Провадження № 1-кп/520/753/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001757 від 15.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23.12.2016 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень;
-23.11.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, штраф оплачено,
-21.09.2018 року Київським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 15.05.2019 року близько 09:00 годині обвинувачений ОСОБА_5 з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку №1 по вул. Суднобудівній в м. Одеса, визначив об`єктом свого злочинного посягання, акумуляторну батарею належну потерпілому ОСОБА_6 , яка знаходилась в автомобілі ВАЗ 2107 червоного кольору, 1996 р.в. д/н НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений та таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, бажаючи протиправно обернути чуже майно на свою користь шляхом крадіжки, повторно з корисливих мотивів, 15.05.2019 року о 09:00 годині, підійшов до автомобіля ВАЗ 2107 червоного кольору, належний потерпілому ОСОБА_6 , відчинив кришку капоту, з якого таємно викрав акумуляторну батарею «FORSE 60» вартістю 2 500 гривень, з місця кріплення.
Однак, обвинувачений ОСОБА_5 довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий ОСОБА_7 безпосередньо під час вчинення злочину.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України не закінчений замах та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України та пояснив, що дійсно він 15.05.2019 року о 09:00 годині знаходячись біля будинку №1 по вулиці Суднобудівній в місті Одесі, підійшов до автомобіля ВАЗ 2107 червоного кольору в якому відчинив кришку капоту, та таємно викрав акумуляторну батарею, та намагався з викраденим зникнути, але був зупиненний перехожим, після чого був затриманий співробітниками поліції. У скоєному щиро кається, та просить його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який характеризується посередньо, не працює, раніше неодноразово судимий, і він знову вчинив злочин у період іспитового строку, встановленому вироком Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Так, враховуючи вищезазначене, суд вважає недоцільним застосовувати дію ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .
Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2018 року у вигляді 7 (сім) місяців позбавлення волі і остаточно за сукупністю вироків до відбування ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку після набрання вироком законної сили.
Речовий доказ - акумуляторну батарею «FORSE 60», вважати повернутою за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1