Справа № 752/8467/17
Провадження № 1-кс/752/4055/18
У Х В А Л А

24.10.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000109,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_4 від 13.04.2018 р. про закриття кримінального провадження №0000109, відповідно до якої просив оскаржувану постанову скасувати та повернути матеріали для проведення досудового розслідування.
В обґрунтування скарги заявник зазначає, що в провадженні першого слідчого відділу прокуратури м.Києва знаходилось кримінальне провадження № 0000109, внесене на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 07.04.2014 р. за заявою ОСОБА_3 від 13.01.2014 р. стосовно співробітників управління ДСБЕЗ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.370 КК України та відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369 КК України.
13.04.2018 р. слідчим в ОВС першого слідчого відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_4 була винесена постанова про закриття кримінального провадження, яку заявник вважає незаконною.
Заявник зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови слідчим не з`ясував всі фактичні обставини, що могли б суттєво вплинути на рішення у вказаном кримінальному провадженні, досудове розслідування проведено упереджено.
10.01.2018 р. слідчим суддею Голосіївського районного суду м.Києва була скасована постанова слідчого прокуратури м.Києва ОСОБА_9 від 30.10.2017 р., відповідно до якої слідчий суддя зазначив про необхідність виконання попередніх ухвал слідчих суддів про скасування постанов про закриття кримінального провадження.
Однак, будь-яких дій слідчим вчинено не було.
В зв`язку з неповнотою проведення досудового розслідування і передбачністю винесеної постанови, заявник просить її скасувати, а справу повернути для проведення досудового розслідування.

В ході судового розгляду заявник підтримав подану скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на те, що слідчим не здійснено всіх необхідних слідчих дій, досудове розслідування проведено неповно, з ухилом на виправдовування дій працівників правоохоронного органу, не виконані ухвали слідчих суддів.
Прокурор в судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу прокуратури м.Києва перебували матеріали об`єдного досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0000109, за фактом пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі та пропозіції підкупу, вчиненої службовою особою правоохоронних органів, за ознаками слкаду кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.369, ч.2 ст.370 КК України.
13.04.2018 р. слідчим в ОВС першого слідчого відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_4 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000109 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України за відсутності в діяннях працівників УДСБЕЗ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369, ч.2 ст.370 КК України.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303, частини 1 статті 304 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно положень статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в устано99999влених цим кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
В силу положень ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
За правилами частини 3 статті, пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Постанова слідчого, прокурора складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Постанова слідчого мотивована тим, що досудовим розслідуванням встаногвлено, що умови для отримання неправомірної вигоди створювали саме ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , а не працівники УДСБЕЗ ГУ МВС України в Київській області.
Слідчий в оскаржуваній постанові посилається на те, що в ході досудового розслідування були виконані всі всказівки, викладені в ухвалах слідчих суддів Печернського районного суду м.Києва від 26.01.2017 р., від 03.06.2014 р., 15.08.2014 р., 14.11.2015 р.
Слідчим суддею встановлено, що 26.01.2017 р. слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_11 була постановлена ухвала про скасування постанови старшого слідчого тертього слідчого відділу Су прокуратури м.Києва ОСОБА_9 від 26.08.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000109,від 26.08.2016 р. та зазначено, що слідчим під час закриття кримінальнго провадження не надано оцінки даним, викладеним в мотивувальній частині ухвал слідчих суддів Печерського районного суду м.Києва від 03.06.2014 р., 15.08.2014 р., 14.11.2014 р., та 15.04.2015 р., та не взято до уваги вказівки, викладені в зазначених ухвалах.
Однією із підстав скасування постанов про закриття кримінального провадження було невиконання слідчим вказівок слідчих суддів щодо необіхдності витребування і дослідження оперативно-розшукової справи № 12/30/13 , ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Київської області щодо надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, журналів реєстрації заяв і повідомлень.
В оскаржувані постанові слідчий зазначає, що на підставі ухвали судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, що постановлено на підставі клопотання захисника ОСОБА_3 від 13.05.2014 р., було відмовлено у наданні тимчасового доступу до вищезазначених документів.
Однак, зазначеним обставинам надавалась оцінка при вирішенні питання слідчими суддями про скасування постанов про закриття кримінального провадження, які були постановлені вже після даної відмови.
Тобто, ухвали слідчих суддів залишились не виконаними.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що слідчим під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000109 не були вжиті передбачені кримінальним процесуальним законом заходи для з`ясування всіх фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, та не перевірені всі доводи потерпілого.
Враховуючи зазначені обставини, вважаю, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000109, є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000109 задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури м.Києва ОСОБА_4 від 13.04.2018 р. про закриття кримінального провадження № 0000109 скасувати

Кримінальне провадження повернути до першого слідчого відділу прокуратури м.Києва для продовження проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя