Дата документу 02.04.2019
Справа № 501/679/19
У Х В А Л А
02 квітня 2019 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді надійшло Іллічівського міського суду Одеської області вказане клопотання, в якому зазначено наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 січня 2019 року до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 17 січня 2019 року, о 16 годині невстановлена особа, перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку однієї пляшки рому, після чого, біля виходу була зупинення співробітниками охорони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Документ що засвідчує його особу у нього відсутній, що унеможливлює підтвердити його особистість.
У зв`язку із тим слідчий просить слідчого суддю надати тимчасовий доступ із можливістю тимчасового вилучення копії наступних документів: завіреної копії заяви (Ф-1) на отримання паспорта громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .
В судове засідання слідчий ОСОБА_3 , яка була належним чином повідомленна про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не прибула, що не перешкод подальшому розгляду клопотання.
Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий, який звернувся із клопотанням про тимчасовий доступ до документів, не використав усі надані йому можливості для самостійного їх витребування та отримання.
Згідно ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, зокрема, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок тощо.
В матеріалах клопотання відсутні дані про те, що особа, яка звернулася із клопотанням про тимчасовий доступ до документів, зверталася до особи, у володінні якої знаходяться зазначені в клопотанні документи, із вимогою про їх витребування.
Положення ч.1 ст.86, частин 2 та 3 ст. 93 КПК України, ч.1 ст.160 КПК України, вказує на те, що застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч.7 ст.163 КПК України) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо:
1) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи;
2) речі та документи згідно зі ст.162 КПК України містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК України.
Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, застосуванням заходу забезпечення кримінального провадження органи досудового розслідування намагаються досягти мети, яка саме таким заходам не властива. Зокрема, це стосується випадків, коли у клопотанні порушується питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів.
Клопотання слідчих в окремих випадках ґрунтуються на необхідності правомірного доступу та вилучення речей, які можуть бути речовими доказами. Проте поза увагою слідчого, прокурора, слідчого судді залишається та обставина, що збирання доказів, в тому числі і речових, відбувається через інститут слідчих дій (зокрема, вилучення в ході огляду, проведення обшуку). У таких випадках неправильне розуміння органами досудового розслідування, слідчими суддями положень кримінального процесуального закону фактично зумовлює підміну слідчих дій заходом забезпечення кримінального провадження. Слідчим суддям необхідно враховувати, що згідно з ч.4 ст.132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч.1 ст.223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Документи, до яких просить надати доступ з можливістю їх вилучення, не є охоронюваною законом таємницею в розумінні положень ст.162 КПК України, а відтак сторона обвинувачення не позбавлена можливості самостійно звернутися до особи, у володінні якої знаходяться зазначені в клопотанні документи з клопотанням про витребування необхідних документів, і лише у випадку відмови в доступі до них, звернутися до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.160 КПК України, що не звільняє її від обов`язку довести обставини, з якими закон пов`язує тимчасовий доступ до речей і документів в порядку збирання доказів.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що доступ до документів, про які йдеться в клопотанні слідчого, може бути здійснено шляхом їх витребування та отримання, як це зазначено в ч.2 ст.93 КПК України, а вирішення даного питання в порядку тимчасового доступу є передчасним, а відтак в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.110, 131-132, 159-164 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя