Справа № 138/2048/18
Провадження №11-кп/801/229/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000417 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області від 12.11.2018, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого
-звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 рік.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою місцевого суду встановлено, що 15 червня 2018 року близько 23 год. 00 хв. неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи біля ресторану «Петро Палац», що по вулиці Київській, 1, в м.Могилів-Подільському, Вінницької області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10 та наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 150/28 від 05.07.2018, у ОСОБА_10 мали місце такі тілесні ушкодження: струс головного мозку з цефалічним синдромом, забійно-рвана рана кута рота зліва, які утворились від дії тупого предмета, можливо 15.06.2018 та належать: струс головного мозку з цефалічним синдромом, забійно-рвана рана кута рота зліва до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють коротко-часний розлад здоров`я більше 6-ти діб.
Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області від 12.11.2018 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності через істотне порушення норм права та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що всупереч ст.ст.373, 374 КК України суд за наслідками розгляду обвинувального акту виніс ухвалу про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру, хоча мав викласти таке процесуальне рішення виключно у виді вироку. Окрім того, суд не дослідив показань законного представника потерпілого, а у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 не з`ясував думку щодо призначення виду і міри покарання обвинуваченому.

На думку прокурора, місцевий суд керувався нормами права, які не підлягали застосуванню в даному випадку, а також тими, що є взаємовиключними. Тому рішення суду про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності вважає необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, у якій просив відмовити в її задоволенні, оскільки суд з`ясував думку законного представника неповнолітнього потерпілого та самого потерпілого щодо призначення виду і міри покарання ОСОБА_7 . Разом із тим зазначив, що виходячи зі змісту ст. 288 КПК України, суд вірно прийняв рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності саме у виді ухвали.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, неповнолітнього обвинуваченого та його законного представника, захисника, які просили залишити ухвалу суду без змін, потерпілого, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з огляду на наступне.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області від 12.11.2018 на підставі ст. 97, ст.105 КК України обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Частиною 1 ст.105 КК України визначено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Так, згідно із ч.1 ст.105 КК суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:

а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;

б) неповнолітній щиро розкаявся;

в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;

г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 16 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» № 223 від 16.01.2017 року суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Суттєве порушення норм КПК України місцевий суд допустив коли вирішив за можливе прийняти рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності у виді ухвали, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому воно не відповідає вимогам законності.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (стст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

В даному випадку суд виніс ухвалу про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.105 КК України, хоча мав постановити вирок. Колегія суддів також відмічає, що поза увагою залишилась необхідність встановити вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За вищевказаних обставин колегія суддів погоджується із доводами прокурора та вважає, що апеляційна скарга на ухвалу Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області від 12.11.2018 щодо ОСОБА_7 є обґрунтованою та підлягає скасуванню із подальшим направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайсуду Вінницької області від 12.11.2018 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3