Провадження № 1-кп/537/43/2019
Справа № 537/3413/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці кримінальне провадження № 0000452 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стрий Львівської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 187 КК України.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 вересня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено, та строк дії якого закінчується 08 квітня 2019 року.

Відповідно до частини 3 статті 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 вважала за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки продовжують бути наявними ризики, які були вказані в клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, прохав обрати міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки наведені прокурором в клопотанні обставини, що були підставою для застосування до ОСОБА_3 найсуворішої міри запобіжного заходу, перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Як в вбачається зі статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, захисника обвинуваченого, враховуючи матеріали кримінального провадження, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 Кримінально-процесуального кодексу України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 08 квітня 2019 року, приймаючи до уваги те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити строком на шістдесят днів.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Стрий Львівської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 червня 2019 року до 00 год. 00 хв. включно.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1