Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/308/19 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2019 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2019 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не одруженого, з загальною середньою освітою, студента 2 курсу «МАУП», офіційно не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме з 17.00 год. 19.07.2019 року до 17.00 год. 16.09.2019 року без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2019 року, задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто з 17.00 год. 19.07.2019 року до 17.00 год. 16.09.2019 року без визначення розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що 19.07.2019 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_10 за попередньою змовою з ним та ОСОБА_11 та іншими не встановленими слідством особами, виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Мерседес СLК 230», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, 19.07.2019 року близько 15:00 годин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та іншими не встановленими слідством особами, діючи умисно, цілеспрямовано, на автомобілі марки «SКОDА ОСТАVІА ТОUR», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , під`їхали до під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 в якому проживає ОСОБА_12 .
В подальшому, дочекавшись коли ОСОБА_12 вийшов з під`їзду та сів за кермо свого автомобіля, ОСОБА_10 , разом ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , та іншими не встановленими слідством особами, підбігли до автомобіля «Мерседес СLК 230», державний реєстраційний номер, (іноземна реєстрація) НОМЕР_3 .
Після чого, ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , та іншими не встановленими слідством особами, заздалегідь розподіливши ролі між собою, діючи одним спільним умислом, відкрили водійські двері автомобіля та почали наносити удари по тулубу та по обличчю потерпілого ОСОБА_12 , який знаходився за кермом автомобіля, таким чином, своїми протиправними діями спричинили тілесні ушкодження у вигляді забоїв та ссадин.
Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , та іншими не встановленими слідством особами, приклали предмет зовні схожий на ніж до шиї потерпілого ОСОБА_12 , що реально змусило його зрозуміти загрозу своєму життю та здоров`ю, та таким чином змусили його вийти з автомобіля «Мерседес СLК 230», державний номерний знак НОМЕР_4 .
Подолавши таким чином супротив потерпілого, ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та іншими не встановленими слідством особами всупереч волі потерпілого, умисно, незаконно заволоділи автомобілем марки «Мерседес СLК 230», д.н.з НОМЕР_3 ., вартість якого зі слів потерпілого становить 5000 доларів США, що в еквіваленті на гривні становить 129050 гривень.
Після чого, ОСОБА_10 , разом ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , та іншими не встановленими слідством особами з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на суму 129050 гривень.
Вказаними діями ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
19.07.2019 року ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
20.07.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється за ст.289 ч.3 КК України, що підтверджується наданими матеріалами клопотання, а саме: рапортами, заявою про кримінальне правопорушення ОСОБА_12 від 19.07.2019 року, протоколами огляду місця події від 19.07.2019 року, заявою ОСОБА_8 від 19.07.2019 року, протоколами огляду місця події від 19.07.2019 року, заявою ОСОБА_8 від 20.07.2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 19.07.2019 року, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_12 від 19.07.2019 року, довіреністю, виданої на ім`я ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.07.2019 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідка ОСОБА_13 від 19.07.2019 року, протоколом обшуку від 19.07.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 20.07.2019 року, копією паспорту та водійського посвідчення (а.с.а.с.8-29, 36-39).
Крім того, слідчий суддя встановила наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду; впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки останні в суді під час розгляду кримінального провадження по суті ще не допитувалися та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 .
Крім того, підозрюваний, маючи можливість вільного пересування та контактів, може визначати з іншим учасником спільний план заходів надання свідчень у провадженні, в тому числі можливість повідомляти неправдиві дані щодо власних дій з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання.
Наявні ризики, свідчать, що їх запобігання не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, оскільки, перебуваючи під домашнім арештом, особистому зобов`язанню, ОСОБА_8 не буде обмежений в своїх діях, а тому ризики передбачені пунктами 3 та 5 не будуть забезпечені, окрім того останній може з метою уникнення відповідальності вчинити спроби направлені на ухилення від органу досудового розслідування та суду. Інші ризики, матеріалами клопотання не доведено.
Також вказала, що наведені доводи сторони захисту про позитивні характеристики підозрюваного, наявність постійного місця проживання і стійких соціальних зв`язків, не є обставинами, що спростовують оголошену ОСОБА_8 підозру та встановлені ризики.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого, обравши відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, визначивши при цьому адресу: АДРЕСА_1 , з послідуючими обов`язками визначеними ч. 5 ст. 194 КПК України. Свої вимоги обґрунтував тим, що увага слідчого судді зверталась на сам зміст повідомлення про підозру, що було вручено його підзахисному 20 липня 2019 року. Слідчим суддею належним чином не встановлено обґрунтованість підозри за кваліфікуючою ознакою визначеною ч. 3 ст. 289 КК України, а саме поєднаного з насильством, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
Зазначив, що моделюючи інкриміноване кримінальне правопорушення за викладених фактичних обставин, йому як захисникові навіть складно уявити яким саме чином «... ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , та іншими не встановленими особами, приклали предмет зовні схожий на ніж до шиї потерпілого ОСОБА_12 », тобто предмет зовні схожий на ніж мав бути одночасно щонайменше в трьох руках, а то і більше.
Вищезазначене в повній мірі вказує на те, що сторона обвинувачення звертаючись з клопотанням до слідчого судді, фактично здійснила завищення кваліфікації, про котру звертав увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 Розділу 3 Роз`яснень «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження».
Проте, зазначені доводи сторони захисту були залишені поза увагою слідчого судді навіть після пояснень підозрюваного, котрий в свою чергу висловив свою незгоду з підозрою.
Також вказав, що особлива увага слідчого судді приділялось тому, що матеріали додані до клопотання про застосування запобіжного заходу не містили в собі протоколу складеного в порядку ст. 228 КПК України, за змістом якого потерпілий впізнав підзахисного як особу, що вчинила відносно нього кримінальне правопорушення.
Вважає, що в даному випадку слідчим в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 184 КПК України, не підтверджено факту необхідності у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою. Аналіз зазначених під час розгляду клопотання доводів сторони захисту свідчить про те, що слідчий суддя мав би ретельно перевіряти інформацію, яка надається слідчим щодо застосування запобіжного заходу, проте цього не було зроблено навіть за наявності беззаперечних доводів сторони захисту.
Жодного з ризиків визначених ст. 177 КПК України, не існує, оскільки у слідчого судді не було законних підстав вважати, що ОСОБА_8 переховувався від суду чи органів досудового розслідування, та його попередня поведінка свідчить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Ризик незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підзахисний, також він не збирається, і протилежному немає жодних доказів, тим паче, що підзахисний до кримінальної відповідальності притягується вперше, що власне встановлено як слідчим так і слідчим суддею, тобто особа не має схильності до вчинення інших злочинів чи продовження інкримінованого кримінального правопорушення.
Вважає, що прокурором не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя лише теоретично навела норми КПК України без будь-яких на те мотивів, котрі можливо було б вважати належними та практичними.
Також вважає, що висновок слідчого судді, про те, що підозрюваний перебуваючи під домашнім арештом не буде обмежений в своїх діях, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 181 КПК України, згідно якої домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, а отже законом визначені певні обмеження, які слід було оцінити належним чином.
Крім того, вважає, що подальший хід досудового розслідування разом із обраним запобіжним заходом порівняно з можливістю застосування більш м`якого може лише сприяти всебічному та об`єктивному розслідуванню даного кримінального провадження.
Зазначив, що інкриміноване кримінальне правопорушення його підзахисному за кваліфікуючою ознакою поєднаного з насильством є необґрунтованим, що надає право слідчому судді вирішити питання, щодо розміру застави з врахуванням вищезазначеного.
Вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, стороною обвинувачення не доведено належними та достатніми доказами наявність обгрунтованою підозри, а також ризиків, тому як наслідок вважає, що така ухвала підлягає обов`язковому скасуванню.
Вказав, що його підзахисний не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має житло в якому проживає разом із своєю родиною, тобто має сталі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно. Характеризуючи особу підозрюваного немає підстав в даний час стверджувати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування запобіжного заходу - тримання під вартою.
Крім того його підзахисний наміру перешкоджати встановленню фактичних обставин справи не має, тиск на учасників провадження не здійснював та в майбутньому не здійснюватиме, жодним чином не впливатиме на хід досудового розслідування та зобов`язується в повній мірі виконувати покладені на нього обов`язки.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється та обрав підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину.

Крім того, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що підозрюваний, маючи можливість вільного пересування та контактів, може визначати з іншим учасником спільний план заходів надання свідчень у провадженні, в тому числі можливість повідомляти неправдиві дані щодо власних дій з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, яка підтверджується матеріалами клопотання, а саме: рапортами, заявою про кримінальне правопорушення ОСОБА_12 від 19.07.2019 року, протоколами огляду місця події від 19.07.2019 року, заявою ОСОБА_8 від 19.07.2019 року, протоколами огляду місця події від 19.07.2019 року, заявою ОСОБА_8 від 20.07.2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 19.07.2019 року, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_12 від 19.07.2019 року, довіреністю, виданої на ім`я ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.07.2019 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідка ОСОБА_13 від 19.07.2019 року, протоколом обшуку від 19.07.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 20.07.2019 року, копією паспорту та водійського посвідчення (а.с.а.с.8-29, 36-39).

Доводи захисту, викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки наявність чи відсутність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині та правильність кваліфікації його дій перевірятиме суд під час розгляду справи по суті.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності підстав для визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства.
Враховуючи вищевикладене, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має житло в якому проживає разом із своєю родиною, тобто має сталі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17.00 год. 19.07.2019 року до 17.00 год. 16.09.2019 року без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4