Справа № 191/3350/17
Провадження № 1-кп/191/380/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001675 від 22 серпня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м.Синельникове Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта повна загальна середня, не одруженої, маючої на утриманні малолітню доньку, не працюючої, зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2017 року приблизно о 21-30 годин ОСОБА_3 , знаходячись поблизу під`їзду №2 будинку №36 на вул.Миру в м.Синельникове Дніпропетровської області, зустріла раніше їй знайому ОСОБА_5 , відносно якої мала давні неприязні відносини. Потерпіла, побачивши ОСОБА_3 , з метою уникнення конфлікту почала обходити ОСОБА_3 справа, яка в цей час знаходилась перед входом до під`їзду №2 та перегородила прохід велосипедом. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виникла словесна сварка, в ході якої у останньої, яка бажала помститися за давні образи з боку потерпілої, раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_3 , перебуваючи біля під`їзду №2 будинку №36 на вул.Миру в м.Синельникове, діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини можливо спричинити тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та свідомо допускаючи їх настання, знаходячись на відстані приблизно 0.5-0.7 м. від потерпілої, в положенні обличчям до обличчя, таким чином, що велосипед знаходився між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з метою спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, умисно нанесла їй один удар кулаком своєї правої руки в праву частину обличчя в ділянку правого ока. Внаслідок удару потерпіла впала на асфальтоване покриття на колінні суглоби. Далі, коли ОСОБА_7 піднялася з землі, ОСОБА_3 , бажаючи продовжити свої злочинні дії відносно потерпілої, своїми обома руками схопила потерпілу за обличчя та почала дряпати шкіру на обличчі нігтями пальців своїх обох рук та ще нанесла один удар правою ногою по лівій руці в ділянку передпліччя. Після цього ОСОБА_5 , бажаючи уникнути суперечки, почала заходити до під`їзду та в цей момент ОСОБА_3 штовхнула свій велосипед в бік потерпілої та вдарила її по спині в ділянку попереку, внаслідок чого ОСОБА_5 впала на асфальтоване покриття на сідниці.Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 згідно висновку судового експерта №329-Е від 12 вересня 2017 року спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді численних смуто-подібних саден шкіри в області доба справа та зліва, нижніх повік обох очей, біля зовнішнього кута лівого ока, переривчастого синця і садження шкіри на тлі його у попереково-крижовій області по середній лінії, 2-х саден шкіри на внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, 2-х саден шкіри на зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині, які як кожне окремо, так і у своїй сукупності відповідають категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала повністю, щиро покаялася і підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Також зазначила, що спричинила потерпілій тілесні ушкодження із помсти за давні образи з її боку, яка неодноразово ображала як обвинувачену, так і її малолітню доньку.Просила застосувати до неї вимоги Закону України «Про амністію у 2016 році».

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні пояснила, що 06 серпня 2017 року приблизно о 21-30 годин ОСОБА_3 , знаходячись поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , спричинила їй тілесні ушкодження при вказаних в обвинувальному акті обставинах;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що обставин спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень вона особисто не бачила. 07 серпня 2017 року вона зустріла ОСОБА_5 , яка була в окулярах. Вони почали спілкуватися і зі слів потерпілої їй стало відомо, що ОСОБА_3 спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді подряпин під правим і лівим оком. Також бачила у потерпілої синець на спині;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 22 серпня 2017 року до ЄРДР внесена інформація за фактом спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (т.2 а.с.1);

- протоколом прийняття від потерпілої ОСОБА_5 заяви про спричинення їй тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_3 (т.2 а.с.9);

- актом судово-медичного обстеження №295 від 07 серпня 2017 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді численних смуго подібних саден шкіри в області лоба справа і зліва, нижніх повік обох очей, біля зовнішнього кута лівого ока, переривчатого синця і садження шкіри на тлі його у попереково-крижовій області по середній лінії, 2-х саден шкіри на внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, 2-х саден шкіри зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині. Встановлені тілесні ушкодження заподіяні дією тупого твердого предмету (предметів) або при ударі о нього (них). Всі вказані тілесні ушкодження відповідають категорії легких тілесних ушкоджень і могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних у відношенні та самою обстеженою, тобто 06 серпня 2017 року (т.2 а.с.10-11);

- висновком судово-медичної експертизи №329-Е від 12 вересня 2017 року, згідно якого Всі вказані тілесні ушкодження відповідають категорії легких тілесних ушкоджень і могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних у відношенні та самою обстеженою, тобто 06 серпня 2017 року (т.2 а.с.16-17);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12 вересня 2017 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка показала обставини спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 (т.2 а.с.22-25);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №330 від 12 вересня 2017 року, згідно якого судово-медичні експертні дані щодо характеру, чисельності та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , не суперечать механізму та умовам їх спричинення, відображеним у наданому протоколі слідчого експерименту від 12 вересня 2017 року за участю самої потерпілої ОСОБА_5 (т.2 а.с.27-28);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21 вересня 2017 року за участю підозрюваної ОСОБА_3 , яка показала обставини спричинення нею тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 (т.2 а.с.47-49);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №344 від 21 вересня 2017 року, згідно якого судово-медичні експертні дані щодо характеру, чисельності та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , не суперечать механізму та умовам їх спричинення, відображеним у наданому протоколі слідчого експерименту від 21 вересня 2017 року за участю підозрюваної ОСОБА_3 (т.2 а.с.51-52).

Від допиту інших свідків сторони обвинувачення прокурор відмовився.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, потерпілу, свідка, дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, дії обвинуваченої вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченій, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Виходячи з вищенаведених обставин, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України, у вигляді громадських робіт.

В той же час у п.в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» зазначено, звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Вчинений обвинуваченою ОСОБА_3 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Згідно копії свідоцтва про народження, обвинувачена ОСОБА_3 має малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.46).

Отже, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 мала малолітню дитину, тому на неї поширюється дія п.в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» і застосування зазначеної норми є не правом, а обов`язком суду.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 вказаного Закону і звільнити його від відбування призначеного покарання.

Цивільного позову у справі не заявлено.

Процесуальні витрати і речові докази у справі відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 суд вважає за необхідне не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 30 (тридцять) діб з дня його проголошення.

Обвинуваченій і прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1