ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2590/19 Справа № 202/6078/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000723 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 з доповненнями до неї, представника цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.Ес.Ай. - ОСОБА_9 та заперечення захисника-адвоката ОСОБА_8 на апеляційну скаргу цивільного відповідача, на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 , -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Виноградівка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм ТОВ "Магрок", раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши на нього відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Ухвалено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Компанія "Ю.ЕС.АЙ." (код ЄРДПОУ-32404600, місцезнаходження: 04210, місто Київ, пр-т Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6А), на користь ОСОБА_10 - 9 752 гривень, в рахунок відшкодування за спричинену майнову шкоду; 3 726 гривень, - в частині витрат пов`язаних з тимчасовою втратою непрацездатності та 7 446 гривень, за спричинену моральну шкоду.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 - 22 000 гривень, за спричинену моральну шкоду.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він близько 01 години 10 хвилин 06 серпня 2018 року, керуючи технічно справним належними йому автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Дніпро по пр. Слобожанському з боку вул. Байкальської у напрямку вул. Батумської, зі швидкістю 40 км/год.
Під час руху ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно його руху і якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, порушивши вимоги п. п. 1.3.; 1.5.; 2.3.б), 12.3 Правил дорожнього руху.
Внаслідок цього він скоїв наїзд з необережності на пішохода ОСОБА_10 .
В результаті ОСОБА_10 було заподіяно наступні тілесні ушкодження: у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, численних вогнищ забиття речовини головного мозку у правій лобній та скроневих частках, гострої субдуральної гематоми малого об`єму у правій лобно-скроневій області, субарахноїдального крововиливу, переломів скроневої кістки праворуч та ліворуч, саден м`яких тканин голови та обличчя; закритої травми грудної клітини, забію обох легень, правостороннього пневмотораксу та посттравматичної лівосторонньої пневмонії, численних саден грудної клітини; численних саден передньої поверхні черева; численних саден правого плеча та передпліччя; закритого подвійного багатоуламкового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній та середній третині зі зміщенням уламків.
Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких як небезпечних для життя.
В апеляційних скаргах та запереченнях:
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить даний вирок скасувати в частині призначення ОСОБА_7 додаткового покарання, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік та ухвалити новий вирок, виключивши в ньому посилання на додаткове покарання.

На думку адвоката, судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано той факт, що для ОСОБА_7 наявність посвідчення і керування транспортним засобом, основним та єдиним джерелом доходу і засобом мобільної допомоги близьким і родичам, які проживають на території Дніпропетровської області.

Окрім того, посилається, що ОСОБА_7 позитивно характеризується з місця роботи та місця проживання і в повному обсязі відшкодував потерпілому кошти, в відшкодування моральної шкоди.

- представник цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.Ес.Ай. - ОСОБА_9 просить змінити вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року в частині стягнення з ТДВ СК Ю.Ес.Ай. 7 446,00 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди і ухвалити стягнути з ТДВ СК Ю.Ес.Ай. 673,90 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Апелянт вказує, що між ТДВ СК Ю.Ес.Ай. та ОСОБА_7 було укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4017639. Страхова сума ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000,00 гривень; за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 гривень, франшиза за полісом - 2 000,00 гривень. Термін дії полісу з 17.05.2018 року по 16.05.2019 року.

Апелянт вважає, що відповідно ст. 26-1 Закону, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На його думку, сума яка мала бути стягнута з ТДВ СК Ю.Ес.Ай. по відшкодуванню спричиненої моральної шкоди, мала б складати 673,90 гривень (5% від суми за шкоду заподіяну здоров`ю).

- захисник-адвокат ОСОБА_8 в своїх запереченнях:
просить залишити апеляційну скаргу ТДВ СК Ю.Ес.Ай. без задоволення.
Апелянт вважає, що оскільки згідно страхового полісу серії АМ/4017639 від 17.05.2018 року страхове відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000,00 гривень, то сума на відшкодування моральної шкоди потерпілому повинна складати 10 000,00 гривень, тобто 5% від розміру страхового відшкодування.
Тому вирок суду на його думку, в частині стягнення з ТДВ СК Ю.Ес.Ай коштів по відшкодуванню моральної шкоди в розмірі 7 446,00 гривень, ухвалений в межах страхового ліміту, з врахуванням вимог закону, є належним чином вмотивованим та обґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями до неї та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу його адвоката та був проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.Ес.Ай. не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що районний суд вказаних вимог дотримався, але не у повному обсязі.
З вироку суду вбачається, що фактичні обставини встановлені в загальному порядку. При цьому обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав пояснення, які відповідають обставинам встановленим судом. Доведеність вини обвинуваченого, юридична кваліфікація скоєного, в апеляційних скаргах не оскаржувалися, а тому апеляційним судом не перевірялися.
Перевіряючи доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого, щодо обґрунтованості призначеного покарання, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті). Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких; особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно.
В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого, та добровільне відшкодування завданих збитків.
Суд також вказав про відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без реального відбуття призначеного йому основного покарання у вигляді позбавлення волі, застосувавши вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від покарання з іспитовим строком, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В той же час суд призначив обвинуваченому і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, хоча санкція статті передбачає у цьому питанні альтернативу: позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції не взяв до уваги положення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в якому вказано, що при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Апеляційним переглядом встановлено, що обвинувачений після вчинення злочину, протягом усього досудового слідства та судового розгляду давав чіткі покази про обставини ДТП, активно сприяв розкриттю злочину, у вчиненому щиро розкаявся, добровільно відшкодував заподіяну шкоду та потерпілий немає претензій.
Вказаний автомобіль є засобом існування для його родини, оскільки ОСОБА_7 все життя працює водієм і завдяки ньому заробляє кошти, утримуючи родину.
Тому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є несправедливим, остільки в такому випадку його родина буде поставлена у скрутне матеріальне становище.
В зв`язку з цим в цій частині вирок суду на підставі п. 1 ч. 1 ст 408 КПК України підлягає зміні: слід ОСОБА_7 вважати засудженим до призначеного основного покарання, яку вирішив суд, але без застосування до нього позбавлення права керувати транспортними засобами.
При цьому колегія суддів враховує практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, де суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
На думку колегії суддів саме призначення покарання за скоєне ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обмежень передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Щодо вимог апеляційної скарги представника цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.Ес.Ай. ОСОБА_9 , то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції належним чином стягнув кошти зі страхової компанії, по відшкодуванню моральної та матеріальної шкоди виходячи з засад розумності, справедливості та достатності.
Колегія суддів зазначає, що частиною 5 ст. 128 КПК України, передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Керуючись принципами розумності та справедливості, враховуючи обставини скоєного, характер допущених ОСОБА_7 порушень, наслідків ДТП, районний суд обґрунтовано прийняв рішення про стягнення моральної шкоди спричиненої здоровю потерпілого ОСОБА_10 в межах заявлених ним позовних вимог у розмірі 22 000,00 гривень, з урахуванням відшкодованих 8 000,00 гривень.
Таке рішення реально відображає характер, глибину та тривалість душевних, емоційних та моральних страждань, які переніс потерпілий, та є співрозмірним та справедливим.
Колегія суддів також погоджується з позицією районного суду з приводу задоволення вимог потерпілого ОСОБА_10 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.Ес.Ай. про часткове відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Оскільки згідно страхового полісу серії АМ/4017639 від 17.05.2018 року страхове відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000,00 гривень, то сума на відшкодування моральної шкоди потерпілому повинна складати 10 000,00 гривень, тобто 5% від розміру страхового відшкодування.
Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив даний позов частково, стягнувши з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.Ес.Ай. на користь потерпілого кошти у розмірі 9 752 гривень в рахунок відшкодуваннях спричиненої майнової шкоди, 3 726 гривень в частині витрат пов`язаних з тимчасовою втратою непрацездатності та 7 446 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Рішення суду в частині стягнення з ТДВ СК Ю.Ес.Ай коштів за спричинену моральну шкоду в розмірі 7 446,00 гривень, ухвалено в межах страхового ліміту, з врахуванням вимог закону, та також є належно вмотивованим та обґрунтованим.
Довід представника цивільного відповідача про те, що слід було задовольнити позов у розмірі лише 673 грн. 90 коп., є безпідставним, не підлягає задоволенню, остільки суперечить вимогам відповідного договору про страхування та Закону.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.Ес.Ай. - ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 підлягає відповідно частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п. 1 ч. 1 ст. 408, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Ю.Ес.Ай. - ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, вважати ОСОБА_7 звільненим від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4