ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1867/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000068 від 24.07.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою,військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та 02.07.2015, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), яка дислокується у АДРЕСА_2 від 02.07.2015 № 140 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення.
Цього ж дня, ОСОБА_4 призначений на посаду радіотелеграфіста відділення управління взводу управління батареї управління та артилерійської розвідки бригадної артилерійської групи військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ), а також вважається таким, що прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.
Згідно п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі - Статутів) Закону України «Про національну гвардію України», повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
У період з 12.01.2016 по 27.01.2016 солдат ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування у відділенні реабілітації та професійної патології військової частини НОМЕР_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Проте, діючи в порушення зазначених вимог законодавства, після закінчення стаціонарного лікування, солдат ОСОБА_4 , 28.01.2016 вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитися вчасно на службу з лікувального закладу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, у період з 28.01.2016 по 20.07.2018 солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, діючи умисно, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин, в умовах особливого періоду до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки в цей період не виконував, часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини.
У подальшому, 20.07.2018 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, солдат ОСОБА_4 , добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону і заявив про себе.
У період ухилення від виконання своїх службових обов`язків з 28.01.2016 по 20.07.2018 солдат ОСОБА_4 , постійно перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_4 .
Таким чином,солдат ОСОБА_4 ,по закінченню стаціонарного лікування у відділенні реабілітації та професійної патології військової частини НОМЕР_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 28.01.2016 по 20.07.2018 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, діючи умисно, не з`явився вчасно на службу до військової частини- польова пошта НОМЕР_1 (на даний час військова частина НОМЕР_2 ) з лікувального закладу відділення реабілітації та професійної патології військової частини НОМЕР_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки в цей період не виконував, часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин, в умовах особливого періоду крім воєнного стану, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно будучи військовослужбовцем військової частини, по закінченню стаціонарного лікування у відділенні реабілітації та професійної патології військової частини НОМЕР_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 28.01.2016 по 20.07.2018 не з`явився на службу до військової частини з лікувального закладу, та весь час знаходився за місцем проживання, проте 20.07.2018 він самостійно прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону та заявив про себе. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до довідки брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її провеження і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Речові докази - відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавленння волі строком на 3 / три/ роки.
На підставі вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1