БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кс/356/142/19
Справа № 356/401/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2019 року Слідчий суддя Березанського міського суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 22.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.06.2019 року до слідчого судді Березанського міського суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , погоджене начальником Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 22.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: мобільний телефон марки «Prestigio», що належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 10.06.2019 року вказане клопотання було повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, а саме з підстав відсутності обґрунтування необхідності накладення арешту як заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні, та встановлено строк тривалістю сімдесят дві години для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

12.06.2019 року у встановлені в ухвалі строки слідчий СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 повторно звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, долучивши на виконання вищевказаної ухвали суду до його матеріалів належні копії протоколу допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого від 23.05.2019 року, а також постанови про залучення законного представника неповнолітнього від 23.05.2019 року з вказаними в ній повними відомостями (а.с.23,24-26).

Дослідивши матеріали клопотання, розглянувши долучені слідчим на виконання ухвали Березанського міського суду Київської області від 10.06.2019 року документи, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження може застосовуватись арешт.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Вимоги до змісту вказаного клопотання встановлені ст. 171 КПК України.

Так, згідно п. 1, 3 ч. 2 вказаної статті, таке клопотання має містити мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна .

До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч. 2 ст. 171 КПК України).

Так, статтею 170 КПК України передбачено, що умовою для застосування арешту майна є сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Окрім того, завданням арешту майна, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також забезпечувати умови, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як вбачається з наданого суду витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.05.2019 року, Березанським ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 22.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, по факту викрадення 22.05.2019 року в магазині «Наш край» у ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Prestigio» (а.с.4).

Вказане узгоджується також з протоколом прийняття заяви від громадянки ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.05.2019 року, а також з обґрунтуваннями, наведеними в клопотанні слідчого, з яких вбачається, що вказаний мобільний телефон за наведених обставин було викрадено в громадянина ОСОБА_5 (а.с.6).

Всупереч вказаному, звертаючись до суду з клопотанням, слідчий просить накласти арешт на майно, належне ОСОБА_4 , відтак, особі, відмінній від вищевказаної, по факту викрадення майна в якої здійснюється дане досудове розслідування.

Окрім того, до матеріалів клопотання долучено протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_4 , а також постанову про залучення законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 (а.с.23,24-26).

За таких обставин, враховуючи приписи ст. 91 КПК України щодо кола обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, з огляду на внесені до ЄРДР відомості щодо події та обставин вчиненого злочину, вбачається, що викладені слідчим в клопотанні фактичні обставини та долучені до матеріалів справи документи містять суперечності, які не дають змоги ідентифікувати особу власника вилученого майна, який є потерпілим в даному кримінальному провадженні, а відтак, і встановити доказове значення або будь-яке інше відношення вказаного в клопотанні майна, належного ОСОБА_4 , до обставин чи події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками вчинення якого здійснюється дане досудове розслідування за № 0000085, а саме викрадення 22.05.2019 року в магазині «Наш край» у ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Prestigio».

Відтак, всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності накладення арешту як заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні, а також мети його застосування.

Сама лише констатація факту, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні з посиланням на нормативний перелік умов та підстав накладення арешту без обґрунтування наявності та доведеності тих конкретних обставин, з якими законодавець пов`язує можливість накладення арешту на майно, не є достатнім мотивом для висновку про його необхідність.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

Виходячи зі змісту вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Вказані недоліки мають суттєве значення з огляду на вимоги ч. 2 ст.173 КПК України, відтак, унеможливлюють повне, всебічне та об`єктивне вирішення судом питання про арешт вказаного майна.

За таких обставин подане клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 131-132, 170-173 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Березанського ВП Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , погоджене начальником Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 22.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - повернути прокурору та встановити строк тривалістю сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1