УХВАЛА
Іменем Україн

31 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 27.06.2019 про закриття кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016,

УСТАНОВИВ:

23.10.2019 до Вінницького районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду за підсудністю надійшли матеріали вищевказаної скарги. Скарга подана в порядку ст. 303 КПК України. У вказаній скарзі заявник ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 27.06.2019 про закриття кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, винесену на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги ОСОБА_3 посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 , стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства, внаслідок чого передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_3 наголошує на тому, що слідчий ОСОБА_4 ніяких слідчих дій не проводив в кримінальному провадженні № 0002487, а текст постанови від 27.06.2019 він повністю переписав з двох попередніх незаконних постанов від 22.12.2016 та від 16.08.2017, які були скасовані відповідно двома ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області від 05.04.2017 та від 28.05.2019. В судовому засіданні 31.10.2019 заявник ОСОБА_3 підтримала доводи та вимоги скарги з підстав, викладених у ній. Просила скаргу задовольнити в повному обсязі. Суду наголосила на тому, що слідчий ОСОБА_4 ніяких слідчих дій не проводив в кримінальному провадженні № 0002487, а текст постанови від 27.06.2019 він повністю переписав з двох попередніх незаконних постанов від 22.12.2016 та від 16.08.2017, які були скасовані відповідно двома ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області від 05.04.2017 та від 28.05.2019.

В судове засідання також з`явився прокурор відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 , надавши для огляду матеріали кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, однак суд не допустив його як учасника судового провадження, оскільки було встановлено, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.08.2019 було відведено прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0002487.

Слідчий слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоч судом повідомлявся про дату, час та місце розгляду скарги ОСОБА_3 .

В судовому засіданні було встановлено, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2019 слідчий слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 також був відведений в кримінальному провадженні № 0002487.

Заслухавши доводи заявника, вивчивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 року, надані для огляду в судовому засіданні, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, яка набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 3 частини 1 статті 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, необхідно з`ясувати чи було вжито слідчим всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин, про які йдеться в заяві про скоєння кримінального правопорушення, та чи дійсно в ході досудового розслідування встановлені підстави для закриття справи, передбачені ст. 284 КПК України, а також законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КПК України).

Відповідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, Печерським районним судом м. Києва 20.07.2016 скаргу ОСОБА_3 задоволено частково і зобов`язано уповноважених осіб Генеральної прокуратури України розглянути заяву ОСОБА_3 від 25.05.2016 на предмет наявності підстав щодо внесення відомостей за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України, про що повідомити заявника.

Генеральною прокуратурою України 20.09.2016 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2016 у справі № 757/30077/16-к по скарзі ОСОБА_3 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002487 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, щодо можливого вчинення окремими суддями Вінницького міського суду Вінницької області та Апеляційного суду Вінницької області кримінального правопорушення.

Слідчим відділом управління прокуратури Вінницької області було розпочато досудове розслідування. ОСОБА_3 була допитана в якості потерпілої. В якості свідків було допитано слідчого суддю Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 та секретаря судового засідання Вінницького міського суду ОСОБА_7 . Установлено, що всі ухвали, які виносились слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 за скаргами ОСОБА_3 набрали законної сили. Слідством було встановлено відсутність суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 375 КК України. Старшим слідчим в ОВС слідчого відділу управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 22.12.2016 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із встановленням відсутності події кримінальних правопорушень, передбачених ст. 375 КК України, та іншими статтями КК України. Ухвалою слідчого судді Вінницького районного суду Вінницької області 05.04.2017 скаргу ОСОБА_3 було задоволено, а вищевказану постанову від 22.12.2016 про закриття кримінального провадження скасовано.

На виконання вказаної вище ухвали слідчого судді, подальшим проведенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було витребувано інформацію та копії документів з Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, допитано в якості свідка заступника начальника СВ Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , який в період з серпня-вересня 2013 року по 14.04.2016 працював в слідчому відділенні Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області, а також вчинено інші процесуальні дії, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 та іншими суддями Вінницького міського суду кримінального правопорушення відносно ОСОБА_3 не здобуто, у зв`язку з чим встановлено, що підстав для притягнення їх до кримінальної відповідальності немає. За результатами досудового розслідування старшим слідчим в ОВС слідчого відділу управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 16.08.2017 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із встановленням відсутності в діях суддів ОСОБА_6 і ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України. Дане рішення ОСОБА_3 оскаржено до суду та ухвалою слідчого судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2019 скаргу ОСОБА_3 задоволено, а постанову старшого слідчого ОВС слідчого відділу управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 16.08.2017 про закриття кримінального провадження скасовано. Підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження зазначено те, що не проведено повторний допит ОСОБА_3 з метою усунення розбіжностей у показах (яких саме не зазначено). Однак на допит до слідчого або прокурора ОСОБА_3 з`явитись відмовилась. Подальшим досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено, що наказом ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова № 84-к від 03.03.2012 ОСОБА_3 звільнено із займаної посади (асистента кафедри фармакологічної хімії) за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 29.05.2012 ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позовних вимог до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішення Староміського районного суду м. Вінниці Апеляційним судом Вінницької області 22.06.2012 залишено без змін. Зазначені судові рішення оскаржувались ОСОБА_3 до Вищого спеціалізованого суду України, ухвалою якого від 20.09.2012 касаційну скаргу відхилено. Не погоджуючись з рішенням Вищого спеціалізованого суду України ОСОБА_3 подала до правоохоронних органів України ряд заяв про вчинення щодо неї злочинів під час звільнення з посади асистента кафедри Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, розгляду справи судом та з інших питань. В подальшому, за вказаними заявами, органами внутрішніх справ та прокуратури проводились досудові розслідування щодо незаконного, на думку ОСОБА_3 , звільнення з роботи, службового підроблення документів та з інших питань, які слугували підставою для її звільнення, у тому числі й щодо суддів, які виносили рішення не на користь ОСОБА_3 . За результатами розслідувань кримінальних проваджень приймались процесуальні рішення, які ОСОБА_3 оскаржувала в судовому порядку. Так, у зв`язку з тим, що рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій щодо звільнення ОСОБА_3 з посади асистента кафедри Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова не скасовувались, відповідно вони є законними і не є завідомо правосудними, аналогічна ситуація склалась і з ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду ОСОБА_6 від 16.05.2016 та від 07.06.2016, якими в задоволенні скарг ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 було відмовлено, ці рішення набрали законної сили і відсутні будь-які підстави вважати їх неправосудними, слідство прийшло до висновку, що події кримінального правопорушення, за яке передбачено відповідальність ст. 375 КК України, у даному випадку не існує та 27.06.2019 начальником слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Стаття 284 КПК України визначає підстави закриття кримінального провадження. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9--1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Стаття 93 КПК України визначає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови начальником слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 не надано повної оцінки поданих заявником доказів на підтвердження її позиції, а також відсутні дані про проведення слідчим інших слідчих та процесуальних дій в рамках розслідування кримінального провадження. Також не зазначено, які процесуальні рішення було прийнято, не мотивовані висновки щодо відсутності події кримінального правопорушення, окрім посилання на набрання законної сили рішеннями суду та ухвал слідчого судді, які оскаржувались ОСОБА_3 , що на думку слідства беззаперечно встановлює відсутність події кримінального правопорушення, за яке передбачено відповідальність ст. 375 КК України.

З оглянутих судом матеріалів № 0002487 від 20.09.2016 не вбачається, що під час досудового розслідування перевірка обставин, викладених у зверненні ОСОБА_3 , проводилася повно та об`єктивно. Після скасування ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2019 постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0002487 від 16.08.2017 не було проведено жодних слідчих дій. В матеріалах кримінального провадження наявний лише рапорт прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 про те, що 26-27.06.2019 він неодноразово телефонував потерпілій ОСОБА_3 та адвокату ОСОБА_11 , викликав потерпілу ОСОБА_3 до слідчого відділу прокуратури обасті на додатковий допит у зручний для неї час, однак ОСОБА_3 відмовилася з`явитися на допит, посилаючись на те, що вона заявила відвід слідчому і прокурору в цьому провадженні. Будь-яких інших дій проведено не було.

Таким чином, суд вважає, що закриття 27.06.2019 кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002487 від 20.09.2016, не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить достатніх відомостей про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є обґрунтованими.

При новому розслідуванні належить провести необхідні слідчі дії щодо з`ясування всіх обставин про наявність чи відсутність події (складу) кримінального правопорушення і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим, з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Постанова про закриття кримінального провадження, яка зумовлена недбалим виконанням процесуальних обов`язків слідчим або прокурором, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 -11частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 8, 9, 22, 24, 26, 91, 93, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 27.06.2019 про закриття кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 задовольнити.

Постанову начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 27.06.2019 про закриття кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1