Справа № 346/1539/19
Провадження № 1-кп/346/341/19
УХВАЛА

10 травня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника органу пробації - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Коломиї в залі суду справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 185 ч.3 КК України, -

в с т а н о в и в :

Захисник заявив клопотання про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, яке мотивує давністю вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь, що обвинувачений не вчиняв умисних дій спрямованих на ухилення від відбування покарання, проживає в м. Києві із співжителькою, яка вагітна, завдана потерпілому шкода відшкодована.

Обвинувачений клопотання захисника підтримав.

Прокурор проти скасування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечив. Просить змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обгрунтованою залежить від обставин справи.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам , передбаченим ст. 177 ч.1 КПК України.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що прокурором не доведено в судовому засідання, що інший більш м`який запобіжний захід, зокрема особисте зобов`язання, не зможе запобігти ризику передбаченому ст. 177 ч.1 п.1 КПК України, який існує і враховувався судом при застосування тримання під вартою, оскільки посилання обвинуваченого на те, що він протягом останніх років постійно проживає в АДРЕСА_1 разом із співжителькою, яка вагітна, неофіційно працює автомийником, з часу інкримінованих йому діянь в 2005р. нових злочинів не вчиняв, коштів на внесення застави не має, не спростовано в судовому засіданні. Тому, слід змінити обвинуваченому запобіжний захід на особисте зобов`язання із застосуванням таких обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі району проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду протягом 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 183, 194, 196, 199, 314, 315, 331 КПК України суд,-

ухвалив:

Змінити запобіжний захід і застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном до 08.07.2019р.

Обвинувачений зобов`язується: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Києва без дозволу чи без виклику слідчого, прокурора чи суду.

Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченого на строк до 08.07.2019р. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Порушення умов особистого зобов`язання має наслідком застосування більш жорсткого запобіжного заходу та грошового стягнення у розмірі до двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 та прокурора Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1