Провадження №1-кп/127/1000/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження №0000083 внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 03 липня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження №0000083 за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб з визначенням застави у розмірі 40 140 грн., яке мотивував тим, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років. ОСОБА_13 неодружений, тимчасово непрацюючий, не має постійного джерела матеріального доходу, не має стійких соціальних зв`язків, інших соціальних та особистих чинників стримуючого характеру. Крім цього, обвинувачений усвідомлює можливість подальшого відбування покарання в місцях позбавлення волі, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, які є людьми похилого віку, а також свідків. Окрім того, хоча ОСОБА_13 раніше не судимий, однак 25 квітня 2019 року до Вінницького міського суду Вінницької області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004395 від 14 листопада 2018 року відносно останнього за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України. У вказаному провадженні ОСОБА_13 завдав збитків 5 особам, що визнані потерпілими на суму 115 300 грн. 14 березня 2019 року ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак останній, порушуючи покладені на нього обов`язки, у період з 14 березня 2019 року по 14 травня 2019 року продовжував вчиняти нові злочини. Також, 21 травня 2019 року до Вінницького міського суду Вінницької області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000121 від 23 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України. У вказаному провадженні ОСОБА_13 завдав збитків 15 особам, що визнані потерпілими на суму 84 497 грн. Також, наявні обставини, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, спроба переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
Потерпілі підтримали клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_13 заперечив проти клопотання прокурора, просив суд обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_12 заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що ОСОБА_13 не має наміру чинити вплив на потерпілих та свідків, уникати відповідальності чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Останній буде відшкодовувати шкоду завдану потерпілим та будучи на волі перебуватиме за місцем свого проживання. Тому з урахуванням вищевказаних обставин та відношення ОСОБА_13 до скоєного ним злочину, вважає що у суду є всі підстави змінити обвинуваченому запобіжний захід з утримання під вартою на більш м`який домашній арешт.
Заслухавши думку учасників процесу суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішуючи питання щодо запобіжних заходів, суд приймає до уваги, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали обвинувального акту суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_13 необхідно продовжити строк тримання під вартою, в зв`язку з тим, що він обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність, не має будь-яких джерел доходу, не має постійного місця роботи, що дає підстави вважати, що у подальшому він може переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, незаконно впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню,що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативного триманню під вартою ОСОБА_13 як такого, що недостатній для запобігання ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
На думку суду, в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_13 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому, підстав для застосування ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та неможливим і саме тримання під вартою ОСОБА_13 може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя/суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що застава може бути застосована до особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У таких випадках її розмір підлягає визначенню в ухвалі суду. Слідчому судді, суду слід зважати, що визначені у ч. 5 ст. 182 КПК чіткі розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Суду необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави ((абз.2-4 п.16 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
Згідно п. 1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину середньої тяжкості, визначається в межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, майновий стан обвинуваченого суд вважає, що з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу ОСОБА_13 необхідно визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 197, 199, 395 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод»,-
У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі - відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, по 26 січня 2020 року.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 28 листопада 2019 року по 26 січня 2020 року включно.
Визначити ОСОБА_13 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40 140 (сорок тисяч сто сорок) гривень.
У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_13 застави на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області на обвинуваченого покласти наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із м. Вінниці без дозволу суду;
3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
4) будь-яким чином утримуватися від спілкування (не спілкуватися) з особами, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
Виконання ухвали суду доручити прокурору ОСОБА_3 та начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань( №1)».
Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 7 діб з дня її проголошення.
Оскарження ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу не зупиняє її виконання.

Суддя: