Справа № 522/2920/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши внесене в кримінальному провадженні № 0000434 від 16.02.2019 року слідчим СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.02.2019 приблизно о 01 годині 54 хвилин, ОСОБА_4 ,маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особистою зухвалістю, рухаючись на своєму автомобілі «Ніссан-Тіана» державний номерний знак НОМЕР_1 , темно-синього кольору, вул. Каманіна 25, «Аркадія-Сіті», де під`їхавши на вищевказаному автомобілі до шлагбауму пропуску виїзду з «Аркадія-Сіті» нехтуючи загальноприйнятими суспільними правилами та нормами поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось в тому, що він вийшовши з автомобілю та пошкодив опущений шлагбаум, повернувшись до автомобілю намагався здійснити наїзд на касира охоронця, який перебував на своєму робочому місці, намагався спровокувати конфлікт з охоронцями «Аркадія-Сіті» виражаючись в їх адресу нецензурною лайкою та не реагуючи на зауваження продовжив рухатися проти напрямку руху на смузі з одностороннім рухом в напрямку центральної алеї «Аркадія-Сіті».

В подальшому, 16.02.2019 приблизно о 02 годині 08 хвилин ОСОБА_4 повернувшись до місця пропуску виїзду з «Аркадія-Сіті» на своєму автомобілі,продовжуючи свій злочинний умисел, продовжив грубо порушувати громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, пов`язаному з опором громадянам, які намагались припинити хуліганські дії, застосовуючи насильство, яке знайшло свій вираз в тому, що останній прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві та самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі, ОСОБА_4 здійснив наїзд на своєму автомобілі на охоронця ОСОБА_7 , який виконував громадський обов`язок та намагався припинити протиправні хуліганські дії, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження та повторно пошкодив шлагбаум.

Протиправні дії ОСОБА_4 продовжувались на протязі приблизно 10 15 хвилин.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні середньої тяжкості злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі до 5 років, знаходячись на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, продовжити свою злочинну діяльність, знаходячись на свободі може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 ставиться запобігання подальших спроб приховуватись від органів досудового розслідування і суду. Інші, менш суворі запобіжні заходи, на думку слідчого, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та його захисник під час розгляду клопотання заперечували проти його задоволення та просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного та його захисника, а також заслухавши прокурора, приходжу до висновку, що у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, з наступних підстав.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Необхідно також зазначити про відповідні правові позиції ЄСПЛ щодо мотивування судових рішень. Зокрема у п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Слідчий у клопотанні фактично обмежився викладом обставин та кваліфікації кримінального правопорушення, формально послався на існування нібито ризиків, не обґрунтувавши навіть доводи клопотання, не долучивши до нього копії матеріалів, які доводять ризики, про які він формально написав у клопотанні.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

В порушення цих вимог, в клопотанні не міститься виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Так, в обґрунтуванні наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Таким чином, в клопотанні формально та бездоказово зазначені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що є припущенням, що є недопустимим у кримінальному провадження з урахуванням принципів презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості,, зазначених у ст.ст. 17, 22 КПК України, які передбачають, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом; суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З моменту вказаної події, з 16.02.2019 р. до 20.06.2019 р., тобто протягом 5-ти місяців ОСОБА_4 жодного разу не намагався не тільки здійснити вплив на потерпілого та свідків, але жодного разу не спілкувався з ними.

Після повідомлення йому 18.06.2019 р. про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, він належним чином виконував свої процесуальні обов`язки та по першому виклику з`являється до слідчого, що підтверджується протоколом допиту його в якості підозрюваного, а також не переховується від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується його присутністю в цьому залі судового засідання.

З моменту повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні іншого злочину, а саме у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто з 23.03.2019 р. до 20.06.2019 р. він належним чином виконував свої процесуальні обов`язки та по першому виклику з`являється до слідчого. При цьому, що більш м`який запобіжний захід - застава, який був обраний по цьому кримінальному провадженню, в повній мірі забезпечує його належну процесуальну поведінку, що спростовує доводи, наведені в клопотанні, про те, що неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, та цей запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім якщо раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Санкція ч. 3 ст. 296 КК України передбачає позбавлення волі до 5 років, тому для обрання такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, необхідно, щоб прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, та цей запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім якщо раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого.

В цьому випадку прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та ОСОБА_4 перебуваючи на волі, переховується від органу досудового розслідування чи суду, та перешкоджає кримінальному провадженню.

З вищевказаних підстав, зазначених у п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, в клопотанні зазначена одна підстава - це ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не можливо визначити розмір застави, так як злочин вчинено ним із застосуванням насильства до потерпілого, слід зазначити, що серед доданих до клопотання, не має належного та допустимого доказу того, що при вищевказаних обставинах ОСОБА_4 .

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Всі ці обставини в їх сукупності свідчать про відсутність обгрунтованих підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Коли сторона кримінального провадження не доводить, що існує обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого конкретною статтею КК України, слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

20.06.2019