Справа № 910/377/19
Провадження № 11-сс/991/161/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 листопада 2019 року стосовно повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, повернуто особі, яка її подала.

Повертаючи скаргу слідчий суддя дійшов висновку про її непідсудність Вищому антикорупційному суду.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 листопада 2019 року та зобов`язання Вищого антикорупційного суду розглянути по суті скаргу за вих. № 3391/25 від 25 вересня 2019 року на бездіяльність керівника ГПД НАБУ щодо не внесення до ЄРДР відомостей його заяви за вих. № 3381/24 від 24 вересня 2019 року про вчинене кримінальне правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя при постановленні судового рішення не врахував положення ст. 214 КПК України, відповідно до якого правоохоронні органи після надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, при цьому законодавець не вимагає від заявника притримуватись суворої професійної компетенції і територіальної юрисдикції органу досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити.

Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому, учасники судового провадження, які не прибули, не надали суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Встановленні судом першої та апеляційної інстанцій обставини.
24 вересня 2019 року в приймальню Національного антикорупційного бюро ОСОБА_5 подав на ім`я керівника ГПД НАБУ ОСОБА_6 заяву за вих. № 3381/24 про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 55 КПК України), яку НАБУ зареєструвало під вх. № В-11740. У даній заяві ОСОБА_5 самостійно кваліфікував вчинення ОСОБА_7 (засновником ТОВ «Київ Медіа») і ОСОБА_8 (засновник ТОВ «Сіті Ліфт») кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27 КК України.

25 вересня 2019 року, ОСОБА_5 звернувся зі скаргою на бездіяльність керівника ГПД НАБУ до Вищого антикорупційного суду (вих. № 3391/25), в якій вказував, що його жодним способом не було повідомлено про внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі його заяви, та просив суд визнати бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 протиправною, зобов`язати його внести відомості до ЄРДР згідно поданої ним заяви із зазначенням правової кваліфікації, а також надати йому належним чином завірені витяги з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, повернуто особі, яка її подала.

Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, особу, яка подала скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до частини 4 статті 214 КПК України відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2019 року в приймальню Національного антикорупційного бюро ОСОБА_5 подав на ім`я керівника ГПД НАБУ ОСОБА_6 заяву за вих. № 3381/24 про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 55 КПК України), яку НАБУ зареєструвало під вх. № В-11740. У даній заяві ОСОБА_5 самостійно кваліфікував вчинення ОСОБА_7 (засновником ТОВ «Київ Медіа») і ОСОБА_8 (засновник ТОВ «Сіті Ліфт») кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27 КК України. Однак, ОСОБА_5 жодним способом не було повідомлено про внесення до ЄРДР відомостей на підставі його заяви.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ч. 1 ст. 306 КПК України).

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Тобто, визначення підсудності кримінального провадження є важливою складовою забезпечення права особи на справедливий розгляд судом, встановленим законом.

Згідно положень статті 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до абз. 1 п. 20-2 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» № 100-IX від 18 вересня 2019 року, який набрав чинності 22 вересня 2019 року), підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом, як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду», - якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

З доданої до скарги заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що ОСОБА_5 зазначено про вчинення засновником ТОВ «Київ Медіа» ОСОБА_7 та засновником та бенефеціаром ТОВ «Сіті Ліфт» ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які він самостійно кваліфікував за ч.3 ст.157, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.1 ст. 396, ч. 2 ст. 205, ч.2 ст. 212, ч.1 ст. 111, ст.170, ч.2 ст. 15 ч.4 ст.27 КК України.

Однак, при кваліфікації дій суб`єктів кримінальних правопорушень за ст.ст. 191, 364-1 КК України, не було встановлено наявності умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки вказані особи не є службовими особами державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, а також не входять до переліку осіб, визначених п.1 ч.5 ст. 216 КПК України.

Отже, скарга, подана ОСОБА_5 до Вищого антикорупційного суду не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника стосовно обов`язку органів досудового розслідування незалежно від територіальної юрисдикції органу досудового розслідування виконувати вимоги ст. 214 КПК України, однак за відсутністю підстав вважати, що кримінальні правопорушення, за якими скаржник попередньо кваліфікував дії названих ним суб`єктів цих кримінальних правопорушень, відносяться до підсудності Вищого антикорупційного суду, тому і судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів у цих кримінальних провадженнях, не повинний здійснюватися слідчими суддями Вищого антикорупційного суду.

При цьому, колегія суду не вбачає в постановленні оскаржуваної ухвали слідчого судді порушень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що виявляється в обмеженні права заявника на доступ до суду, оскільки структурним елементом права на справедливий суд, є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд. Положення практики Європейського суду з прав людини стосовно тлумачення цього елементу «права на справедливий суд» отримали розвиток у статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якою ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді Вищого антикорупційного суду про те, що скарга ОСОБА_5 не підсудна Вищому антикорупційному суду.

В той же час, колегією суддів належить перевірити, чи відповідає вимогам кримінального процесуального закону оскаржена ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду про повернення скарги особі, яка її подала.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Такий порядок дій та обмежені строки щодо розгляду скарги не передбачає прийняття окремого рішення щодо відкриття провадження за скаргою, однак призначення судового засідання щодо розгляду скарги формально вказує на початок її розгляду.

Однак, це не виключає можливості на стадії вирішення питання про призначення судового засідання щодо розгляду скарги застосування положень п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, яким передбачено повернення скарги у разі якщо вона не підлягає розгляду у цьому суді.

Отже, рішення про повернення скарги можуть бути ухвалені при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду скарги.

Разом з тим, якщо після призначення судового засідання щодо розгляду скарги буде встановлено, що скарга не підлягає розгляду у цьому суді, слідчий суддя ґрунтуючись на положеннях ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 21 КПК України має постановити ухвалу про закриття провадження за скаргою.

Однак, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду, встановивши в судовому засіданні, що призначена до розгляду скарга не підлягає розгляду у даному суді, прийняв рішення про повернення скарги.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому, з огляду на обставини цієї справи колегія суддів вважає, що це порушення в даному випадку не є істотним, оскільки слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо непідсудності розгляду даної скарги. Скасування такої ухвали в будь-якому разі не призведе до перегляду оскаржуваного рішення слідчого судді, оскільки при новому розгляді слідчий суддя все одно повинен буде закрити провадження за скаргою з підстав, що скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

В зв`язку з викладеним та приймаючи до уваги, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що слід постановити ухвалу про залишення оскаржуваної ухвали без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 303, 304, 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 листопада 2019 року стосовно повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3