Справа № 404/8627/18
Номер провадження 1-кс/404/1060/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу від представника потерпілої ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого від 26 лютого 2019 року та постанови прокурора від 04 березня 2019 року по кримінальному провадженню 0010131, за ч. 1 ст. 125 КК України на відмову в задоволенні поданих клопотань про : визнання потерпілою, зміну попередньої правової кваліфікації злочину,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування постанов слідчого і прокурора по кримінальному провадженню 0010131, за ч. 1 ст. 125 КК України на відмову визнати ОСОБА_5 потерпілою, а також змінити попередню правову кваліфікацію зареєстрованого злочину.

Представник потерпілих вимоги підтримав.

Слідчий не звявився. Прокурор заперечив, оскільки на стадії досудового розслідування жоден з учасників кримінального провадження не має повноважень подавати скарги до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України і зобов`язувати прокурора змінювати попередню правову кваліфікаціїю кримінального правопорушення. ОСОБА_5 не має тілесних ушкоджень, тому не є потерпілою.

Перевіривши доводи учасників розгляду скарги та долучені матеріали вважаю, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав :

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального провадження, або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

27.02.2019 року ОСОБА_5 виконала зазначену вимогу закону, коли звернулась до слідчого з письмовою заявою про визнання її потерпілою по вказаному кримінальному провадженню.

Приводом для цього стали наполегливі твердження ОСОБА_5 про те, що під час досліджуваних обставин, ОСОБА_6 особисто їй погрожував вбивством, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, визначеної частиною першою цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За результатами поданого ОСОБА_5 клопотання, слідчий виніс постанову від 26 лютого 2019 року.

04 березня 2019 року в цьому ж кримінальному провадженні по тотожному клопотанню ОСОБА_5 , прокурор також виніс постанову.

В обох постановах, ОСОБА_5 було відмовлено у задоволенні поданого нею клопотання про залучення потерпілою.

Предметом дослідження в цьому провадженні є події, що мали місце 07.12.2018 року, учасниками якої були: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_5 будучи попередженою про кримінальну відповідальність наполегливо стверджує, що фігуранти цих подій погрожували їй вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Україна є демократичною правовою державою, що захищає суспільно-корисні інтереси пов`язані з недоторканістю життя та здоровя фізичної особи. На початковій стадії досудового розслідування представники сторони обвинувачення передчасно відмовили ОСОБА_5 у задоволенні поданого нею клопотання про визнання потерпілою. Слідчий з прокурором припускають про неможливість заподіяння шкоди потерпілій ОСОБА_5 , тоді як їх сумнів не містить належного мотивування й об`єктивного спростування.

Слідчий з прокурором не встановили фактичні обставини, тому хибно відмовили ОСОБА_5 , зазначивши про це в оскаржених постановах. Прийняті слідчим з прокурором оскаржувані процесуальні рішення не відповідають у цій частині вимогам Закону і підлягають скасуванню в цій частині.

Разом з тим констатую, що внаслідок скасування оскаржених постанов, ОСОБА_5 набула та зберігає за собою процесуальний статус потерпілого. Чинна редакція КПК України не зобов`язує слідчого/прокурора виносити окреме письмове рішення (ст. 110 КПК України) у формі постанови про залучення особи потерпілим.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Чинна редакція КПК України не зобов`язує слідчого виносити письмову постанову на підтвердження статусу потерпілого. За таких умов безпідставні вимоги представника скаржника про необхідність письмового оформлення статусу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 та ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий і прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним в своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Потерпілі, представник потерпілих і слідчий суддя не мають права втручатись в незалежну процесуальну діяльність чи впливати на прийняття процесуальних рішень та зобов`язувати заявлених суб`єктів оскарження на зміну попередньої кваліфікації відомостей внесених до ЄРДР. Заявлені вимоги скаржника не ґрунтується на чіткому розумінні закону, є безпідставними, тому не можуть бути задоволені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію (ч. 2 ст. 307 КПК України).

Керуючись ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заявлені вимоги задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 26.02.2019 року по кримінальному провадженню 0010131, за ч. 1 ст. 125 КК України в частині відмови у визнанні ОСОБА_5 потерпілою, скасувати.

Постанову прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 від 04 березня 2019 року по кримінальному провадженню 0010131, за ч. 1 ст. 125 КК України в частині відмови у визнанні ОСОБА_5 потерпілою, скасувати.

У задоволенні вимог скаржника про скасування постанови слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 26.02.2019 року та постанови прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 від 04 березня 2019 року по кримінальному провадженню 0010131, за ч. 1 ст. 125 КК України про відмову змінити попередню кваліфікацію відомостей про кримінальне правопорушення внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 125 КК України, відмовити.

У задоволені вимог скаржника про необхідність зобов`язати письмово оформити процесуальний статусу ОСОБА_5 , відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти такої ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1