Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1074/19
Провадження №: 1-кп/332/178/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2019 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ;

секретаря: ОСОБА_2 ;

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

представника потерпілого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, працює сторожем ТОВ «Технохімреагент», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2018 року приблизно о 06-40 годині водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Північне шосе в м. Запоріжжі, з боку вул. Тепличної в напрямку вул. Оптимістичної, та на нерегульованому перехресті з вул. Північне шосе приступив до виконання маневру повороту наліво.
В цей же час проїзну частину вул. Північне шосе, на яку повертав водій ОСОБА_6 , по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво по ходу руху автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетинала пішохід ОСОБА_9 .
Під час руху, в районі зупинки громадського транспорту «вул. Теплична», водій ОСОБА_6 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому рухалась пішохід ОСОБА_9 , маючи при цьому об`єктивну можливість виявити пішохода та технічну можливість уникнути наїзду, швидкість свого руху не зменшив, не зупинився щоб дати дорогу пішоходу, для якої створив небезпеку, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину, на яку він повертав, справа наліво по ходу його руху, по нерегульованому пішохідному переходу.
Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
- п.16.2. «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»;
- п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Внаслідок порушення вимог п.п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 .
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України згідно з висновками судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод від 12.02.2019 № 9-66, проведеної експертами Запорізького НДЕКЦ МВС України, з технічної точки зору знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в медичному закладі, куди була доставлена після ДТП.
Так, згідно з висновком судової медичної експертизи від 23.11.2018 № 4150 смерть ОСОБА_9 настала від тупої сполученої травми голови, тулуба та кінцівок з численними переломами кісток скелету та пошкодженням внутрішніх органів, при явищах шоку. Тупа сполучена травма голови, тулуба та кінцівок утворилася незадовго до надходження ОСОБА_9 в стаціонар, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, при житті кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження. З огляду на масивність травми, механізм утворення окремих груп ушкоджень, висоту їх розташування, можна припустити, що пошкодження у ОСОБА_9 могли утворитися при ДТП, в результаті зіткнення транспортного засобу, що рухався, з пішоходом. Найбільш вірогідно, на момент отримання ушкоджень ОСОБА_9 знаходилась у вертикальному чи близькому до цього положенні в русі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину визнав у повному обсязі, заявлений цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди визнав частково у розмірі 15 000грн, розкаявшись в скоєному, своїми показами підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 21 листопада минулого року він приблизно о 6-20 виїхав на автомобілі «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його дружині, з дому в напрямку своєї роботи. Рухався зі швидкістю 50 кілометрів на годину з боку вул. Тепличної в напрямку вул. Оптимістичної. Коли він під`їхав до нерегульованого перехрестя з вул. Північне шосе, почав рухатись ліворуч. У цей же час він дивився праворуч, на другорядну дорогу, хоча їхав по головній дорозі. Безпосередньо на перехресті, при поверненні голови, раптово побачив жінку пішохода, яка перетинала дорогу по пішохідному переходу. Не встигши загальмувати та змінити напрямок руху автомобіля, здійснив наїзд на пішохода передньою лівою частиною кузова. Зупинився, викликав поліцію та швидку допомогу. Жінка була у свідомості. Допоміг її погрузити у карету швидкої, оскільки жінка була крупної статури. Приймав участь у складанні матеріалів ДТП, проходив освідування на стан сп`яніння. У подальшому від працівників медичної допомоги дізнався що жінка померла у лікарні. Він знайшов її сина потерпілого у справі, та про все йому розповів та вибачився. Всі витрати на поховання взяв на себе, а також трохи надавав грошей потерпілому. На все витратив приблизно біля 40000 грн. Для цього у банку брав споживчий кредит. Має офіційну роботу працює сторожем у ТОВ «Технохімреагент». Має на утриманні малолітню дитину, яка має статус інваліда дитинства. Вважає, що ДТП відбулося через його неуважність та відсутність належного практичного досвіду керування автомобілем приблизно 6 місяців. З урахуванням реального свого матеріального стану, позов потерпілого визнає на 15 000 грн., для встановлення пам`ятника загиблої. Щиро кається у скоєному, просив вибачення за свої необережні дії у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що 21 листопада минулого року він вранці прийшов додому, так як вночі працював у гаражах, де неофіційно підробляє. Мати ОСОБА_9 , з якою він разом проживав, вранці пішла на роботу ВАТ «Запоріжсталь», де вона працювала прибиральником. У подальшому, у денний час того ж дня, від працівників медичної установи дізнався, що його матір збила машина, він чого вона померла. Мамі було 56 років, останній час вона себе неважно почувала, оскільки була тучною жінкою та метеозалежною. Після цього ДТП він залишився сиротою, оскілки вітчим, який його виховував, помер раніше. Після смерті матері до медичних установ з приводу поганого самопочуття не звертався. Проте, згідно цивільного позову, загибеллю матері йому спричинені душевні страждання, він втратив здоровий сон, погіршився стан здоров`я, наявні стан тривоги та відчаю від розуміння того, що залишився в цьому життя на самоті. З цих підстав, просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій, в розмірі 500 000 грн. Крім того, вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

За клопотанням сторони обвинувачення, судом долучені та досліджені наступні документи:
- витяг з ЄРДР від 21.11.2018 року за ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 82);

- висновок експерта № 9-66 від 12.02.2019 року, згідно зі змістом якого: в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України; в діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 16.2, 18.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди; водій ОСОБА_6 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода при своєчасному застосуванні заходів, направлених на зменшення швидкості руху (а.с.87-93);

- висновок експерта № 9-188 від 01.03.2019 року, згідно зі змістом якого, на момент експертного дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться в працездатному стані (а.с. 94-101);

- висновок судово-психіатричного експерта № 118, згідно зі змістом якого, ОСОБА_6 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє, у період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 104-109);

- висновок щодо результатів медичного огляду від 21.11.2018 року, згідно до якого, у ОСОБА_6 на час огляду ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 110).

Інших доказів учасниками процесу суду не надано.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, потерпілого та вище досліджених доказів.
Суд вважає пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії тяжких, вчинений з необережності;
- особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має позитивну характеристику з місця роботи та молодіжного клубу рукопашного бою «Сварожич», членом якого він є, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, відповідно до медичного висновку № 84 має захворювання органічний психічний розлад; на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває;
- обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та часткове відшкодування спричиненої моральної шкоди;
- обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, необережних дій обвинуваченого, тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , даних про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
Враховуючи особу обвинуваченого, обставини справи, позицію потерпілого, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою і за доцільне вважає застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з покладанням обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобами. У зв`язку з конкретними обставинами справи, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, суд вважає необхідним застосовувати до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд не вирішує питання щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, оскільки на час винесення вироку строк його дії закінчився, клопотань щодо обрання, скасування або заміни запобіжного заходу від учасників кримінального провадження не надходило.
У підготовчому судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. Згідно змісту позову, загибеллю матері ОСОБА_7 спричинені душевні страждання, він втратив здоровий сон, погіршився стан здоров`я, наявні стан тривоги та відчаю від розуміння того, що залишився в цьому життя на самоті. З цих підстав, просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги визнав частково на суму 15 000 грн., пояснивши свою позицію тим, що всі витрати на поховання загиблої взяв на себе, а також трохи надавав грошей потерпілому. На все витратив приблизно біля 40 000 грн. Для цього у банку брав споживчий кредит. Має на утриманні малолітню дитину, яка має статус інваліда дитинства. Часткове визнання позовних вимог обумовлює своїм реальним матеріальним станом, позов потерпілого визнає на 15 000 грн., для встановлення пам`ятника загиблої. В обґрунтування своє позиції надав суду розписки про надання грошових коштів потерпілому від 05.04.2019, 31.05.2019, 13.07.2019.
З`ясувавши позицію учасників судового розгляду щодо позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи кримінальний характер діянь обвинуваченого ОСОБА_6 , його ставлення до вчиненого, матеріальний стан обвинуваченого, часткове визнання ним позовних вимог та часткове відшкодування завданої моральної шкоди, характер, тривалість, обсяг та глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 , непоправність втрати близької людини, наслідки, у тому числі, пов`язані із порушенням нормального життєвого укладу потерпілого, імовірним погіршенням стану здоров`я та загального психоемоційного стану потерпілого та виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням сплаченої суми, у розмірі 100 000 грн.
Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Відповідно до вимог ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи №9-66 від 12.02.2019 року, пов`язані з проведенням судової експертизи, складають 1144 грн. та довідкою про витрати на проведення експертизи №9-118 від 01.03.2019 року, пов`язані з проведенням судової експертизи, складають 1716 грн.
Отже, в порядку ст.124 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 2860 гривень.
Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 100 000 грн.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави 2860 гривень процесуальних витрат (рахунок № 8009, одержувач: УК у Шевченківському районі м. Запоріжжя, МФО:899998, ).
Речові докази: автомобіль «ВАЗ2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території спеціалізованої площадки Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_6 .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1