Номер провадження 1-кп/243/526/2019
Номер справи 243/3866/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 29 » липня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 21 січня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, працюючого слюсарем ТОВ «ПКФЕНЕРГОТЕХСЕРВІС», не одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей 2002 року народження, 2005 року народження та 2018 року народження, який зареєстрований та фактично який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2003 та на підставі виконавчого листа № 2-4378 від 25.06.2003 ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на утримання дитини на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30-50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2003 на утримання своєї доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до її повноліття.
Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_5 , маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліменти, порушуючи ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в Слов`янському міському центрі зайнятості на обліку безробітних після звільнення за власним бажанням з офіційної роботи з 13.02.2015 - не перебував, допомогу по безробіттю не отримував, обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я ОСОБА_5 не має, заходів до працевлаштування не вживав, однак отримував певний дохід від тимчасових заробітків, які жодним чином не легалізував, в повному обсязі гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, а з червня 2017 року взагалі перестав перераховувати будь-які кошти (аліменти) на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , будь-якої іншої допомоги не надавав. Офіційно працевлаштувався 06.02.2019 на посаду слюсаря зі складання металевих конструкцій в ТОВ «ПКФЕНЕРГОТЕХСЕРВІС», однак маючи умисел на злісне ухилення від сплати аліментів, виконавчий лист № 2-4378 від 25.06.2003 року ОСОБА_5 в ТОВ «ПКФЕНЕРГОТЕХСЕРВІС» не надав та не повідомив Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управлінням юстиції в Донецькій області про офіційне своє місце працевлаштування.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_5 неодноразово попереджався Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управлінням юстиції в Донецькій області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, рішення суду не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 08.04.2013 року 21.03.2019 року в сумі 71520 грн., що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю, каявся та пояснив, що дійсно має заборгованість по сплаті аліментів на утримання своєї дитини та не вживав заходів для її усунення, заборгованість навіть частково не погасив, ніяких дій для погашення заборгованості по аліментів не вживав, оскільки не мав можливості. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Претензій до обвинуваченого не заявляє. Не наполягає на суворій мірі покарання.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_5 є її батьком.
Виконавчим листом у справі за № 2-4378/2003 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 25 червня 2003 року про стягнення з ОСОБА_5 , 1978 р.н. на користь ОСОБА_9 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття доньки, починаючи з 19.06.2016 року.

Постановою Слов`янського міського суду Донецької області від 25 червня 2003 року по справі № 5-311-2007, яким з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 19.06.2003 року. Постанова суду набула законної чинності 25 червня 2003 року та на її виконання видано виконавчий лист.

26 квітня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_10 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/4378, виданого 25.06.2003 року Слов`янським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 у розмірі частини заробітку.

Відповідно до Розрахунку, станом на 22 лютого 2019 року розмір заборгованості ОСОБА_5 по аліментам становить 71722 гривень, за період з 08 квітня 2013 року по 22 лютого 2019 року.

Факт ухилення обвинуваченого від сплати аліментів підтверджується також попередженнями ОСОБА_5 державним виконавцем про зобов`язання погасити заборгованість по аліментам від 21.02.2018 року, 04.10.2017 року, 10.02.2014 року, 14.07.2014 року, 02.03.2015 року, 08.09.2013 року.

Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, а саме допит свідків, потерпілої стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Одночасно усудовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно погоджується на відмову у дослідженні показань потерпілої свідків щодо обставин, які ними не оспорюються. Суд роз`яснив обвинуваченому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд не приймає як обставину, щире каяття, оскільки спричинена кримінальним правопорушенням матеріальна шкода до теперішнього часу не відшкодована в повному обсязі. Обвинувачений сам в судовому засіданні пояснив, що ніяких дій, спрямованих на погашення заборгованості по аліментів він не вживав. Так, розкаяння передбачає окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Зазначена обставина вказує на відсутність дій обвинуваченого, спрямованих на усунення негативних наслідків свого протиправного діяння, тобто не може свідчити, що обвинувачений дійсно розкаявся у вчиненому.
Відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Також судом враховуються конкретні обставини, час місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, відношення потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченрого.

При призначенні покарання суд враховує обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра, характеризується за місцем проживання з посередньої сторони, працює з 06.02.2019 року у ТОВ «ПКФ Енерготехсервіс» слюсарем складання металевих конструкцій, окрім дитини потерпілої має двох неповнолітніх дітей, 2018 року народження та 2005 року народження.

Відповідно до досудової доповіді стосовно ОСОБА_5 від 18.06.2019 року виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства .

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді громадських робіт.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371,373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок ухвалено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1