КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

06 лютого 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № за апеляційними скаргами заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 14 вересня 2018 року,щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Макарів, Макарівського району , Київської області, раніше судимого: - 10.04.2018 Макарівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених законом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Гавронщина, Макарівського району, Київської області, раніше судимого: - 10.04.2018 року Макарівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185 та ст. 198 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Макарівського районного суду Київської області від 14 вересня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами 1, 2, 3 ст. 185 КК України та засуджено покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України один рік позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу;

- за ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу;

- за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим чотири роки позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, суд зарахував ОСОБА_7 в строк покарання за цим вироком, частково відбуте покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 10.04.2018 року та остаточно визначив йому покарання чотири роки позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Цим же вироком ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 198 та частинами 2, 3 ст. 185 КК України та засуджено покарання:

- за ст. 198 КК України один рік позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу;

- за ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу;

- за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим чотири роки позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України, суд зарахував ОСОБА_9 в строк покарання за цим вироком, частково відбуте покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 10.04.2018 року та остаточно визначив йому покарання чотири роки позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Також судом вирішено питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 02.05.2017 року близько 16:00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , поблизу багатоповерхового будинку, помітив електротример марки SOMA SM 1280 червоного кольору, який стояв на куті першого під`їзду вказаного будинку та вирішив його вкрасти. Реалізуючи свій злочинний намір обвинувачений ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно з корисливих мотивів з метою збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку електротримера марки SOMA SM 1280 червоного кольору вартістю 1100.00 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_11 . Викраденим майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, заховавши його за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

22.06.2017 року близько 05:00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан домоволодіння за місцем проживання потерпілого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , користуючись відсутністю сторонніх осіб, проник через незамкнені ворота до підсобного приміщення, звідки з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав: електричну пилу марки «Sturm» вартістю 1800.00 гривень; електротример марки «Bosch» вартістю 750.00 гривень; електроподовжувач довжиною 30 метрів вартістю 30.00 гривень. З викраденим майном обвинувачений залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 збитків на суму 2850.00 гривень.

22.06.2017 року близько 05:00 год. обвинувачений ОСОБА_9 , знаходився в смт. Макарів Макарівського району Київської області на перехресті вул. Я. Мудрого і Першотравневої, де до нього підійшов брат обвинувачений ОСОБА_7 , в руках якого знаходились електричні інструменти, а саме: електротример марки «Bosch», електрична пила марки «Sturm», електроподовжувач, та розповів про скоєну ним крадіжку вказаних речей з домогосподарства АДРЕСА_3 , які запропонував ОСОБА_9 сховати та продати.

Обвинувачений ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що електроінструменти одержані злочинним шляхом, діючи з корисливих мотивів з метою наживи, погодився допомогти сховати та в подальшому збути викрадене майно. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заздалегідь не обіцяне зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, обвинувачений ОСОБА_9 , умисно сховав електричні інструменти викрадені обвинуваченим ОСОБА_7 за трансформаторною підстанцією, яка розташована по АДРЕСА_4 , та пішов додому.

22.06.2017 року о 10:18 год. обвинувачений ОСОБА_9 збув завідомо одержаний злочинним шляхом елетротример марки «Bosch» шляхом укладення договору фінансового кредиту в ПТ «Ломбард» «ТОВ Гарант Капітал і Компанія», а близько 18.00 год. в рахунок боргу збув електричну пилу марки «Sturm» жителю смт. Макарів Макарівського району Київської області.

26.08.2017 року близько 20:00 год. обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , згадав, що бачив у свого сусіда ОСОБА_13 в підсобному приміщенні батареї, які вирішив викрасти з метою подальшого продажу.

Діючи з прямим умислом на вчинення крадіжки майна, обвинувачений ОСОБА_9 пройшов через тильну сторону неогородженої території домоволодіння, де проживає потерпілий ОСОБА_13 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_5 , де, користуючись відсутністю сторонніх осіб, зірвав скобу із замком на дверях та проник до підсобного приміщення, звідки умисно повторно таємно викрав дві батареї по п`ять секцій загальною вартістю 1300.00 гривень. Обвинувачений залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому шкоду на суму 1300.00 гривень.

27.08.2017 року близько 05:00 год. обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , знов згадав, що бачив у свого сусіда потерпілого ОСОБА_13 в підсобному приміщенні чавунні батареї, які вирішив викрасти з метою подальшого продажу.

Діючи з прямим умислом на вчинення крадіжки майна, обвинувачений ОСОБА_9 пройшов через тильну сторону неогородженої території домоволодіння, де проживає потерпілий ОСОБА_13 , та користуючись відсутністю сторонніх осіб, зірвав скобу із замком на дверях та проник до підсобного приміщення, звідки умисно повторно, таємно викрав чотири батареї по сім секцій загальною вартістю 3637.00 гривень та одну батарею на дев`ять секцій вартістю 1169.00 гривень.

Обвинувачений залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому шкоду на суму 4806.00 гривень.

02.09.2017 року близько 05:00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , йдучи по вул. Димитрія Ростовського в смт. Макарів, зайшов за приміщення торгового центру «Фаворит», який розташований по АДРЕСА_6 , де розташовані гаражні приміщення, щоб справити свої фізіологічні потреби. В цей час він побачив при відчинені двері в одному з гаражів, з якого вирішив вчинити крадіжку будь-якого чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_7 , переслідуючи мету власного збагачення, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов до гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , та належить Макарівській районній раді Київської області, після чого таємно викрав металеві деталі, які належали потерпілому ОСОБА_14 , а саме:

- чотири металеві важелі підвіски ходової частини автомобіля марки «Skoda Suberb», загальною вартістю 1247.0гривень;

- металеву подушку на автомобільну коробку автомобіля марки «Skoda Suberb» вартістю 185.00 гривень;

- основний автомобільний ролик натягу паса для автомобіля марки «Skoda Suberb» вартістю 154.00 гривень;

- допоміжний металевий автомобільний ролик натягу паса для автомобіля марки «Skoda Suberb», вартістю 146.00 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 склав вищезазначені деталі до поліетиленового пакету, який знайшов у приміщенні, та залишив гараж, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши шкоду потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 1732.00 гривень.

28.11.2017 року близько 16:00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , йдучи по вул. Паркова в смт. Макарів, зайшов за приміщення кафе «Українська кухня», яке розташоване по вул. Паркова, 1, смт. Макарів, так як шукав різного роду металеві вироби, які мав на меті викрасти. В цей час він побачив поблизу паркану домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_7 , та належить потерпілому ОСОБА_15 , а саме: два металеві швелери «п» - подібної форми білого кольору, довжиною 2,5 м кожен, які вирішив викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, цього ж дня, близько 18:00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , переслідуючи мету власного збагачення, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу до території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_7 , витягнув із-за паркану по одному два металеві швелери «п» - подібної форми білого кольору довжиною 2,5 м кожний, вартість яких складає 416.63 гривень за одиницю, які викрав.

Після чого обвинувачений ОСОБА_7 залишив місце злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 шкоду на загальну суму 833.26 гривень.

06.12.2017 року близько 05:00 год. обвинувачений ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення будь-якого чужого майна (крадіжку), прийшов на АДРЕСА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_9 переліз через огорожу території домоволодіння по АДРЕСА_9 , який належить потерпілому ОСОБА_16 , підійшов до будинку, розбив рукою скло у вікні та через віконний отвір проник у будинок, де діючи з прямим умислом, таємно, повторно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку електроінструментів: коси марки «Klever» вартістю 1566.67 гривень; перфоратора марки «Bosch» РВН 2000RE вартістю 1430.00 гривень; пилки марки «Интерскол» моделі ПЦ-16/2000ТН вартістю 1400.00 гривень, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_16 на загальну суму 4396.67 гривень.

Викрадені електроінструменти обвинувачений ОСОБА_9 склав до сумки «Diadora», яку він приніс із собою та залишив місце злочину, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

13.01.2018 року близько 03:00 год. обвинувачений ОСОБА_9 запропонував брату обвинуваченому ОСОБА_7 піти на вул. Механізаторів смт. Макарів Київської області, щоб вчинити крадіжку будь-якого чужого майна з будь-якого домогосподарства. На пропозицію вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 погодився.

Проходячи по вул. Механізаторів смт. Макарів, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 почали заглядати у двори та шукати речі, які можна викрасти. Підійшовши до огорожі домоволодіння АДРЕСА_10 , який належить потерпілому ОСОБА_17 , обвинувачений ОСОБА_9 на території вказаного домоволодіння біля підсобного приміщення побачив металеву трубу, яку запропонував викрасти обвинуваченому ОСОБА_7 , на що він погодився.

Реалізовуючи злочинний умисел обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перелізли через огорожу домоволодіння та умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрали металеву трубу із нержавіючої сталі довжиною 2,72 м діаметром 15 см з товщиною стінки 0,7 см вартістю 1090.99 гривень.

Взявши удвох трубу обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 перекинули її через огорожу на вулицю, та зникли з місця скоєння злочину, тобто розпорядились викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 1090.99 гривень.

28.01.2018 року близько 01:00 год. обвинувачений ОСОБА_9 неподалік кафе «Гранд», яке знаходиться в смт. Макарів, по вул. Димитрія Ростовського, зустрів свого брата обвинуваченого ОСОБА_7 , якому розповів, що напередодні бачив у господарському приміщенні «Макарівського районного споживчого товариства», яке знаходиться за адресою: смт. Макарів, вул. Д. Ростовського, 52, ринви та інші вироби з металу, які запропонував разом викрасти. На пропозицію вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_7 погодився.

Реалізуючи злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_7 , у себе вдома взяв сани, за допомогою яких вони мали намір перевезти викрадені речі, та удвох близько 01:30 год. прийшли до паркану «Макарівського районного споживчого товариства», розташованого за вказаною вище адресою, де обговорили послідовність вчинення своїх дій під час вчинення крадіжки, а саме: ОСОБА_9 повинен був проникнути в приміщення споживчого товариства та передати через паркан вироби з металу ОСОБА_7 , який в свою чергу мав відразу складати викрадене на сани.

Продовжуючи свої злочинні дії обвинувачений ОСОБА_9 переліз через паркан, рукою збив навісний замок з вхідних дверей господарського приміщення «Макарівського районного споживчого товариства», та діючи за попередньою змовою групою осіб, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, повторно проник в приміщення, з якого таємно викрав: 17 фрагментів металевих оцинкованих листів сірого кольору різних розмірів; 6 фрагментів металевих оцинкованих «П» - подібних відливів з листа металевого сірого кольору різних розмірів; металевий бідон зеленого кольору ємністю 40 літрів та металевий радіатор розмірами 80х63х20 см, які належали «Макарівському районному споживчому товариству».

Обвинувачений ОСОБА_7 , згідно домовленості, стояв біля паркану та приймав від обвинуваченого ОСОБА_9 вище перелічене майно, яке складав на сани. В подальшому обвинувачені зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши матеріальну шкоду «Макарівському районному споживчому товариству» на загальну суму 1735.12 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним вироком суду, заступник прокурора Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Макарівського районного суду Київської області від 14.09.2018 стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Зазначити, що вирок Макарівського районного суду Київської області від 10.04.2018, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, виконувати самостійно. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування поданої скарги, заступник прокурора Київської області посилається на те, що вирок Макарівського районного суду Київської області від 14.09.2018 стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
На думку апелянта, судом, в порушення вимог закону, при призначенні міри покарання не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, його суспільну небезпечність та тяжкість вчинених злочинів, оскільки, ОСОБА_7 на момент вчинення низки умисних злочинів проти власності хоча і не був судимий, однак 10.04.2018 засуджений вироком суду за вчинення аналогічного злочину.
Крім того, як вказує апелянт, згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений не працює, іншою суспільно корисною працею (діяльністю) не займається, за місцем проживання обвинувачений не зарекомендував себе з позитивної сторони, а вчинені ОСОБА_7 злочини, законодавством віднесені до категорії тяжких та середньої тяжкості, і за таких обставин, призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Також апелянт звертає увагу на те, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 10.04.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, проте, до ухвалення зазначеного вироку ОСОБА_7 скоїв 02.08.2017, 22.06.2017, 02.09.2017, 28.11.2017, 13.01.2018 та 28.01.2018 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, за які його засуджено 14.09.2018 із застосуванням положень ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
З урахуванням викладеного, як вважає заступник прокурора Київської області, застосування судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 положень ч. 4 ст. 70 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки такі вироки, на думку апелянта, повинні виконуватись самостійно.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду в частині пом`якшення призначеного покарання з застосуванням ст. 75 КК України.
У обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги захисник просить звернути увагу на те, що його підзахисний, ОСОБА_7 , повністю визнав свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях, в повній мірі сприяв у проведенні досудового розслідування, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, збитки потерпілим повністю компенсовані.

На думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував особу його підзахисного, а саме те, що він характеризується позитивно, має незадовільний стан здоров`я, проживає разом з матір`ю, яка має інвалідність, у зв`язку з чим, як вважає апелянт, до його підзахисного можливе застосування ст. 75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирок Суду щодо ОСОБА_9 не оскаржувався в апеляційному порядку, як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.

Заслухавши доповідь судді доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ; пояснення обвинувачених та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та заперечували проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Київської області; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинувачених; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволеннюне підлягає, а апеляційна скарга заступника прокурора Київської області підлягає лише частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених, зокрема обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в тому числі чиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також поєднаній з проникненням у приміщення, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2, 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданих апеляційних скарг, а саме в межах призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
При призначенні обвинуваченим, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд врахував, що до скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працював, за місцем проживання характеризувався задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав визнання вини та щире каяття; обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

Враховуючи, що згідно вироку Макарівського районного суду Київської області від 10 квітня 2018 року, а не 16 березня цього року, як помилково зазначено в оскаржуваному вироку, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до одного року обмеження волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених законом, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом зарахування покарання, повністю або частково відбутого за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу, оскільки, приймаючи до уваги обставини справи, кількість епізодів злочинної діяльності та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його виправлення, на думку суду, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Приймаючи до уваги мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, які наведені в оскаржуваному вироку, колегія суддів, незважаючи на доводи апеляційних скарг, як заступника прокурора Київської області, так і захисника обвинуваченого, не вбачає достатніх підстав для визнання його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зокрема, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через мякість або через суворість.

Незважаючи на вказані вимоги закону, доводи наведені в апеляційних скаргах, як заступника прокурора Київської області, так і захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , не дозволяють зробити висновок про те, що покарання, призначене ОСОБА_7 , як за кожний злочин окремо, так і за сукупністю злочинів, у відповідності до вимог, передбачених ч. 1 ст. 70 КК України, є явно несправедливим відповідно, як через мякість, так і через суворість.
На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю інкримінованих йому, згідно оскаржуваного судового рішення, злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та за своїм видом і розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, яка визначена ч. 2 ст. 50 цього Кодексу, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав, як для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, у зв`язку з необхідністю застосування до ОСОБА_7 більш суворого покарання, так і підстав для зміни вироку та пом`якшення останньому покарання шляхом застосування до нього ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, через відсутність достатніх підстав, передбачених вказаною нормою, для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги заступника прокурора Київської області щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, зокрема у випадку, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, оскільки, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі прокурора, з посиланням на роз`яснення, які містяться у абзаці 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання,

вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за

який вона засуджується до покарання, що належить відбувати

реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного

складання призначених покарань не допускається. За таких умов

кожний вирок виконується самостійно.
З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_7 , відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, було засуджено до остаточного покарання за сукупністю інкримінованих йому злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на чотири роки, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, вирок Макарівського районного суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , яким останнього, згідно з вимогами ст. 75 цього Кодексу, було звільнено від відбування покарання з випробуванням, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід виконувати самостійно, у зв`язку з чим апеляційна скарга заступника прокурора Київської області підлягає частковому задоволенню, а вирок сулу щодо ОСОБА_18 зміні в частині призначеного йому покарання.

Крім того, виходячи з положень ч. 2 ст. 404 КПК України про те, що якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення, а також приймаючи до уваги наявність обставин, які вимагають приведення вироку щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у відповідність до вимог закону та встановлених під час судового розгляду фактів, колегія суддів вважає за необхідне:
по-перше, виключити із резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 посилання на слова: «в кримінально-виконавчій установі закритого типу», у всіх випадках призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, як за окремі злочини, так і за їх сукупністю, оскільки відповідно до вимог закону, зокрема п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку повинно бути зокрема зазначено покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними та остаточна міра покарання, обрана судом, з урахуванням положень ст.ст. 70 чи 71 КК України, без посилання на вид чи тип кримінально-виконавчої установи;
по-друге, зазначаючи у вступній частині оскаржуваного вироку про судимість обох обвинувачених за вироком Макарівського районного суду Київської області від 16.03.2018 року, суд першої інстанції неправильно вказав дату ухвалення зазначеного вироку, оскільки фактично його постановлено не 16 березня, а 10 квітня 2018 року, у зв`язку з чим слова: «судимого 16.03.2018 року» щодо кожного обвинуваченого необхідно замінити словами: «судимого 10.04.2018 року».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 14 вересня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 таОСОБА_9 змінити в частині покарання, призначеного ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання за сукупністю інкримінованих йому злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Макарівського районного суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

У порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, виключити із резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 посилання на слова: «в кримінально-виконавчій установі закритого типу», а у вступній частині зазначеного вироку слова: «судимого 16.03.2018 року» замінити словами: «судимого 10.04.2018 року».
У решті вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/723/2019

Категорія: ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_19

Доповідач - суддя ОСОБА_1