Номер провадження 11-кп/816/282/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 10 грудня 2018 року, якою засудженому ОСОБА_7 замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком Ленінського районного суду м. Полтави, від 4 червня 2015 року, ОСОБА_7 був засуджений за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 4 червня 2015 року, а кінець строку відбування покарання 9 серпня 2022 року.

Засуджений ОСОБА_7 30 листопада 2018 року звернувся до суду з клопотанням про заміну йому не відбутої частини покарання більш м?яким покаранням, яке мотивував тим, що він за час відбування покарання добросовісно ставився до праці, а тому є особою яка довела, що стала на шлях виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, від 10 грудня 2018 року, засудженому ОСОБА_7 було замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 3 роки 7 місяців 29 днів.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 є особою яка відбула половину строку призначеного покарання, на даний час є особою, що не має стягнень та має одне заохочення, що свідчить, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про заміну засудженому ОСОБА_7 не відбутої частини покарання більш м?яким покаранням, не врахував характеристики засудженого ОСОБА_7 , даних про стягнення та заохочення, не вжиття засудженим жодних заходів до відшкодування шкоди завданої злочином на суму 105370 грн., висновку адміністрації установи виконання покарання про свідоме не дотримання засудженим загальних норм поведінки та не становлення останнього на шлях виправлення.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_7 про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги є обґрунтованими.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 409 ч. 1 п. 2 КПК України, підставою для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а згідно ст. 411 ч. 1 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, в тому числі, і коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд, постановляючи ухвалу про заміну засудженому ОСОБА_7 не відбутої частини покарання біль м?яким, допустив невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, ОСОБА_7 засуджений за ст. 121 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, При цьому з ОСОБА_7 стягнуто у солідарному порядку завдану шкоду на загальну суму 105713 грн. (особова справа а. с. 1 5).

З моменту затримання, тобто з 4 червня 2015 року (особова справа а. с. 6 7) і до моменту надходження клопотання до суду, засуджений ОСОБА_7 жодного відшкодування за цивільними позовами не здійснив.

З характеристик за 2017 р., 2018 р. (особова справа а. с. 108; 140), (а. п. 9) вбачається, що засуджений ОСОБА_7 під час перебування в слідчих ізоляторах до праці не залучався, за час відбування покарання в ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» мав 4 стягнення, які погашені за строками давності. Тривалий час не був працевлаштований через його небажання бути працевлаштованим, однак перед настанням пільги щодо пом`якшення покарання, був працевлаштований. Участі у суспільно корисній праці участі не приймав. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію ставився байдуже. Адміністрація установи не вбачала свідомого дотримання засудженим загальних норм поведінки, у зв`язку з чим зробила висновок, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.

З довідки про стягнення та заохочення (а. п. 11) вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за період з 15 травня 2017 року і по 17 березня 2018 року мав 4 стягнення та одне заохочення 29 вересня 2018 року.

З довідки бухгалтерії ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» (а. п. 13) вбачається, що засуджений з квітня 2018 року і по листопад 2018 року мав дохід, загальна сума якого складає 2475,14 грн., при цьому добровільного погашення шкоди потерпілим ОСОБА_7 не здійснював.

Відповідно до ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м?яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та відбув не менше половини строку покарання. Під становленням на шлях виправлення розуміються позитивні зрушення в поведінці та ставленні до праці.

Із характеристик засудженого ОСОБА_7 за 2017 р. та 2018 р. вбачається, що основні зміни в особі засудженого відбулися у 2018 році, зокрема, працевлаштування і позитивна поведінка, при цьому ці зміни були майже перед появою можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

До того ж, із пояснень засудженого в судовому засіданні 10 грудня 2018 року (а. п. 18) вбачається, що тривале не працевлаштування ОСОБА_7 мало місце через відсутність преференцій і пільг з боку адміністрації колонії по відношенню до нього, що на думку колегії суддів, вказує на ситуативну поведінку засудженого ОСОБА_7 для створення умов для заміни йому покарання на більш м`яке.

Таким чином, з урахуванням викладеного, вбачається, що період відбування покарання, що передував для отримання засудженим ОСОБА_7 пільги на заміну призначеного покарання більш м`яким, не був сталим і стабільно позитивним, а навпаки, засуджений ОСОБА_7 характеризувався наявністю у нього ряду стягнень за порушення умов відбування покарання і лише не задовго до відбуття половини строку покарання поведінка ОСОБА_7 різко стала позитивною, що вказує на відсутність стабільних і сталих тенденцій до можливого свідомого дотримання засудженим ОСОБА_7 загальних норм поведінки та є підтвердженням того, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про необхідність заміни засудженому ОСОБА_7 не відбутої частин покарання більш м?яким.

У зв`язку з цим колегія суддів, аналізуючи апеляційні вимоги прокурора, вважає їх обґрунтованими, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає до скасуванню з постановленням нової ухвали, якою, приймаючи до уваги, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, то йому необхідно відмовити у задоволенні клопотання про заміну йому призначеного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 10 грудня 2018 року, якою засудженому за вироком Ленінського районного суду м. Полтави, від 4 червня 2015 року, за ст. 121 ч. 2 КК України ОСОБА_7 замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі на строк 3 роки 7 місяців 29 днів, скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Постановити нову ухвалу, якою засудженому за вироком Ленінського районного суду м. Полтави, від 4 червня 2015 року, за ст. 121 ч. 2 КК України ОСОБА_7 відмовити у задоволенні клопотання про заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3 - х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у цей же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4