В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0001003 від 17 серпня 2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лінці Ужгородського району Закарпатської області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001003 від 17 серпня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162 КК України разом з угодою про визнання винуватості.
З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 28.08.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 17 серпня 2018 року близько 00 години 30 хвилинОСОБА_6 , перебуваючи біля території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючиз прямим умислом, спрямованим на протиправне порушення недоторканності іншого володіння особи, шляхом відчинення вхідних дверей проник всередину прибудинкового приміщення господарського призначення, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У той час у будинку, розташованому за адресою, вказаною вище, перебувала жінка потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка почула сторонні безладні звуки, що лунали з подвір`я цього ж будинку, та відразу повідомила про вказану подію потерпілому, який, усвою чергу, звернувся до органів Національної поліції України через гарячу лінію «102» з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Після прибуття на місце події працівників Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 залишив територію згаданого домогосподарства.

У такий спосіб ОСОБА_6 порушив гарантоване право ОСОБА_5 , передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини та ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, на недоторканність житла та іншого володіння особи.

Зазначеними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості від 28.08.2018 року, прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання підозри, правової кваліфікації дій підозрюваного, який у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на два роки, із застосуванням ст. 75 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.08.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтвердив свою згоду на укладення між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості, пояснив що не заперечує проти умов, укладеної угоди про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнає повністю.
Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 28.08.2018 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 162 КК України, а саме: незаконне проникнення до іншого володіння особи кваліфіковано вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено.
В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 28.08.2018 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 28.08.2018 року вимогам ст.ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд при прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні має право затвердити угоду.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 28.08.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, і тому призначає, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, остаточне покарання у виді двох років обмеження волі, зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, та з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не застосовувався.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі -відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.08.2018 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001003 від 17 серпня 2018 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, призначивши йому покарання у виді виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі -відсутні.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1