Справа № 585/1395/16
Провадження № 1-кп/577/104/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 25 січня 2016 року близько 02 год. 50 хв. на ґрунті ревнощів та відмови дружини проживати разом, взявши сірчану кислоту високої концентрації, прийшов до потерпілої ОСОБА_10 по місцю її проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Відчинивши вхідні двері, ОСОБА_9 зайшов до будинку потерпілої та підійшов до ліжка, на якому спала остання. Наніс заздалегідь заготовлену ним сірчану кислоту на голову, обличчя та шию потерпілої. Від дії сірчаної кислоти, що спричинила сильні фізичні страждання, ОСОБА_10 прокинулася та, побачивши поруч з ліжком ОСОБА_9 , почала відбиватися від нього руками і ногами. В цей час ОСОБА_9 вилив сірчану кислоту на тулуб та кінцівки потерпілої. Остання швидко піднявшись з ліжка, намагалася втекти від ОСОБА_9 , але він наздогнав її біля вхідних дверей в приміщенні коридору будинку, де збив потерпілу з ніг та почав наносити удари в область голови потерпілої, доки остання не перестала пручатися, при цьому наніс останній близько трьох ударів. Після цього ОСОБА_9 залишив місце скоєння злочину. В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров"я у вигляді забійних ран голови, та тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя у вигляді хімічних опіків обличчя, голови, шиї, тулуба, кінцівок, з якими остання була госпіталізована до Роменської ЦРЛ.
Відтак, дії обвинуваченого досудовим слідством кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, виконавши усі дії, які обвинувачений вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину за ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 4 КК України не визнав і в судовому засіданні пояснив, що з потерпілою вони колишнє подружжя. Під час проживання дуже ревнував дружину. 24.01.2016 року перебував на дні народження у ОСОБА_11 , спиртних напоїв не вживав. Біля півночі пішов додому. Прийшовши додому, ніяк не міг заспокоїтися, що дружина розповіла сину, про те що в нього є інша жінка і тепер він його не любить. Раніше, перебуваючи у домогосподарстві дружини, у сараї знайшов миску з ключами, підбираючи ключи, знайшов ключ від вхідних дверей і повісив його у веранді за шторкою. Всі образи накопилися, прийшов вночі до будинку дружини, в сараї взяв пляшку з кислотою, потім взяв ключ, відкрив двері, зайшов до будинку, пройшов до кімнати, де спала дружина і пирскнув кислотою в обличчя. Дружина прокинулася, вибила з його рук пляшку, кислота вилилася на неї. Почали битися, він схватив невеликий стілець і вдарив дружину, потім ще декілька разів. Дружина зігнулася, почала плакати, в цей момент він вискочив з будинку і пішов додому, після скоєного почав вживати спиртні напої. 25.01.2016 року був затриманий працівниками поліції. Не мав наміру вбивати дружину, попросив вибачення, відшкодував кошти на лікування дружини, щиро розкаюється у скоєному.
Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що з 23 на 24 січня 2016 року діти були у її хрещеної. Зранку 24 січня 2016 року вона забрала меншого сина, а старший був у бабусі. Попросила обвинуваченого посидіти з меншим сином у неї вдома. Повернулася додому близько 17 год. 00 хв., обвинувачений почав звинувачувати її у тому, що вона пила. Вона помітила, що обвинувачений випив частину наливки. Він почав розмову про спільне життя, намагався вступити з нею в статевий зв`язок. Вона відмовила обвинуваченому, крім цього, завадив син. ОСОБА_13 розлютився і погрожував, що вона пошкодує. Вночі вона прокинулася від того, що хтось натирає їй голову і ніс, їй пече. Піднялася і відчула удар по голові, потім почала тікати у коридор, увімкнула світло, побачила, що це обвинувачений, що було в нього в руках, та в чому був одягнутий не роздивилась. Очі пекли, але обвинуваченого впізнала, він догнав її і почав бити, як їй здалося, палкою. Вона пам"ятає три удари, чи були ще, не пам"ятає. Коли вона прийшла в себе, обвинуваченого вже не було, двері були закриті, вікна теж. Вона подивилася у дзеркало, намагалася себе обмити, зателефонувала хрещеній, а та - в швидку допомогу. Вона підійшла до дитини, він спав, прокинувся, побачив її в такому стані, злякався. Чи казав щось обвинувачений, вона не пам"ятає. Швидка приїхала на виклик хрещеної, забрала її в лікарню, медична допомога надавалася відразу. Після події зір не втратила, на тілі залишилися сліди від травм. Того дня будинок закривала, двері можуть захлопнутися і самі. Ключ давала обвинуваченому, коли мирилися, разів зо п"ять. На її думку, ключа того дня у нього не було, він відімкнув замок дублікатом. Світла у кімнаті не було, було видно від вікна і снігу за вікном. З обвинуваченим вони розійшлися, бо він пив. У липні 2015 року пішла від нього, бо він напився з товаришем і бив її. Скандали між ними були лише через горілку. На суворій мірі покарання не наполягає. Цивільний позов просить залишити без розгляду.
Свідок ОСОБА_14 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що потерпілій доводиться рідним братом. 25 січні 2016 року його розбудила тітка, розказала, що ОСОБА_15 побита і облита кіслотою. О 4 ранку він виїхав з двору, зразу ж подзвонив обвинуваченому, обізвав його за те, що той зробив з сестрою. Останній у відповідь теж обізвав його і відключився. Спочатку він поїхав у лікарню, а потім додому до потерпілої. В його присутності десь о 10 годині 25.01.2016 року проводився огляд місця події, вилучались постільна білизна, нічна сорочка, брались зразки слідів від рідини та крові на полу. Були присутні двоє понятих, складався протокол.
Свідок ОСОБА_16 , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що потерпілій доводиться рідною сестрою, пояснила, що 24 січня 2016 року вони з сестрою ОСОБА_17 ходили, шукали квартиру. Сестра зателефонувала ОСОБА_18 , попросила забрати молодшого сина, бо на вулиці було холодно для того аби він ходив з ними, на що останній погодився. Сестра дала йому ключ, він із сином поїхав до неї додому. О 17 годині вона пішла до себе додому, а ОСОБА_15 до себе. Десь о 20 год. ОСОБА_15 подзвонила їй і розповіла їй, що ОСОБА_18 її домагався, що вони посварились. Вранці брат розказав, що ОСОБА_19 побив і облив кислотою ОСОБА_18 , що його забрала міліція. Вона їздила до сестри в лікарню, ОСОБА_15 була в реанімації. Коли її перевели на лікування у м. Суми, де лікували близько 3 місяців, вона весь час була поряд, доглядала за нею. Аня страждала, постійно скаржилась на біль в області опіків, перенесла декілька операцій з пересадки шкіри. Сварки між ОСОБА_18 і ОСОБА_17 були завжди протягом їх проживання разом. Коли ОСОБА_9 приходив п`яний, міг підняти на Аню руку.
Свідок ОСОБА_20 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що потерпілій доводиться рідною тіткою, суду пояснила, що близько третьої години ночі 24 січня 2016 року подзвонив мобільний телефон. Дзвонила племінниця, кричала, щоб та викликала швидку допомогу, бо ОСОБА_18 її побив. Вона викликала швидку допомогу, поїхала до племінниці. Там уже була швидка допомога. Племінниця була в істериці, її забрала швидка допомога. Вона поїхала з нею у лікарню. У Ані була розбита голова, руки, ноги, тіло було все сіре, пошкоджене опіками.
Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що в кінці осені 2015 року познайомилася з обвинуваченим, почали зустрічатися, ОСОБА_21 постійно жалівся на колишню дружину. 24 січня 2016 року у неї був день народження, серед інших гостей був і ОСОБА_9 . Пізно вавечері обвинувачений пішов на вулицю і не повернувся.
Крім того, в судовому засіданні досліджено слідуючі докази, які були надані суду стороною обвинувачення, зокрема:
Рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 25 січня 2016 року, яким доповідається про те, що до ЧЧ Роменського ВП надійшло повідомлення від лікаря, що з тілесними ушкодженнями звернулася ОСОБА_10 , 1987 р.н., мешканка АДРЕСА_3 (т. 1 а. 88 наданих матеріалів).
Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 січня 2016 року, згідно якого ОСОБА_10 заявила, що 25 січня 2016 року близько 02 год. 50 хв. в будинку за місцем проживання, її чоловік ОСОБА_9 облив її їдкою речовиною та палкою і руками заподіяв тілесні ушкодження (т. 1 а. 89 наданих матеріалів).
Протокол огляду місця події за адресою: вул. Островського, 30, м. Ромни, від 25.01.2016 р. та фототаблицями до нього (огляд почато о 04 год. 50 хв., огляд закінчено о 05 год. 30 хв.), в якому були зафіксовані п`ятна темного кольору на дивані, постільній білизні, кріслі. На дивані виявлено і вилучено пляшку з полімерного матеріалу світлого кольору (т. 1 а. 90, 95 наданих матеріалів).
Протокол огляду місця події від 25.01.2016 р. та фототаблицями до нього, в якому зафіксовано опис житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та диван з постільною білизною, та вилучення в ході огляду постільної білизни з плямами темно-сірого та бурого кольору та жіночої нічної сорочки рожевого кольору з плямами бурого і темного кольору (т. а. 96, 104 наданих матеріалів).
Протокол огляду підозрюваного ОСОБА_9 від 25.01.2016 року та фототаблицями до нього, яким зафіксована рана на пальці правої руки ОСОБА_10 ( т. 1 а. 105, 110 наданих матеріалів).
Протокол огляду від 25.01.2016 року та фототаблицями до нього, в якому зафіксовано мобільний телефон марки Fly, модель DS103 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» абонентський номер НОМЕР_3 ( т. 1 а. 111, 112 наданих матеріалів).
Протокол огляду предмета від 26.01.2016 року мобільного телефону з роздруківкою абонентських номерів на сім карті за 25 січня 2016 року (т. 1 а. 113, 114 наданих матеріалів).
Довідка Роменської ЦРЛ, згідно якої ОСОБА_10 знаходилася на лікуванні в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 25.01.2016 року з діагнозом: Хімічні опіки голови, тулуби, кінцівок І, ІІ, ІІІ ступенів до 40 % поверхні тіла; відкрита черепно мозкова травма; забійні рани голови, стан важкий (т. 1 а. 121 наданих матеріалів).
Довідка КЗ Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» № 117 від 08.02.2016 року, згідно якої ОСОБА_10 знаходиться на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні з 27 січня 2016 року зі діагнозом: Опік хімічний І - ІІ АБ ст. обличчя, голови, шиї, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок до 30 (9) % поверхні тіла, забійні рани голови (т. 1 а. 122 наданих матеріалів).
Виписний епікриз з медичної картки стаціонарного хворого № 1489, згідно якого потерпілій ОСОБА_10 поставлено діагноз: хімічні опіки 1 - 2 АВ ступеню обличчя, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок 30 (9) % поверхні тіла (т. 1 а. 123 наданих матеріалів).
Висновок судово медичної експертизи № 95 від 17 березня 2016 року, яким встановлено, що відповідно до історії хвороби № 903/18 реанімаційного відділення Роменської ЦРЛ ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні з 25 січня 2016 року по 27 січня 2016 року з діагнозом: Хімічні опіки обличчя, голови, шиї, тулуба, кінцівок 2 АБ 3 ступеня до 30 відсотків поверхні тіла. Відповідно до оригіналу історії хвороби № 1489 опікового відділення Сумської обласної клінічної лікарні громадянка ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні з 27 січня 2016 року по день проведення експертизи з діагнозом: хімічні опіки 1-2 АВ ступеню обличчя, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок 30 (9) відсотків поверхні тіла. Опікова хвороба, важкий перебіг. Забійні рани лобної області. По часу пошкодження можуть відповідати 25 січня 2016 року, що підтверджується медичною документацією та не суперечить матеріалам справи. Забійні рани голови могли утворитися в результаті травматичного контакту з тупими, твердими предметами (предметом). Інші ушкодження у вигляді опіків обличчя, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок утворилися від дії хімічної речовини, найбільш вірогідно кислоти. Пошкодження в області верхніх кінцівок могли утворитися при спробі захиститися потерпілої від дії хімічної речовини, з допомогою якої на неї впливали. Пошкодження у вигляді забійних ран голови відповідно до п. 2.3.2 А Правил визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 Закону України «Про розвиток та вдосконалення судово медичної служби України» відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я. Хімічні опіки 1 - 2 АВ ступеню обличчя, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок 30 (9) відсотків поверхні тіла, що супроводжувалися опіковою хворобою з важким перебігом, розглядувані в сукупності відповідно п. 2.1.3 р Правил визначення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 Закону України «Про розвиток та вдосконалення судово медичної служби України» кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя (т. 1 а. 125 127 наданих матеріалів).
Протокол проведення слідчого експерименту від 12.03.2016 року з відеофіксацією, проведеного в палаті № 2 КЗ СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» за участю потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого потерпіла розповіла та показала про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень (т. 1 а. 321, 322, 323 наданих матеріалів).
Висновок експерта № 94 від 17 березня 2016 року, згідно якого характер і локалізація ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 не виключає можливості утворення їх при обставинах, продемонстрованих нею під час слідчого експерименту (т. 1 а. 129 наданих матеріалів).
Висновок експерта № 32 від 16 лютого 2016 року, згідно якої при судово медичному освідуванні 25 січня 2016 року у ОСОБА_9 були виявлені: поверхневе садно в області 5 пальців лівої кисті, а також два поверхневі опіки м"яких тканин в області зовнішнього кута правого ока частково з переходом на скулову область, і в області зовнішнього кута лівого ока; за часом ушкодження можуть відповідати 25.01.2016 року, що підтверджує їх характер; поверхневе садно в області п"ятого пальця лівої кисті могла бути причинена від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактною поверхнею; пошкодження в області зовнішнього кутка правого ока частково з переходом на скулову область і в області зовнішнього кутка лівого ока могли утворитися, вірогідніше за все, від дії хімічної речовини, що відносяться до кислот; кожне із вищеописаних пошкоджень згідно п. 2.3.2.б, правил встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України «Про розвиток і вдосконалення судово медичної служби України`відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 1 а. 131, 132 наданих матеріалів).
Висновок експерта № 190 від 18 лютого 2016 року, згідно якого кров потерпілої ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО; кров підозрюваного ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти - В (т. 1 а. 140, 141 наданих матеріалів).
Висновок експерта № 191 від 12.03.2016 року, згідно якого кров потерпілої ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО; кров підозрюваного ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти В; в об"єкті № 1 в зіскобі речовини бурого кольору, вилученого в ході огляду місця події, наданого на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антигени А і Н та ізогемаглютинін анти В ізосерологічної системи крові АВО (т. 1 а. 145 147 наданих матеріалів).
Висновок експерта № 248 від 03.02.2016 року, згідно якої при дослідженні наданої полімерної пляшки виявлені залишки сірчаної кислоти, сірчана кислота відноситься до мінеральних кислот (т. 1 а. 151, 152 наданих матеріалів).
Висновок експерта № 314 від 11.02.2016 року, згідно якого на поверхні, наданої на дослідження, постільної білизни (2 наволочки, простирадло, підковдра) та жіночої нічної сорочки рожевого кольору виявлена сірчана кислота (т. 1 а. 156, 157 наданих матеріалів).
Висновок експерта № 315 від 03.02.2016 року, згідно якого на поверхні наданого на дослідження одязі підозрюваного ОСОБА_9 , а саме: на джинсових штанах, виявлені сульфати (т. 1 а. 161, 162 наданих матеріалів).
Роздруківка оператора телефонного зв"язку ПрАТ «Київстар» телефонних дзвінків абонента ОСОБА_9 за номером НОМЕР_3 за період з 23 січня 2016 року по 26 січня 2016 року, з якої вбачається, що дзвінки з особистого мобільного номера ОСОБА_9 , зокрема, 24 січня 2016 року о 22:07:00 і о 23:12:23 здійснювалися на території з прив"язкою до вишки ПрАТ «Київстар» за адресою: м. Ромни, вул. Леніна, 14, КП «Торговий дім» в напрямку с. Миколаївка, а 25 січня 2016 року о 04:20:32 і 04:25:33 на території з прив"язкою до вишок ПАТ «Київстар» за адресою: Сумська обл., м. Ромни, вул. 9 Травня, 22, Роменська нафто розвідувальна експедиція, в напрямку с. Московщина, 25 січня 2016 року о 06:20:30 та о 06:20:35 на території з прив"язкою до вишок ПАТ «Київстар» за адресою: Сумська обл., м. Ромни, вул. Залізнична, 125 (т. 1 а. 190,192 наданих матеріалів).
За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення.
Досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними доказами, оскільки вони підтверджують обставини скоєного злочину, причетність обвинуваченого та допустимими, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України.
Дії ОСОБА_9 досудовим слідством кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, виконавши усі дії, які обвинувачений вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Відповідно д ост. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На підставі ч. 3 ст. 337 КПК України суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Оцінивши досліджені докази, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, суд дійшов висновку про відсутність в діях обвинуваченого ознак замаху на вбивство. З цього приводу суд зазначає, що замах на вбивство, може мати місце лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого. Якщо такий умисел не встановлений, замах на вбивство відсутній, а вчинене обвинуваченим слід кваліфікувати за наслідками, що сталися. Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочин проти життя і здоров`я особи» звернув увагу на те, що у випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо допускає настання будь-яких наслідків, у тому числі й смерті, вона не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Тобто, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість, як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Тому, відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідками, які фактично були заподіяні. Відповідний правовий висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 31.01.2013 р. справа №5-32кс12.
Стороною обвинувачення не надано, а судом не здобуто доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 бажав настання саме смерті ОСОБА_7 , напроти, потерпіла даючи покази зазначила, що вона перестала чинити опір і вдала ніби втратила свідомість, після чого обвинувачений просто пішов і не перевіряв чи вона жива, тобто обвинувачений реально мав можливість позбавити потерпілу життя, за наявності такого умислу. Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений після вчинення всіх дій, які вважав необхідними для досягнення своєї мети, а саме позбавлення життя потерпілої, що було вчинене з особливою жорстокістю, залишив місце скоєння злочину разом зі знаряддям вчинення злочину у вигляді деревяної палиці, але злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі. Однак, відповідно до висновку експерта, тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, які могли утворитись від дії тупого предмету, відносяться до легких тілесних ушкоджень, а тому їх заподіяння не може свідчити про те, що обвинувачений мав умисел на заподіяння смерті потерпілої.
На думку суду, характер, локалізація, кількість та спосіб спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, обставини їх спричинення, використання обвинуваченим кислоти, свідчить про наявність у обвинуваченого умислу спрямованого на досягнення саме заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які її спотворять, спричинятимуть біль протягом тривалого часу. При цьому, він усвідомлював, що від таких його дій потерпіла буде відчувати фізичне мучення у вигляді болю на місці хімічних опіків, а тому бажав настання суспільно небезпечних наслідків.
Характер особливого мучення від способу заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень у виді нанесення на її тіло сірчаної кислоти, підтверджується показами самої потерпілої, свідка ОСОБА_16 , які підтвердили скарги потерпілої на постійні болі в місцях опіків та висновком судово-медичної експертизи, в якому зафіксовано, що потерпіла поступили до Роменської ЦРЛ 25.01.2016 року в тяжкому стані, де одразу отримала противошокову та дизинтоксікаційну терапію.
Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід перекваліфікувати на ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини, щире каяття, добровільне відкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
На думку суду, ціллю зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.
У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченому враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочину, надав показання, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність. Більш того, під час судового засідання обвинувачений вибачився перед потерпілою.
До вказаного висновку суд прийшов також, виходячи із висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, відповідно до яких «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Злочин, вчинений обвинуваченим є дійсно небезпечними, оскільки посягає на життя та здоров`я громадян. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Приймаючи до уваги вищевказані обставини, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, добровільним відшкодуванням шкоди, особи обвинуваченого ОСОБА_23 , який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують, покарання, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Прокурор Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської Ради звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_9 , у якому просить стягнути 2956 грн. 96 коп. коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_10 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні анестезіології Роменської ЦРЛ з 25 січня 2016 року по 27 січня 2016 року, а всього за 2 ліжко-дні.
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 124, 128, 368, 370, 371 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_9 залишити тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з часу затримання з 25 січня 2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 25 січня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов прокурора Роменської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської Ради, - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_9 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради 2956 грн. (дві тисячі дев"ятсот п"ятдесят шість) 96 коп. коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої.
Цивільний позов прокурора Роменської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації, - задовольнити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.01.2016 року, а саме на: на мобільний телефон марки Fly модель DS 103 в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв"язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_3 та одяг ОСОБА_9 балоневу куртку чорного кольору зі вставками блакитного кольору, сірого, червоного кольорів зі штучним хутром білого кольору зсередини, штани з джинсової тканини синього кольору з металевими закльопками і написом Jeans Bamllo, светр сірого кольору з поздовжньою блискавкою, зимові ботинки чорного кольору з написом Race, які були поміщені до службового кабінету № 5 Роменського ВП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Ромни вул. Коржівська, 107, з забороною використання, розпорядження вказаним майном та його відчуження - скасувати.
Речові докази по справі:
- кришку червоного кольору, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Роменського ВП ГУНП в Сумській області знищити;
- мобільний телефон марки Fly, модель DS103 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 з сімкарткою оператора мобільного зв"язку «Київстар» абонентський номер НОМЕР_3 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Роменського ВП ГУНП в Сумській області повернути ОСОБА_9 ;
- полімерну пляшку із залишками сірчаної кислоти, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Роменського ВП ГУНП в Сумській області - знищити,
- жіночу нічну сорочку рожевого кольору, належну потерпілій, постільну білизну (2 наволочки, простирадло, підковдру), які зберігаються в камері зберігання речових доказів Роменського ВП ГУНП в Сумській області - повернути ОСОБА_12
- зразки тканини вищевказаної постільної білизни та нічної жіночої сорочки, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Роменського ВП ГУНП в Сумській області - знищити,
- болоневу куртку, светр, джинсові штани, пару зимових ботинок, які належать ОСОБА_9 які зберігаються в камері зберігання речових доказів Роменського ВП ГУНП в Сумській області - повернути ОСОБА_9
- відрізки марлевого бинта зі змивами рук ОСОБА_9 , зіскоби речовини бурого кольору, вилучені в ході ОМП, зразки крові потерпілої, зразки крові ОСОБА_9 які зберігаються в камері зберігання речових доказів Роменського ВП ГУНП в Сумській області - знищити,
- Інформацію ПрАТ «Київстар» по абонентському номеру ОСОБА_9 НОМЕР_5 в електронному вигляді на комп"ютерному оптичному диску та у друкованому вигляді на 3 аркушах формату 4 А - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1