання про погіршення правового становища обвинуваченого, що унеможливлює зміну оскаржуваного рішення.
Отже, вимоги апелянта та виявлені недоліки, поряд із наданими законом повноваженнями суду апеляційної інстанції, позбавляють суд апеляційної інстанції можливості їх виправити.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.3 ч. 1 ст. 409КПК України, а заявлені прокурором апеляційні вимоги часткове задоволення апеляційних скарг.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з положень ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України.
Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст.7 КПК України верховенство права та законність, та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено у ст. 370 КПК України як обов`язкові вимоги судового рішення.
При новому розгляді слід приділити увагу аргументам прокурора щодо застосування спеціальної конфіскації до предмету та знаряддя злочину у відповідності до вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 лютого 2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4