Провадження № 1-в/344/97/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представників УВП №12 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду клопотання ОСОБА_8 , що засуджений вироком Апеляційного суду Волинської області від 25.01.2002 за ст.93 п.п. «а», «г», «ж», «з», ч.2 ст. 223, ч.3 ст.142, ст.215-3 ч.3, ст.42 КК (1960 року), ч.1 ст.263 КК України (2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді довічного позбавлення волі, заміну покарання більш м`яким, визначення терміну можливого перегляду покарання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 звернувся до Івано-Франківського міського суду із клопотанням, у якому просить звільнити його достроково від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або замінити таке покарання більш м`яким. Також просить суд визначити термін можливого перегляду призначеного йому покарання шляхом застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або замінити таке покарання більш м`яким, встановити проміжки часу для його повторення, а також встановити чіткі критерії, на підставі яких він має відбуватись.

Клопотання мотивовано тим, що прогрес у напрямку виправлення, який зробив засуджений, а також зміни яких він зазнав призводять до невиправданості його подальшого позбавлення волі, адже для цього відсутні виправдані обгрунтовані пенологічні підстави. Вважає, що подальше його тримання в установі виконання покарань суперечить ст. 3 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 28 Конституції України.

У судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив справедливості, додатково зазначивши, що є людиною, яка вміє робити висновки; підтвердив, що засуджений за умисне вбивство трьох осіб, утримувався в СІЗО м.Луцьк, Сокальській ВК №47, Закарпатській УВП №9, на даний час в Івано-Франківській УВП №12, в кожній з яких неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що всі 22 випадки притягнення до дисциплінарної відповідальності були безпідставними, на даний час стягнення погашено. Має власні переконання щодо правил відбування покарання. Також вважає, що безпідставно перебуває на профілактичному обліку як особа, що схильна до втечі та нападу на адміністрацію. Участі у роботах по благоустрою установи не приймає, оскільки це є його право, а не обов`язок.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Представник Івано-Франківської УВП №12 ОСОБА_5 на вимогу суду надав 30.07.2019 довідку про строк відбування покарання, характеристику засудженого, довідку про заохочення та стягнення, а також для дослідження у судовому засіданні особову справу засудженого ОСОБА_8 . У судовому засіданні 08.08.2019 представник УВП №12 ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Прокурор заперечила щодо задоволення клопотання, вказавши, що ч. 1 ст. 81 КК України не передбачає можливості умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, а ст.82 КК України не передбачає заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Пунктами 2, 3 частини 1 статті 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У клопотанні засудженого ОСОБА_8 не наведено будь-яких даних, що свідчили б про те, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (як підстави для умовно-дострокового звільнення), а також про те, що він, ОСОБА_8 , став на шлях виправлення.

Більше того, як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_8 , довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_8 (а.с. 26-27) та підтверджено вивченням особової справи, ОСОБА_8 засуджений 25.01.2002 колегією суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області за ст.ст.93 п.п. «а», «г», «ж», «з»; ч.2 ст.223, ч.3 ст.142, ч.3 ст.215-3, ст. 42 КК України (1960 року), ч.1 ст.263 КК України (2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Верховного суду України від 23.02.2002 вирок залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі утримується з 21.07.2001, зокрема: з 10.10.2001 за час утримання під вартою в слідчому ізоляторі м.Луцьк характеризувався негативно, допускав порушення установленого порядку відбування покарання, тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, з 03.09.2004 в Сокальській ВК №47, характеризувався негативно, 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності; з 10.04.2013 в Закарпатській УВП №9, характеризувався негативно, допускав порушення установленого порядку виконання покарання, за що 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності; з 15.08.2016 в Івано-Франківській УВП №12, характеризується негативно, допускав порушення установленого порядку відбування покарання двічі, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Підтримує стосунки із засудженими негативної спрямованості. У роботах по благоустрою установи участь приймати не бажає. Перебуває на профілактичному обліку як особа, схильна до втечі та нападу на адміністрацію. За час перебування у місцях позбавлення волі заохочення ОСОБА_8 не оголошувались. Стягнення, оголошені в УВП №12 22.11.2018 та 01.04.2019 у виді попередження на даний час не погашено.

Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачені.

Однак, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Частиною першою статті 87 Кримінального кодексу України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно із ч. 2 ст. 87 Кримінального кодексу України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_8 звертався у встановленому порядку до Президента України з заявою про помилування та (у разі звернення) про результати розгляду такої заяви, подане засудженим суду клопотання не містить.

Засуджений ОСОБА_8 у своєму клопотанні зазначає, що його прохання повинне бути задоволене на підставі ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

У своєму рішенні «Пєтухов проти України» (№2) (Petukhov v. Ukraine, № 41216/13, 12.03.2019) Європейський суд з прав людини постановив одноголосно, що було порушено статтю 3 Конвенції у зв`язку із неможливістю скорочення довічного вироку заявника.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що дана справа, в тому, що стосується неможливості скоротити довічний вирок, розкриває системну проблему, яка закликає до впровадження заходів загального характеру. Характер визнаних порушень у відповідності до ст. 3 Конвенції передбачає, що для належного виконання даного рішення від держави-відповідача може знадобитися створення реформи системи перегляду довічних вироків. Механізм такого перегляду повинен гарантувати розгляд в кожній конкретній справі того, чи виправдане тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах і має дозволити довічно ув`язненим передбачати, з певним ступенем точності, що вони повинні зробити, щоб мати право на звільнення і за яких обставин, відповідно до стандартів, розроблених в прецедентному праві Суду (п. 194, Petukhov v. Ukraine, № 41216/13, 12.03.2019).

Таким чином, Європейський Суд з прав людини констатував порушення ст. 3 Конвенції у вищезазначеній справі, та встановив системну проблему, яка закликає до необхідності вжиття державою загальних заходів у виді реформи системи перегляду довічних вироків.

Вказане рішення Суду в частині заходів загального характеру повинно виконуватись в порядку, визначеному статтями 13-15 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. а ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходами загального характеру є заходи, спрямовані на усунення зазначеної в Рішенні системної проблеми та її

першопричини, зокрема, внесення змін до чинного законодавства та практики його

застосування.

Таким чином, виконання вищевказаного рішення Європейського суду з прав людини повинно відбуватися шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Суд не вправі підміняти собою законодавчий орган та створювати норми права. Задоволення такого клопотання означало би, що суд своїм рішенням усунув прогалини в чинному законодавстві щодо систем перегляду вироків, якими осіб довічно позбавлено волі, та на власний розсуд визначив умови та підстави умовно-дострокового звільнення чи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, в тому числі шляхом визначення терміну можливого перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вказане є неприпустимим і таким, що суперечить принципу верховенства права.

Прохання засудженого ОСОБА_8 щодо задоволення його клопотання на підставі ст. 3 Конвенції задоволенню не підлягає, оскільки на момент розгляду даного клопотання заходи загального характеру, зазначені у вищевказаному рішенні Європейського суду з прав людини Урядом України не виконані. Зміни у Закони, які регулюють систему перегляду вироків, якими осіб довічно позбавлено волі не внесено.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та помилування особи є заходами індивідуальної дії, здійснюються стосовно індивідуально визначеної особи з урахуванням даних, що цю особу характеризують та свідчать про виправлення такої особи.

В той же час, клопотання засудженого ОСОБА_8 звільнити його достроково від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або замінити таке покарання більш м`яким є шаблонним та не містить жодних даних, що характеризують його особу, свідчать про його виправлення та можливість застосування більш м`якого покарання чи умовно-дострокового звільнення. Подані в судовому засіданні характеризуючі ОСОБА_8 документи свідчать про протилежне.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 82, 87 КК України, статтями 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі, заміну невідбутої частини призначеного покарання більш м`яким та визначення терміну можливого перегляду призначеного йому покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_9