10.05.2019
Ленінський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А
Іменем України
10 травня 2019р. Справа №639/6433/17-к Провадження 1-кп/642/483/19

Суд у складі: Головуючого судді: ОСОБА_1

Секретаря: ОСОБА_2

За участі сторін: Прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Обвинувачені: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Законний представник ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному правопорушенні передбаченому за ст. ст.. 185 ч.3, ст..186 ч.2, 3 КК України,-

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у кримінальному правопорушенні передбаченому за ст. ст.. 185 ч.3, ст..186 ч.3, ст..304 ч.1, КК України,-

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 у кримінальному правопорушенні передбаченому за ст. ст.. 185 ч.3, КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м.Харкова перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчинених кримінальних правопорушень.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

З урахуванням думки учасників судового засідання, судом встановлено:

Статтею 331 КПК України визначено:

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, згідно ст.12 КК України, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, покарання яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим. Крім того, враховуючи особистість обвинувачених, що свідчить про схильність обвинувачених до вчинення кримінальних правопорушень. На теперішній час свідки сторони обвинувачення недопитані, а тому, можливість в разі зміни запобіжного заходу впливати на свідків та переховуватися від суду. Суд вважає, обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Отже, суд не може погодитись з правовою позицією захисника, щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж обрано.

Підстави яки були враховані суддею при обранні міри запобіжного заходу не відпали, а тому є доцільним продовжити запобіжні заходи щодо обвинуваченому на період, визначений ч.3 ст.331 КПК України.

Керуючись ст. 3141, 331, 336, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу задовлльнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів обвинуваченому - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 до «24.00» год. 08 липня 2019р. з триманням обвинувачених в установі виконання покарань України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючого судді: ОСОБА_1