КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 30.12.2017 року близько 06 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі від смт. Ставище до автодороги Київ-Одеса в Ставищенському районі Київської області, на відстані 1 км+200м від повороту на с. Вишківське, при роз`їзді із зустрічним автомобілем, який рухався з увімкненим дальнім світлом фар, у темний час доби при умові недостатньої видимості, не вибрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, змінив напрямок руху автомобіля направо, де правою передньою стороною вищевказаного автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався попутно транспортному засобу по межі проїзної частини та ґрунтового узбіччя.
Згідно висновку судово-медичного експерта №225 від 05.02.2018 року смерть ОСОБА_7 наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа та забоєм головного мозку.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків,

- п.п. «б» п. 2.3, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі,

- п.п. «а» п. 2.9, за яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,

- п. 10.1, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,

- п. 12.2, відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Вказані порушення Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками які настали, а саме смерті ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що суд не звернув увагу на ту обставину, що він, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, не перевищував швидкість руху. Також звертає увагу, що суд не надав оцінки порушенням п.п. 1.10, 4.1, 4.3, 4.4, 4.8 ПДР самим потерпілим, що і стало наслідком дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і правильно визначив розмір покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його наслідків, даних про його особу, а саме те, що він офіційно не працює, не відшкодував завданої злочином шкоди, наявності обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і про необхідність призначення йому покарання до реального відбування із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, з урахуванням даних, що характеризують особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, наявності обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття у вчинені злочину, суд першої інстанції правильно призначив йому покарання у розмірі, наближеному до мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що дорожньо-транспортна подія сталась не лише з його вини, але й з вини потерпілого, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження, яке було розглянуте судом першої інстанції в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, відсутні будь-які дані щодо порушення потерплим правил дорожнього руху.
Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для зміни вироку відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2018 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала Київського Апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3