Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/3603/2019 Справа №641/6997/19
УХВАЛА
06 вересня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі :
Головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
Обґрунтовуючи клопотання представник посилається на те, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.01.2019р. накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено в ході огляду: 60 коробків з надписом «КОДЕТЕРП» (10 таблеток), порожня упаковка з вкладишем «Лідокоін»; дві пластини «Кодтерпін К»; три пластини «КОДЕТЕРП» з пошкодженнями; 7 пластин «Кодтерпіну»; коробок з 8 пластинами «Кодтерпіну»; 11 ампул «Налбуфіну»; 6 упаковок «Кодтерпін»; 2 коробки «Налбуфіну»; 5 коробків «Налбуфін»; 40 пластин «КОДЕТЕРП».Оскільки арешт на тимчасове вилучене в приміщенні аптеки майно, яке належить ФОП ОСОБА_3 , було накладено в межах зареєстрованого кримінального провадження з метою забезпеченн збереження речових доказів , а на даний час кримінальне провадження закрито , то підстави накладання арешту відпали і відсутні взагалі.
В судове засідання представник заявника та слідчий Слобідського ВП ГУНП в Харківській області не з,явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності .
Дослідивши копії матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її оголошення .

Слідчий суддя- ОСОБА_1