Справа № 504/676/19
Провадження № 1-кс/504/309/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

25.02.2019 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 23.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до підозрюваного,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса,

українець за національністю, громадянин України,

з базовою середньою освітою, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2019 року слідчий СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 , подала до Комінтернівського районного суду Одеської області погоджене із прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 23.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На обґрунтування свого клопотання слідчий послався на наступні фактичні обставини:

23.02.2019 біля 03:00 год. ОСОБА_6 перебував за місцем свого мешкання у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де розпивав спиртні напої разом із ОСОБА_8 . В ході розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Після закінчення сварки ОСОБА_8 залишив будинок та направився в сторону свого місця мешкання, а ОСОБА_6 взявши в будинку кухонний ніж пішов за ним.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_6 23.02.2019 біля 03 години 30 хвилин наздогнав ОСОБА_8 біля автобусної зупинки, що розташована напроти будинку АДРЕСА_1 , та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 удар ножем, що був з ним, в область черевної порожнини зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої частини живота.
Кримінальне правопорушення кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
23.02.2019 року о 12.10. год ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

23.02.2019 року слідчим СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_7 складено та погоджено прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області радником юстиції повідомлення підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яке вручено ОСОБА_6 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у клопотанні, повністю вважали доведеним обгрунтованість повідомленої підозри, послались на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:
Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зокрема, прокурор зазначив, що у підозрюваного відсутні стійкі соціальні та родинні зв`язки - не одружений, відсутнє офіційного місця роботи, що свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, характер та спосіб скоєння підозрюваним кримінального правопорушення в якому підозрюється, свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснювати тиск на свідків та потерпілого по цьому ж кримінальному провадженню.

Адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 вважали клопотання необгрунтованим, зазначили, що орган досудового розслідування не мотивував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і тому просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та вирішити питання обрання менш суворого запобіжного заходу, зокрема домашній арешт.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступних висновків:
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що є тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України.
В силу ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
-Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме:

-Витягом з ЄДРДР;

-протоколом огляду місця події від 23.02.2019, в ході якого встановлено місце вчинення злочину;

-протоколом огляду від 23.02.2019, в ході якого ОСОБА_6 добровільно надав на огляд два кухонні ножі, одним з яких він наніс удар в область живота ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду від 23.02.2019, в ході якого ОСОБА_9 добровільно надала на огляд одяг ОСОБА_8 , в якому він перебував на момент отримання тілесного ушкодження, а саме: курточка зимова, светр, спортивні штани, футболка;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , який в своїх показах чітко вказав на ОСОБА_6 , як на особу яка нанесла йому удар ножем та розповів про обставини спричинення йому тілесного ушкодження;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка надала покази щодо обставин спричинення ОСОБА_8 удару ножем;

-повідомленням про підозру;

-іншими матеріали зібраними органом досудового розслідування, що досліджені слідчим суддею в судовому засіданні.

При цьому, слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання свідків, письмові докази та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь- яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст. 183 ч.2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Приймаючи до уваги кожний із доводів захисника, слідчий суддя, однак, співставляє їх із цілями та завданнями кримінального провадження.
Слідчий суддя враховує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування ОСОБА_6 не виглядає явно переконливою, підозрюваний зареєстрований та проживає у Лиманському районі Одеської області, інкриміноване йому кримінальне правопорушення скоєно на території Лиманського району Одеської області, однак підозрюваний не одружений, не має постійного місця роботи, не має неповнолітніх дітей чи утриманців, не має місця навчання, отже вказаний ризик все ж таки існує. Отже небезпека переховування підозрюваного здається очевидною, принаймні на початковій стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що реальна небезпека чинення тиску на свідків, потерпілого може мати місце на початковій стадії досудового розслідування цієї справи, і може зменшитись лише з певним часом (справа Летельє проти Франції, 12369/86, 26 червня 1991 року).

Отже цей ризик слідчий суддя вважає слушним, оскільки мають бути допитані безпосередні свідки даного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не поділяє думку органу досудового розслідування про те, що існує об`єктивний ризик перешкоджання підозрюваним іншими чином кримінальному провадженню.

Цей ризик не доведений.

Слідчий суддя приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя приймає до уваги сам характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, те, що воно скоєно із небезпекою для життя потерпілого, в стані алкогольного сп`яніння, оскільки підозрюваний та потерпілий до цього вживали алкогольні напої разом, після чого і виникла сварка.

Слідчий суддя, виходячи із правил ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає можливим не обирати альтернативний запобіжний захід, і не застосовувати право визначати розмір застави, оскільки інкримінований підозрюваному злочин вчинений із застосуванням насилля небезпечного до життя потерпілого.

Таким чином обрання альтернативного запобіжного заходу неможливо, принаймні на початковій стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя враховує, що сторона захисту не надала обгрунтованих доказів, які б спростували наявність наведених ризиків, або істотно їх знижували.

Наявність у підозрюваного матері та інших братів та сестер хоча і знижує встановлені слідчим суддею ризики, проте не до такого ступеня, що надало би можливість вирішити питання обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, приймаючи до уваги обсяг процесуальних дій, які необхідно провести органам досудового слідства, враховуючи необхідність дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважає що вказаний слідчим строк тримання під вартою підозрюваного буде достатнім та розумним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 314-316,369-372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_7 , -задовольнити.
Обрати на час досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на шістдесят діб.
Строк дії ухвали розпочинається негайно.
Строк тримання під вартою рахувати з 23 лютого 2019 року 12.10 год. до 23 квітня 2019 року о 12.10 год.
Ухвалу для організації її виконання направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», та до Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області для здійснення належного контролю.
Ухвала слідчого судді виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1