ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002997 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, розлученої, офіційно не працюючої, зареєстрованої та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.309 КК України та призначено їй покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у тому, що 20 листопада 2018 року о 14 год. 40 хв., вона, знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд.5, реалізуючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, знайшла і таким чином незаконно, без мети збуту, придбала чотири сліп-пакети, з яких в середині трьох знаходилась речовина, масою 0,8970 г, 0,0064г, 0,0045 г, які містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, маса якого в речовинах складає відповідно 0,6369г, 0,0014 г, 0,0009 г, в середині одного трубка, на якій знаходилась речовина масою 0,0119 г, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса метамфетаміну в речовині складає 0,0020 г, які вона незаконно, без мети збуту, придбала та зберігала при собі, пересуваючись вулицями м.Дніпро.
20 листопада 2018 року о 16 год. 10 хв., знаходячись за адресою: м.Дніпро, вул.Глінки, буд.2, ОСОБА_8 була зупинена робітниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175 КУпАП, які в ході її особистого огляду в присутності понятих виявили та вилучили у неї вищевказані психотропні речовини, які ОСОБА_8 незаконно, без мети збуту, придбала та зберігала при собі.

В апеляційній скарзі прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 просить вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції в порушення вимог кримінального закону на обвинувачену покладено лише обов`язок за п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, проте, обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи не покладено, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як убачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинувачену, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі прокурором також не оскаржується.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, суд першої інстанції провів судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши всі докази по справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки він ґрунтується на дійсному змісті вказаних доказів та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_8 в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а призначене покарання відповідає вимогам ст. ст. 65 67 КК України, та у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та для запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Виходячи з положень чинного кримінального процесуального законодавства України, суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями скасувати рішення суду на підставі ст. 409 вказаного Кодексу у разі неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотних порушень вимог кримінального процесуального закону; неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Як убачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, допущене місцевим судом порушення полягає у тому, що судом під час звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на останню покладено лише обов`язок за п.п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, проте, обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи не покладено.
На думку колегії суддів, обставини, на які є посилання в поданій апеляції, не суперечать вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, оскільки диспозиція даної норми закону не містить імперативної вимоги відносно одночасного встановлення обов`язків, передбачених п.п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, як повідомлення про зміну місця проживання, так і про зміну місця роботи, дане питання певною мірою знаходиться у площині компетенції суду під час ухвалення обвинувального вироку, до того ж згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року судом було встановлено той факт, що обвинувачена ОСОБА_8 офіційно не працює.
Таким чином, колегія суддів вважає, що самі по собі зазначені в апеляції прокурора обставини жодним чином не потягли за собою негативних наслідків, які слугують безумовними підставами для втручання у вирок та його скасування, у зв`язку з чим апеляційні вимоги прокурора є такими, що не підлягають задоволенню.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну оскаржуваного вироку, під час перевірки кримінального провадження в апеляційному порядку не встановлено.
З урахуванням викладеного, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_8 - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4