Дата документу 26.12.2018 Справа № 1
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/1558/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/307/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурчак, Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.152 КК України,

застосовано стосовно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто до 26.01.2018, а також покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий Михайлівського відділення поліції Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказував на те, що 25 листопада 2018 року, приблизно об 11:00 годині, у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, направлений на порушення статевої свободи і статевої недоторканості недієздатної ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - її зґвалтування із застосуванням фізичного насильства до потерпілої та її безпорадного стану.

Так, діючи з прямим умислом, з метою вчинення насильницького статевого акту, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є недієздатною, інвалідом дитинства 2 групи, що фактично перебуває в безпорадному стані, зустрів її поблизу магазину «Міраж», який розташований по вул. Шкільна в смт. Михайлівка, Михайлівського району Запорізької області.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування, ОСОБА_7 , використовуючи свою фізичну силу, утримуючи її за руку, наказав йти разом з ним до місцевості розташованої між вул. Шкільна та вул. Партизанська, біля звалища, на відстані близько 300 метрів від вказаного магазину.

З метою подолання її опору, пов`язаного з її небажанням вступити у статевий половий акт, порушуючи її статеву недоторканість, приспустивши з неї штани та нижню білизну та застосовуючи до неї фізичне насильство, що виразилось у надавлюванні на плечі, і під дією сили, ОСОБА_10 лягла на землю, подолавши таким чином її активний фізичний опір.

Далі, приспустивши свої штани та нижню білизну ОСОБА_7 всупереч волі ОСОБА_10 , яка в цей час за своїм фізичним та психологічним станом не могла чинити опір, висловив погрозу не чинити йому опір, здійснив насильницький статевий акт у природній формі, який продовжувався близько 4-5 хвилин, після чого зник з місця вчинення злочину.

Михайлівським відділенням поліції Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 25.11.2018 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.152 КК України.

Слідчий вважав наявними існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України а також, що жодний інший запобіжний (ані ж тримання під вартою) не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначила, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено підозру. Слідчий суддя також фактично погодилася із існуванням ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, на переконання слідчого судді, прокурором і слідчим не було доведено, що інші більш м`які запобіжний заходи не зможуть забезпечити запобіганню заявленим ризикам, тому дійшла висновку, що до ОСОБА_7 доцільно застосувати запобіжний захід домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на незаконність судового рішення, просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою. Зі змісту апеляційних вимог випливає, що слідчий суддя залишила без уваги наявність існування ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Апелянт вважає, що застосовний стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти усім заявленим у клопотанні ризикам не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків. Також вказує що слідчий суддя в повній мірі не врахувала відомості щодо особи підозрюваного, а також можливість виконання підозрюваним домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Не даючи оцінку доводам апеляційної скарги на предмет існування усіх заявлених у клопотанні ризиків і доводів на предмет неможливості їх запобігання іншими, ніж тримання під вартою, запобіжними заходами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Вказана процесуальна норма містить пряму заборону застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо певної особи, хоча і передбачає виключення.

З матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_7 є не судимим, підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Клопотання, і апеляційна скарга, в свою чергу, мали посилання лише на можливість настання тих чи інших наслідків, однак не містили жодних відомостей про те, що ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, тобто вчинив одну із вищеперерахованих дій (що підпадає під критерії виключень, передбачених п.3 ч.2 ст.183 КПК України).

Відтак доводи прокурора зазначені в апеляційній скарзі, так само як і ті обставини, які зазначалися слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу, не можуть бути визнані обґрунтованими і такими, що дають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу.
З огляду на вказані обставини, остаточне рішення слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є правильним.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2018 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 і застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4