УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0002749

за апеляційною скаргою прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болеславчик Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 22.02.2010 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено з іспитовим строком 1 рік;

2) 21.01.2011 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; 23.05.2012 р. за постановою Ленінського районного суду Кіровоградської області невідбута частина покарання у виді позбавлення волі замінена більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 26 днів;

14.02.2013 р. за ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на 11 місяців 9 днів,

-обвинуваченого за ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у виді неправильного звільнення від відбування покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. В іншій частині вирок залишити без змін.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає зазначений вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у безпідставному застосуванні ст. 75 КК України.

Зазначає, що, призначаючи обвинуваченому покарання та приймаючи рішення про можливість звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілому завданий збиток. Проте, вважає, що поза увагою суду та без відповідної оцінки, залишено дані щодо особи обвинуваченого, а саме те, що останній раніше судимий за корисливі злочини та на момент вчинення злочину попередня судимість не погашена, не має постійного доходу, викрадення чужого майна обрав способом свого забезпечення та має негативну характеристику за місцем проживання.

Стверджує, що вказане свідчить про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та суперечить висновку суду про наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та відшкодування завданих збитків, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів. У зв`язку з цим, вважає, що суд, врахувавши такі обставини, як ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, не надав їм належної оцінки, що потягло за собою безпідставне застосування ст. 75 КК України.

За наведених обставин, прокурор вважає, що звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, не сприятиме його виправленню, та може створити у обвинуваченого та інших осіб, схильних до вчинення аналогічних злочинів, хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В червні місяці 2017 року, точну дату слідством не встановлено, приблизно о 18.00 год. ОСОБА_6 , з трактора МТЗ 80 державний номер НОМЕР_1 , який знаходився позаду огородженої території домоволодіння ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , відкрутивши кришку заднього баку, таємно викрав двадцять літрів дизельного пального, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 409 грн.

Крім того, на початку вересня 2017 року, точну дату слідством не встановлено, приблизно о 18 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, на території домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , проник до голуб`ятника, який знаходиться у підсобному приміщенні, звідки таємно викрав десять голубів, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1000 грн.

Суд першої інстанції ОСОБА_6 визнав винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, повторно дослідивши дані щодо особи обвинуваченого, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України є правильними та апелянтом в цій частині не оспорюються.

Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через застосування закону, який не підлягав застосуванню, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням лише у тому випадку, коли, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, належно вмотивувавши такий висновок.

Згідно вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При ухваленні вироку відносно ОСОБА_6 суд першої інстанції даних вимог закону дотримався в повній мірі.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнано щире каяття ОСОБА_6 та відшкодування потерпілому завданої майнової шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, в межах санкції ч. 2 та 3 ст. 185 КК України, і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів та відповідає меті покарання, визначеній ч. 2 ст. 50 КК України. В цій частині вирок також не оспорюється апелянтом.

Що стосується звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то суд достатньо врахував тяжкість вчинених злочинів, його конкретні обставини, незначну майнову шкоду, яка відшкодована потерпілому, відсутність претензій у потерпілого та обставини, що пом`якшують покарання.

На думку апеляційного суду, та обставина, що обвинувачений висловив щире каяття як під час розгляду в суді першої, так і апеляційної інстанцій, відшкодував заподіяну майнову шкоду, свідчить про критичне ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого, бажання залагодити ситуацію, що сталася.

Зазначені обставини в сукупності утворюють підстави вважати про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому є правильними висновки суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Хоча ОСОБА_6 раніше двічі судимий, та 14.02.2013 р. звільнений умовно-достроково, однак зазначена обставина не є перешкодою для його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для скасування вироку в частині звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3