ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100 від 09.07.2019 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, розлученого, не працюючого, раніше судимого 14.02.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком один рік, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 164 ч.2 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знав про те, що згідно з рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2011 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, стягуючи аліменти на користь ОСОБА_5 щомісяця, починаючи з 07.06.2011 року.
Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, порушуючи ч. 2 ст. 51, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з 01.03.2019 року, тобто після притягнення до кримінальної відповідальності за учинення аналогічного злочину та до 31.07.2019 року, діючи умисно, злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання свого неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , у період часу з 01.03.2019 по 31.07.2019, не бажаючи сплачувати аліменти на дитину, являючись офіційно безробітнім, не маючи обмежень та протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не працевлаштовувався, до центру зайнятості не звертався, життям дитини не цікавився, але працює неофіційно та має тимчасові підробітки. Незважаючи на це, жодної матеріальної допомоги громадянці ОСОБА_5 не надає.
Також, обвинувачений ОСОБА_3 на неодноразові виклики Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, попередження про необхідність явки та надання державному виконавцю довідки з місця роботи, документів щодо підтвердження погашення заборгованості по аліментам та сплати поточних платежів не реагував, в результаті чого у обвинуваченого ОСОБА_3 , утворилась заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці аліментних платежів, відповідно до отриманих доходів, а саме: 2019 рік: березень - 2448,25 грн., квітень - 2448,25 грн., травень - 2448,25 грн., червень-2448,25 грн., липень - 2448,25 грн.
Загальна сума заборгованості в період з 01.03.2019 року до 31.07.2019 року становить 12241 гривня 25 копійок.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, тобто в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 164 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_3 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснюючи суду, що ОСОБА_7 є його колишня дружина, та від шлюбу з нею він має сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти та іншу матеріальну допомогу на утримання останнього тривалий час не сплачував, не надавав жодної матеріальної допомоги та після винесення відносно вироку за ч. 1 ст. 164 КК України, не сплачує ані заборгованість, ані поточні аліменти.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 суду повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 ніякої матеріальної допомоги не надає, у вихованні їх спільного сина участі не бере, заборгованість по аліментам не погасив та продовжує не сплачувати.
Окрім визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 та показів законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 винність обвинуваченого повністю підтверджується письмовими доказами наданими прокурором у судовому засіданні та дослідженими безпосередньо судом, а саме: заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2011 року згідно якого з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконавчим листом від 22 червня 2011 року, викликами та попередженнями державного виконавця, довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам по виконавчому провадженню про стягнення аліментів з ОСОБА_3 та постановою про відкриття виконавчого провадження від 11 липня 2011 року.

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно. До обставин що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , вироком Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 14 лютого 2019 року був засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, та в період іспитового строку скоїв нове кримінальне правопорушення (злочин), у зв*язку з чим, суд вважає за необхідним призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2019 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 164 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.
У відповідності до ст. 71 КК України ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 14 лютого 2019 року, у виді одного місяця обмеження волі, остаточно визначив до відбуття покарання у виді обмеження волі строком на два роки та один місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1