233 № 229/2864/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001364 від 30 листопада 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка Донецької області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, який мешкав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.162, ч.1 ст.146, ч.4 ст. 296, ч.3 ст.186 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001364 від 30 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.162, ч.1 ст.146, ч.4 ст. 296, ч.3 ст.186 КК України.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ст.177 КПК України, станом на теперішній час не перестали існувати.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що обвинувачення висунуте ОСОБА_5 є необґрунтованим, в діях останнього вбачається лише незаконне проникнення до житла, тілесні ушкодження потерпілим він не спричиняв, тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, оскільки він не має наміру ухилятися від суду. Крім того, він має проблеми зі здоров`ям, а у слідчому ізоляторі медичної допомоги, якої він потребує забезпечити не можливо.
Заслухавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2019 року ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений по 10 листопада 2019 року включно.
На поточний час судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.162, ч.1 ст.146, ч.4 ст. 296, ч.3 ст.186 КК України триває, судом не повному обсязі досліджені письмові докази, не допитані всі свідки сторони обвинувачення, внаслідок незабезпечення прокурором їх явки до суду, у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу дії запобіжного заходу до 10 листопада 2019 року не можливо.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, не тільки забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а й запобігання ризикам переховування від суду; незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме: - ризику втечі та переховування від суду, з огляду на те, що суворість покарання за вчинення в тому числі і тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років може бути визнане обвинуваченим більш небезпечним ніж втеча; - ризику незаконного впливу на свідків, не допитаних судом, з метою зміни ними показань, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може спробувати переконати або домовитися, або залякати останніх з метою надання ними неправдивих свідчень, або будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на свідків; - ризику вчинення інших кримінальних правопорушень або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , згідно обвинувального акту, обвинувачується в тому, що за короткий проміжок часу вчинив ряд умисних в тому числі і тяжких злочинів; суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, обґрунтовуючи доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, суд враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено.
За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
З огляду на обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину по відношенню до потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 поєднаного з застосування насильства, суд, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дружківка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» Донецькій області строком 60 (шістдесят) днів, тобто по 04 січня 2020 року включно.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1