справа № 462/5528/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002960 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185КК України,

встановив:

ОСОБА_4 20.08.2018 р. близько 23 год. 30 хв., за попередньою змовою групою осіб з невстановленою слідством особою на імя ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом віджиму пластикових дверей проник в приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований в підземному переході по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав двадцять три ящики з кондитерськими виробами, що належать ФОП ОСОБА_7 на загальну суму 2 976 грн. 85 коп., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. Пояснив, що 20.08.2018 р. близько 23.30 год., перебував по вул. Городоцькій в м. Львові, де познайомився з особою, з яким шляхом віджиму пластикових дверей проник в приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований в підземному переході, звідки таємно викрав двадцять три ящики з кондитерськими виробами на загальну суму 2 976 грн. 85 коп. Зазначив, що грошові кошти на суму 10 000 грн. передано ОСОБА_8 , як відшкодування завданих збитків магазину. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, зазначає, що претензій матеріальноо та морального характеру до обвинуваченого не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення доведена повністю і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, а обставин, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, вчинений умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк. 33), не працює, перебуває на обліку в КЗ ЛОР "ЛОМЦП та ТУ" з травня 2013 р. з діагнозом: розлади психіки та поведніки внаслідок вживання алкоголю (а.с.34), на обліку в психоневрологічному диспансері не числисться (а.с.35), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.36).

Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку потерпілого, викладену у письмовій заяві,суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Між тим, суд, приймаючи до уваги наведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
З обвинуваченого підлягають стягненню в користь держави витрати на залучення експерта.
Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Зобов`язатиОСОБА_4 відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: дві картонні коробки з написом "Галицька здоба", частково наповнені кондитерським виробами, які знаходяться на відповідальному зберіганні потерпілого (а.с.25-27) повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1