Справа № 591/4330/18
Провадження № 1-кп/591/226/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2019 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальні провадження № 0001720, № 0002850 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, не працюючого, не одруженого, судимого: 06 червня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 10200 гривень,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 128, ч. 3 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :
26 травня 2018 року близько 19.25 год. ОСОБА_8 , знаходячись в районі будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав удар ножем потерпілому ОСОБА_5 в область живота зліва, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани черевної стінки зліва, що супроводжувалась пошкодженням великого чіпця та клубової кишки, внутрішньо-черевною кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та були небезпечним для життя.

ОСОБА_8 в своїх показах суду провину за цим епізодом визнав повністю, щиро покаявся та показав, що дійсно вчинив цей злочин за наведених обставин.

Допитаний в якості потерпілого за цим епізодом ОСОБА_5 також підтвердив вчинення відносно нього злочину ОСОБА_8 за наведених обставин, зазначивши, що збитки йому відшкодовані в повному обсязі, претензій до обвинуваченого не має, від цивільного позову відмовився.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в цьому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі за цим фактом, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істиності їх позиції, крім того, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі за цим епізодом допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого та щодо позовних вимог.
Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_8 цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України.
Крім цього, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 09 серпня 2018 року близько 00 год. 00 хв. він, будучи особою раніше судимою за вчинення хуліганства, разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прийшов до маркету АТБ по вул. Петропавлівська, 70 в м. Суми, в якому охоронець закладу ОСОБА_11 зробив зауваження обвинуваченому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу вживання слабоалкогольних напоїв в громадському місці, на що останні влаштували конфлікт, виражаючись нецензурною лексикою. В цей час один з покупців, яким був ОСОБА_12 , втрутився в конфлікт та також зробив зауваження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу їх поведінки, на що останні запропонували вийти на вулицю, що вони в подальшому і зробили. В цей час ОСОБА_13 , який перебував разом з ОСОБА_14 в маркеті та був очевидцем конфлікту, помітив на вулиці біля маркету потасовку, в яку вирішив втрутитись.

Близько 00 год. 05 хв. 09 серпня 2018 року ОСОБА_8 , перебуваючи в громадському місці, а саме на вулиці біля маркету АТБ по вул. Петропавлівська, 70 в м. Суми, в присутності сторонніх осіб, прагнучи самоствердитись за рахунок приниження іншої особи, бажаючи показати свою зверхність до оточуючих без будь-яких на те вагомих причин, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі та поведінки, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, безпричинно схопив ОСОБА_13 , який зробив йому зауваження, за тулуб, здійснивши кидок останнього на асфальтове покриття. В цей час знайомий ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці, підбіг до них та зробив ОСОБА_8 словесне зауваження.

Не зупинившись на вчиненому, вперто не припиняючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 , використовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, однак не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, тобто діючи необережно, схопив обома руками ОСОБА_4 з боку спини за тулуб, здійснивши таким чином захоплення, та піднявши останнього вверх, здійснив його кидок, внаслідок чого останній впав та вдарився лівою рукою о бордюр та асфальтове покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого скалкового надвиросткового перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням; закритого внутрішньо-суглобового перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням, перелому шилоподібного відростка ліктьової кістки без зміщення, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_8 за цими епізодами кваліфіковані відповідно за ч. 3 ст. 296 та ст. 128 КК України, а вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого за цими фактами, суд виходить з наступних міркувань.

Так, допитаний за цими епізодами ОСОБА_8 свою вину визнав частково, заперечивши вчинення хуліганських дій, оскільки першим бійку не вчиняв, а лише захищався від осіб, які намагались його побити після словесного конфлікту в зазначеному магазині. При цьому не заперечив тих обставин, що дійсно з необережності, випадково штовхнувши потерпілого ОСОБА_4 , міг спричинити йому при цьому ненавмисно наведені тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_4 не погодився з показами обвинуваченого та зазначив, що дійсно за наведених обставин він разом з іншими працівниками СБУ був в районі магазину «АТБ» по вул. Петропавлівської, в який зайшли ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а він та ОСОБА_16 залишились на вулиці. В якійсь момент побачив, що ОСОБА_13 на вулиці лежить на землі, а троє осіб наносять йому удари. Він одразу підбіг, намагався розборонити їх та припинити побиття, при цьому відчув, що хтось схопив його та повалив на землю, як виявилось потім це був ОСОБА_8 . При падінні він вдарився рукою о бордюрний камінь та отримав наведені тілесні ушкодження

Версію обвинуваченого підтвердили в тій чи іншій частині допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є друзями обвинуваченого, згідно показань яких їх дії носили захисний характер.

Версію потерпілого ОСОБА_4 в тій чи іншій частині підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які як і потерпілий є співробітниками СБУ.

Враховуючи певну зацікавленість з огляду на товариські та робочі стосунки відповідно сторони обвинуваченого та сторони потерпілого, суд критично відноситься до показань зазначених осіб з кожної зі сторін на предмет їх достовірності та об`єктивності, та оцінюючи дії як обвинуваченого так і події що розгорталися в той момент, надає перевагу показам більш безсторонніх та незацікавлених осіб, якими є охоронець магазину ОСОБА_11 , працівник поліції ОСОБА_12 , а також працівники поліції, що прибули на виклик.

Згідно показань наведених осіб встановлено, що події в той час розгортались наступним чином.

Свідок ОСОБА_11 як охоронець магазину тоді перебував в районі касової зони магазину, де між ним та групою молодих осіб, серед яких був обвинувачений, виник словесний конфлікт, в який втрутився інший чоловік (яким як з`ясовано в судовому засіданні був працівник поліції ОСОБА_12 ). Після цього зауваження молодим особам почали робити і інші чоловіки (як встановлено в судовому засіданні це були працівники СБУ ОСОБА_13 та ОСОБА_15 ). Група молодих осіб, сказавши ОСОБА_12 «ми тебе чекаємо на вулиці», пішли з магазину.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив ці покази, зазначивши в тому числі, що дійсно хлопці пішли першими на вулицю, а він, оцінивши ситуацію та вбачаючи негативний розвиток конфлікту, одразу в магазині викликав патрульну поліцію (що підтверджено відповідними доказами). Коли він вийшов на вулицю, то конфліктна ситуація на вулиці знайшла свій розвиток і в неї втрутились двоє осіб, котрі, як вже з`ясовано, були працівниками СБУ та перебували за наведених обставин в магазині. При цьому, як саме розпочалась бійка свідок переконливо суду не зазначив, але показав, що бачив, як обвинувачений схопив одного з працівників СБУ та кинув на землю. Після прибуття працівників патрульної поліції, бійка припинилась.

Крім цього, свідок ОСОБА_11 показав суду, що, коли група молодих осіб з ОСОБА_8 вийшла на вулицю, то ОСОБА_12 затримався в тамбурі, а раніше вийшов один з двох працівників СБУ, що були в магазині, один з яких намагався без попередження ногою вдарити ОСОБА_8 , проте удар не досяг мети і він не втримавшись впав, а ОСОБА_8 почав наносити удари цій особі, що впала і після цього вже зав`язалась групова бійка. Як саме були отримані тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_4 , свідок не бачив.

Працівники патрульної поліції, які прибули на виклик, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 самої бійки не бачили і прибули тоді, коли вона вже припинилась, а патрульні ОСОБА_19 та ОСОБА_20 показали, що прибули на зазначений виклик, тоді, коли безпосередньо була бійка між зазначеними особами, а після їх прибуття бійка припинилась. При цьому патрульні ОСОБА_19 та ОСОБА_18 зазначили, що запах алкоголю відчувався від кожної зі сторін конфлікту як зі сторони потерпілого так і зі сторони обвинуваченого.

Отже, підсумовуючи наведене, у суду викликає сумніви наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, оскільки по-перше, він був активним учасником першочергово лише словесного конфлікту, що виник в приміщенні магазину, а подальші його агресивні дії були викликані спробою одного з працівників СБУ нанести йому удар ногою, після чого і розпочалась бійка між стороною потерпілого та стороною обвинуваченого.

По-друге, зформульоване обвинувачення ОСОБА_8 в цій частині є неконкретним, і в ньому чітко не викладені ознаки того, в чому саме полягає особлива зухвалість дій.

В-третє, як підтверджено стороною захисту та наданими доказами, серед всіх осіб, які приймали участь в зазначеній бійці (крім потерпілого ОСОБА_4 , що отримав згідно обвинувачення тілесні ушкодження внаслідок необережних дій), лише у ОСОБА_8 зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забоїв, саден м`яких тканин голови, обличчя, кінцівок, саден ступні, обох кистей, правого колінного суглоба та обличчя, закритої травми грудної клітини, забоїв м`яких тканин грудної клітки, які є легкими тілесними ушкодженнями, а їх спричинення при наведених обставинах є предметом розслідування іншого кримінального провадження (т. 2 а.с. 132-134).

При цьому, надаючи оцінку зібраним доказам, суд не може не зауважити з приводу того, що слідство в цій частині проводилось однобічно і в межах цього кримінального провадження взагалі належним чином не перевірялась версія сторони захисту щодо причин, обставин та умов бійки, яка відбулась між ним, його друзями та працівниками СБУ, а про однобічність та необ`єктивність слідства в цій частині свідчить і те, що один з учасників конфлікту зі сторони працівників СБУ разом з працівниками поліції приїзжав в подальшому до магазину з`ясовувати питання вказаних подій, що підтвердив в своїх показах свідок ОСОБА_11 .

На доведення цих тверджень говорить і та обставина, що стороною захисту (а не прокурором) був наданий висновок СОНД, згідно якого за результатами проведеного відносно ОСОБА_21 огляду 09 серпня 2018 року у останнього не було виявлено ознак сп`яніння, в той же час як працівників СБУ, як іншу сторону конфлікту, взагалі не перевіряли на наявність ознак сп`яніння.

Сумніви в доведеності вини обвинуваченого у вчиненні хуліганських дій та на спростування версії сторони обвинувачення в цій частині говорять і ті обставини, що загадковим чином та з сумнівних і не доведених причин зникли відеозаписи камер спостереження магазину, де стався конфлікт, як і з нагрудних камер всіх чотирьох поліцейських, які були допитані в судовому засіданні, тоді як ОСОБА_19 показала суду, що на її запитання один з охоронців магазину зазначав в той вечір про наявність відеозаписів камер спостереження зазначеної події, а відсутність записів з нагрудних камер всіх чотирьох допитаних поліцейських та з їх автомобілів викликає недовіру у суду.

Отже, враховуючи те, що до розвитку конфлікту та спричинення бійки в більшій мірі була причетна протилежна сторона співробітників СБУ, двоє з яких, що перебували в магазині, як працівники правоохоронного органу не вчинили дій, спрямованих на зменшення конфлікту та навпаки один з яких намагався першим нанести удар обвинуваченому, що в подальшому переросло в обопільну бійку, і лише завдяки діям ОСОБА_12 , який завчасно оцінивши подію, викликав поліцію, конфлікт та бійка не призвели до більш тяжких наслідків, суд робить висновок про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Інші докази, надані стороною обвинувачення, а саме, протоколи слідчих експериментів, проведених за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 (з дослідженими відеозаписами), висновки судово-медичних експертиз (проведених як по тілесним ушкодженням потерпілого, так і за результатами слідчих експериментів щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень), підтверджують лише характер, ступінь тяжкості, механізм завдання та локалізацію тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_4 , наявність яких та спричинення саме при подіях описаних вище не викликає у суду сумнівів.

Проведені ж зі свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та потерпілим ОСОБА_4 впізнання по фотознімкам взагалі на переконання суду в зазначеному кримінальному провадженні доводить лише факт завдання тілесних ушкоджень потерпілому саме обвинуваченим.

Відтак, враховуючи викладене, у відповідності до ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України в контексті тлумачення всіх сумнівів на користь обвинуваченого, на думку суду прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, тому за приписами п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України він підлягає виправданню в цій частині.

Водночас, беручи до уваги те, що суду беззаперечними доказами не доведено, що за наведених обставин, коли відбувалась бійка між згаданими учасниками, саме потерпілий ОСОБА_4 становив для ОСОБА_8 чи для інших осіб загрозу, беручи до уваги в тому числі зовнішні фізичні дані як потерпілого так і обвинуваченого, а також ту обставину, що суду не було спростовано тверджень свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_4 в частині механізму завдання тілесних ушкоджень саме обвинуваченим, які узгоджуються в цій частині з безсторонніми показами ОСОБА_12 , суд приходить до висновку, що доведено наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, оскільки перебуваючи на вулиці, в умовах бійки, здійснюючи кидок потерпілого, він повинен був і міг передбачити можливість спричинення ушкоджень особі при її неконтрольованому падінні в районі як асфальтового покриття так і бордюрного каменю.

За таких обставин, суд вважає зазначені вище обставини вчиненого діяння стосовно спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 встановленими, а факт скоєння ОСОБА_8 цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ст. 128 КК України.
До пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_8 суд відносить визнання своєї провини за одним з епізодів, відшкодування збитків за епізодом щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , часткове визнання провини за фактом подій 09 серпня 2018 року.
Обтяжуючих покарання обставин не наведено.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є судимою особою, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, дітей не має.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, позитивний висновок органу з питань пробації.

Враховуючи викладене та дані щодо особи обвинуваченого, визнання ним провини за одним епізодом та часткове визнання провини за іншим, щире каяття, повне відшкодування завданих збитків по одному з епізодів, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочинів, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, молодий вік обвинуваченого, позитивні характеристики за місцем проживання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без відбування покарання з призначенням покарання у виді позбавлення волі та застосуванням іспитового строку.
Таких висновків суд дійшов врахувавши в першу чергу молодий вік обвинуваченого, його позитивні характеристики, проходження навчання на певний момент провадження та усвідомлення ним протиправності своїх дій, що свідчить про недоцільність направлення обвинуваченого зараз для реального відбування покарання, та щодо можливості надання шансу на виправлення при застосуванні іспитового строку.
Цивільні позови прокурора, пов`язані з відшкодуванням витрат на лікування потерпілих, підтверджені відповідними довідками та не спростовані протилежною стороною, належить задовольнити.
Провадження в частині цивільного позову ОСОБА_5 належить закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та ч. 5 ст. 128 КПК України.
Що стосується відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 в сумі 100000 гривень, то вирішуючи це питання, суд виходить з наступних міркувань.
Завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок ушкодження здоров`я та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень та їх характером, що безумовно викликають болісні відчуття та страждання. Потерпілий впродовж тривалого часу після події проходив лікування та потребує відновлення здоров`я.
Тому, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, а також те, що тілесні ушкодження були спричинені з необережності, на думку суду належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним злочином, є сума коштів в 30000 гривень, тому позов належить задовольнити частково.
Питання щодо долі речових доказів слід вирішити згідно вимог закону.
Підтвердження наявності в справі процесуальних витрат суду не наведено.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.
На підставі ст.ст. 70, 75, 76, ч. 1 ст. 121, ст. 128, ч. 3 ст. 296 КК України, ст.ст. 1166-1168, 1206 ЦК України, керуючись ст.ст. 126-129, 368, 370, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 296 КК України та виправдати його.
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121, ст. 128 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
-за ст. 128 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Згідно вимог ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Закрити провадження в справі в частині цивільного позову ОСОБА_5 .

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути на його користь з ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 30000 гривень.

Цивільні позови прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради на відшкодування витрат на лікування потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кошти в сумі 6862,24 гривні.

Речові докази: змив та контрольний змив знищити, медичну картку ОСОБА_4 № 6381 повернути до КУ СМКЛ № 1, светр та футболку повернути власникам.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1