Справа № 128/1638/19
Провадження №11-кп/801/1001/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27.06.2019, якою відмовлено в задоволені заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2015, більш м`яким. Своє рішення суд мотивував тим, що на час розгляду клопотання засуджений не став на шлях виправлення..
Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить прийняти рішення, яким задовольнити його клопотання, замінити залишок невідбутого ним покарання більш м`яким. Вважає, що суд не врахував усіх обставин справи. Вказав, що він став на шлях виправлення, дисциплінарні стягнення погашені, має заохочення, неодноразово перераховував кошти на благоустрій установи. Має намір підтримувати свою сім`ю, матеріально їй домомагати.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Згідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання біль м`яким, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є засудженим вироком Апеляційного суду Черкаської області від 27.02.2015 за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Згідно ухвали Вінницького районного суду від 24.02.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою з 11.03.2014 по 31.07.2014 та з 06.02.2015 по 03.03.2015.
Початок строку засудженому ОСОБА_7 рахується з 11.03.2014, кінець строку 24.09.2020.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_7 протягом часу відбування покарання в ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» з 21.12.2015 отримав 4 дисциплінарних стягнення та 6 заохочень, з яких 4 подяки та два дострокових зняття раніше накладеного адміністративного стягнення.
Також суд першої інстанції врахував позицію адміністрації ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)», комісія якої 05.04.2017 відмовила в застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення та 04.06.2018 відмовила в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд врахував неодноразові судимості ОСОБА_7 , тяжкість вчиненого ним злочину та невідворотність його наслідків, його поведінку під час відбування покарання, неодноразові порушення режиму відбування покарання, а також що він вважається таким, що не має дисциплінарних стягнень лише з 10.05.2019, відсутність розумної ініціативи до виконання робіт із благоустрою установи, згідно наданої суду характеристики.
Суд дійшов обгрунтованого висновку, що не було встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_7 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого свідчить про те, що він став на шлях виправлення, та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки висновок суду про недоведеність виправлення засудженого базується на всебічному врахуванні даних про його особу, поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі.
Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27.06.2019, якою відмовлено в задоволені заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким без змін.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя