ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1739/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/148/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ілавче Теребовлянського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, на строк 60 днів до 16 год. 00 хв. 07 вересня 2019 року.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, старший слідчий СВ Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0000228 від 07.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , яке мотивується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 липня 2019 року, близько 5-ї години, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель м.Тернопіль, спільно із мешканцями АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебував на березі ставка, що в с.Сороцьке Теребовлянського району Тернопільської області, поряд із альтанкою, коли до них підійшли ОСОБА_13 із ОСОБА_7 та розпочали розмову.

В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку. В процесі бійки до ОСОБА_7 приєднався ОСОБА_13 , який продовжуючи розпочату ОСОБА_7 злочинну діяльність обопільно із ним почав наносити удари по різним ділянкам тіла ОСОБА_10 .. З метою присікання злочинної діяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у конфлікт втрутився ОСОБА_12 ..

Після того, як конфлікт був вичерпаний ОСОБА_7 виявив на своїй руці, а ОСОБА_13 виявив на животі наслідки від предмету ріжучої дії, а саме порізи, що призвело до виникнення у них умислу, спрямованого на умисне заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , діючи спільно та узгоджено почали наближатись до ОСОБА_10 , з`ясовуючи по ходу причини, з яких той наніс їм тілесні ушкодження ріжучим предметом.

Побачивши, що ОСОБА_13 та ОСОБА_7 наближаються, передбачаючи загрозу для свого життя та здоров`я, ОСОБА_10 почав втікати, однак ОСОБА_7 , переслідуючи мету спрямовану на умисне спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, умисно з метою реалізації свого злочинного умислу спільно із ОСОБА_13 наздогнали ОСОБА_10 та, наносячи удари ногами і руками в різні частини тіла, збили потерпілого з ніг.

Усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи цілеспрямовано, спільно, 07 липня 2019 року близько 6-ї години, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , використовуючи ситуацію, у якій потерпілий не міг чинити опору, почали наносити удари кулаками та ногами у різні ділянки тіла ОСОБА_10 , зокрема у життєво важливий орган - голову, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу та набряку головного мозку, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

07 липня 2019 року о 17 годині 55 хвилин, не зважаючи на надання медичної допомоги ОСОБА_10 , з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку головного мозку, церебральної коми другого степеня, потерпілий від отриманих травм, помер у медичному закладі.

08 липня 2019 року о 17:52 год. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду від 10 липня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує на те, що суд першої інстанції не перевірив обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, наявності доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що суддею не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а тому обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає занадто суворим.

Стверджує, що слідчий суддя не обґрунтував неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також не врахував у повній мірі особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується та має постійне місце проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляцію, просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в судових дебатах прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, слідчий суддя належним чином вмотивував своє рішення про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтував наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Також, слідчий суддя вірно врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за який встановлено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років; особу підозрюваного, який раніше не судимий, проте офіційно ніде не працює, не одружений, на утриманні осіб не має, що свідчить про відсутність у нього будь-яких соціальних зв`язків, а тому, з метою уникнення відповідальності він може переховувався від органів досудового розслідування та свідомо перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім цього, слідчим суддею правильно взято до уваги той факт, що ОСОБА_7 особисто знайомий із свідками даного кримінального провадження, а тому може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

За таких обставин, слідчим суддею вірно встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Щодо посилання захисника на необґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_7 , то відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Також, слідчий суддя у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, врахувавши, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, правомірно не визначив розмір застави.

Беручи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, сторона захисту та підозрюваний в апеляційну інстанцію не надали.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи