ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/344/19
У Х В А Л А

"18" березня 2019 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 у кримінальному провадженні № 0000086 від 24.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за участі особи, якою подано клопотання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , перевіривши надані матеріали,

В С Т А Н О В И В:

05.03.2019 до суду надійшло клопотання фактичного володільця арештованого майна ОСОБА_3 в користуванні якого воно перебувало. В клопотанні він просить скасувати арешт на майно, що зазначене в ухвалі слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019, що належить ОСОБА_3 , а саме: автомобіль марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 , 2002 року, червоного кольору.

Своє клопотання ОСОБА_3 мотивує тим, що ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 задоволено клопотання слідчого СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на транспортний засіб марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 , 2002 року, подане в рамках кримінального провадження № 0000086 від 24.02.2019.

Вважає, що підстави такого накладення арешту відсутні. Обґрунтовуючи тим, що слідчий суддя в порушення вимог ч.2 ст. 173 КПК України не з`ясував та в ухвалі не зазначив правові підстави для накладення арешту на майно, оскільки автомобіль не несе слідів кримінального правопорушення та не може бути предметом експертного дослідження, при цьому позбавивши його права користування.

Крім того, не було взято до уваги той факт, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь - які дані про заявлені зацікавленою особою цивільні позови про відшкодування збитків до нього, також повідомлення про підозру будь якій особі у вчинені кримінального правопорушення не вручено, відповідно ОСОБА_3 не є в даному провадженні особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Зауважив, що даний автомобіль є єдиним джерелом отримання прибутку та утримання родини.

Виходячи з цього, вважає накладення арешту на вказане майно необґрунтованим та незаконним, а подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав порушує право заявника на вільне використання належному йому майна, що суперечить загальним засадам володіння особою майном та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подане до суду клопотання, просив скасувати арешт з майна, яке перебуває в його користуванні, зобов`язуючи не здійснювати його реалізацію до прийняття остаточного рішення в даній справі.

Прокурор в судовому засіданні заперечуючи проти клопотання зазначив, що на даний час таке клопотання передчасне, оскільки з вказаним автомобілем не проведені всі необхідні слідчі дії та виявлені невідповідності до ідентифікуючих номерів автомобіля унеможливлюють його подальшу експлуатацію.

Слідчий ОСОБА_5 пояснив, що проти клопотання ОСОБА_3 заперечує. Вважає за необхідне продовжити існування арешту автомобіля. Щодо розслідуваного провадження пояснив, що на даний час із автомобілем проведені всі необхідні слідчі дії, в тому числі його оглянуто судовим експертом, висновок якого буде виготовлено в найкоротший час.

Суд, вислухавши учасників судового засідання і дослідивши надані матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступного:

Положення статтей 317 та 319 ЦК України визначають зміст права власності, зокрема, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

За правилами абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наданих суду матеріалів встановлено, правоохоронними органами здійснюється досудове розслідування факту того, що 23.02.2019 співробітниками Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на території Петриківського району, виявлено автомобіль марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 , в якому під час звіряння вузлів агрегатів з документами встановлено, що первинний ідентифікаційний номер кузову вказаного автомобіля підлягав змінам, тобто був видалений механічним способом.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 за попередньою кваліфікацією за ст. 290 КК України.

Згідно висновку експертного дослідження № 04/1244/2д від 23.02.2019, на автомобілі марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 , під час звіряння вузлів агрегатів з документами встановлено, що первинний ідентифікаційний номер кузову вказаного автомобіля підлягав змінам, тобто був видалений механічним способом, а літерно-цифрове позначення НОМЕР_2 нанесено на фрагмент панелі найбільшим розміром 119х2.

23.02.2019 складено протокол огляду, під час якого у ОСОБА_3 вилучено автомобіль марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 , 2002 р.в., об`ємом 2 л, червоного кольору. Вказаний автомобіль постановою старшого слідчого Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 24.02.2019 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 накладено арешт на автомобіль марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , яке видане ВРЕР УДАЇ в м. Києві, належить ОСОБА_6 , який мешкає: АДРЕСА_1 , яким фактично користується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони будь-кому відчужувати, розпоряджатися та використовувати будь-яким чином вищевказаним майном до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

На час розгляду клопотання ОСОБА_3 остаточного рішення досудовим слідством у кримінальному провадженні 0000086 від 24.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України не прийнято, однак всі заплановані слідчі дії з ним вже проведені, в тому числі його оглянуто судовим експертом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 є фактичним власником автомобіль марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 та вже допитаний слідчим як свідок.

Суд враховує, що підозра в даному кримінальному провадженні жодній особі не вручена, розмір матеріальних збитків не визначений, потерпілими нікого не залучено та цивільний позов відсутній.

Аналізуючи підстави для необхідності подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна в даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Суд вважає, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про що свідчить запис в витязі з ЄРДР за № 0000086 та матеріали кримінального провадження.

Автомобіль марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 слідчим та судовим експертом оглянуто.

Суд погоджується з позицією правоохоронних органів щодо відповідності автомобіля марки «RENAULT SCENIC», критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, як речового доказу в кримінальному провадженні, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, саме первинний ідентифікаційний номер кузову вказаного автомобіля підлягав змінам.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідування обставини, про які повідомлено під час судового засідання, суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, які були підставою для попереднього застосування арешту автомобіль марки «RENAULT SCENIC», зокрема, існування ризику можливого знищення вказаних транспортних засобів.

Однак суд вважає за можливе запобігання вказаному ризику шляхом збереженням заборони будь-кому відчужувати і розпоряджатися будь-яким чином вказаний автомобілем з зняттям заборони на його використання власником. Вказане в повній мірі забезпечить досягнення мети арешту речового доказу та виконання завдання кримінального провадження.

При цьому, суд враховує, що досудовим слідством не надано жодних даних які можуть свідчити про наявність підстав вважати, що в результаті передачі фактичному власнику ОСОБА_3 арештованого автомобіля може бути втрачено речовий доказ, оскільки відсутні будь-які дані вказуючи на існування у нього такого наміру. Про відсутність такого наміру, зокрема свідчить звернення останнього до державних органів для реєстрації за собою вказаного автомобіля, тобто, про відсутність у останнього неправомірних намірів та бажання подальшого використання вказаного автомобіля.

Стаття 96-1 КК України не передбачає спеціальної конфіскації, як захід кримінально-правового характеру, при вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 99, 100, 131-132, 167-169, 170, 174, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладено ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року у кримінальному провадженні № 0000086 від 24.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони будь-кому використовувати автомобіль марки «RENAULT SCENIC», д.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , яке видане ВРЕР УДАЇ в м. Києві, належить ОСОБА_6 , який мешкає: АДРЕСА_1 , яким фактично користується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі збереженням заборони будь-кому відчужувати і розпоряджатися будь-яким чином вказаний автомобілем до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні іншої частини клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладено ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року у кримінальному провадженні № 0000086 від 24.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відмовити.

Копію ухвали для виконання направити старшому слідчому Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Суддя:ОСОБА_1