Постанова
Іменем України
6 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 333/2500/15-к
провадження № 51-3231км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
виправданих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ),
захисника ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну ОСОБА_10 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002829 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Люботина Харківської області, жительки м. Запоріжжя, та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Дунаївки Приазовського району Запорізької області, жительки м. Запоріжжя,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачувались у заволодінні бюджетними грошовими коштами шляхом зловживання службовим становищем вчиненим за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
Розпорядженням Запорізького міського голови № 1022к від 10 серпня 2012 року ОСОБА_6 було призначено на посаду директора Департаменту освіти та науки, молоді та спорту Запорізької міської ради та присвоєно 9 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.
Наказом Департаменту освіти та науки, молоді та спорту Запорізької міської ради № 52к від 20 серпня 2012 року ОСОБА_7 було призначено на посаду директора Запорізької гімназії № 107 Запорізької міської ради Запорізької області.
Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обіймали посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій і являлися службовими особами.
Відповідно до статуту Запорізької гімназії № 107 Запорізької міської ради Запорізької області, фінансування гімназії здійснюється за дорученням засновника Департаментом освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради та територіальним відділом освіти і науки, молоді та спорту Комунарського району м. Запоріжжя відповідно до законодавства на основі її кошторису.
Згідно кошторисів, розрахунків до них, штатних розписів та тарифікаційних списків вчителів та інших працівників гімназії на 2012-2014 роки, за рахунок загального фонду за КТКВ 070201 «Загальноосвітні школи» були затверджені кошти з урахуванням 100 тижневих годин для роботи з обдарованими дітьми, що навчаються в гімназії, які затверджені у тарифікаційних списках вчителю з факультативів та індивідуальних групових занять.
З метою заволодіння цими бюджетними коштами ОСОБА_6 , за попередньою змовою з директором Запорізької гімназії № 107 ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що додатково бюджетні кошти на фінансування методичної та науково-експериментальної роботи протягом 2012-2014 років Запорізькій гімназії №107 не виділялись та не затверджувалися, а також те, що науково-методичне забезпечення системи освіти та підвищення кваліфікації педагогічних працівників у м. Запоріжжі здійснюється інформаційно-аналітичним методичним центром Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради та КЗ «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» Запорізької обласної ради, які безкоштовно здійснюють науково-методичний супровід діяльності навчальних закладів м. Запоріжжя, усвідомлюючи, що згідно тарифікаційних списків вказаного навчального закладу не була передбачена посада методиста, у зв`язку з чим бюджетні асигнування для проведення робіт, не пов`язаних з викладацькою діяльністю гімназії не виділялись, 26 вересня 2012 року подала на ім`я директора гімназії ОСОБА_7 заяву про прийняття її на посаду вчителя математики для проведення групових та індивідуальних консультацій з учнями та адміністративно-управлінським персоналом з тижневим навантаженням 9 годин.
На підставі згаданої заявинаказом директора гімназій ОСОБА_7 № 73 від 19 жовтня 2012 року ОСОБА_6 було прийнято на роботу з тижневим навантаженням 9 годин із вакантних індивідуально-групових занять.
В порушення наказу Міністерства освіти і науки України № 665 від 01 червня 2013 року «Про затвердження кваліфікаційних характеристик професій (посад) педагогічних та науково-педагогічних працівників навчальних закладів» та спільного наказу Міністерства соціальної політики України і Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 547/1438 від 16.12.2011 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо формування кваліфікаційних характеристик професій працівників», 01 жовтня 2012 року ОСОБА_7 затвердила функціональні обов`язки сумісника ОСОБА_6 , які не відповідають посадовим обов`язкам педагогічного працівника загальноосвітнього закладу та встановила розмір посадового окладу у сумі, що відповідає посадовому окладу вчителя вищої категорії з урахуванням підвищення за звання «вчитель-методист» та підвищення за роботу в гімназії.
30 серпня 2013 року ОСОБА_6 знову подала заяву на ім`я директора гімназії ОСОБА_7 про прийняття її на посаду вчителя математики з метою проведення індивідуальних та групових занять для учнів та консультацій з адміністративно-управлінським персоналом з питань впровадження педагогічних інновацій з тижневим навантаженням 9 годин.
Відповідно до наказу директора гімназії ОСОБА_7 № 62к/тр від 02 вересня 2013 року ОСОБА_6 прийнято на роботу з тижневим навантаженням 9 годин із вакантних індивідуально-групових занять, визначено функціональні обов`язки та встановлено посадовий оклад.
При цьому ОСОБА_6 , маючи повноваження щодо здійснення контролю за витрачанням ІНФОРМАЦІЯ_3 бюджетних коштів та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби,не вживала в межах своєї компетенції будь-яких дій щодо скасування наказів і розпоряджень директора гімназії ОСОБА_7 , які суперечили законодавству та призводили до витрачання бюджетних грошових коштів на виплати не передбачені кошторисом навчального закладу.
У такий спосіб, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , в період з 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2014 року, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом отримання в Запорізькій гімназії № 107 Запорізької міської ради заробітної плати за виконання робіт не пов`язаних із викладацькою діяльністю, за рахунок коштів, які були виділені додатково для фінансування роботи з обдарованими дітьми, заволоділа бюджетними грошовими коштами на загальну суму 16601,90 гривень.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК та виправдано у зв`язку із відсутністю в їх діянні складу вказаного кримінального правопорушення.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року вказаний вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі процесуальний керівник у кримінальному провадженні -прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу апеляційного суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На думку прокурора, у своєму рішенні апеляційний суд не навів належних мотивів щодо необґрунтованості доводів викладених у його апеляційній скарзі, а тому постановлена цим судом ухвала не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК).
Прокурор вважає, що при постановленні вироку суд першої інстанції не врахував усіх наданих стороною обвинувачення доказів, які дають достатні підстави зробити висновок про те, що у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був заздалегідь розроблений план на заволодіння бюджетними коштами. На переконання прокурора, суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам у справі, що істотно вплинуло на його висновки та залишилось поза увагою апеляційного суду.
Позиція учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні касаційну скаргу підтримав, просив ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Сторона захисту просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити рішення апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтовано.
При ухваленні судового рішення апеляційний суд цих вимог закону дотримався.
Як убачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі прокурор посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та просив скасувати виправдувальний вирок районного суду й ухвалити новий вирок, яким визнативинуватими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм правопорушеннята постановити обвинувальний вирок, призначивши покарання у межах санкції ч. 3 ст. 191 КК, із застосуванням положень ст. 75 КК.
Відмовляючи у задоволенні скарги, апеляційний суд дав належну оцінку наведеним у ній доводам прокурора, навів мотиви щодо їх безпідставності, перевірив обставини кримінального провадження і дійшов умотивованого висновку про необхідністьзалишити виправдувальний вирок районного суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.
Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 виконувалау гімназії роботу визначену функціональними обов`язками, за що фактично отримувала заробітну плату, а встановлення спеціалістами ДФІ порушення при її призначенні на посаду та невідповідність її функціональних обов`язків вимогам законодавства можуть свідчити лише про певні фінансові порушення, але аж ніяк про наявність у діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу інкримінованого злочину.
Як встановлено судами, згідно статуту Запорізької гімназії № 107 Запорізької міської ради та посадової інструкції директора гімназії ОСОБА_7 виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, є службовою особою. Згідно п.13, 14 розділу 2 посадової інструкції директор гімназії зобов`язаний здійснювати підбір, прийом на роботу і розстановку кадрів, призначати на посаду і звільняти з посади працівників, визначати посадові обов`язки працівників. (а.с. 175-176 т.2).
Наказом директора гімназії ОСОБА_7 від 19 жовтня 2012 р. ОСОБА_6 прийнято на роботу з 1 жовтня 2012 року до 24 травня 2013 року з тижневим навантаженням 9 год. із вакантних індивідуально-групових занять за сумісництвом (т.1 а.с. 219).
Наказом директора гімназії ОСОБА_7 від 2 вересня 2013 ОСОБА_12 прийнято на роботу з 2 вересня 2013 року за сумісництвом (т. 1, а.с. 221).
Згідно з функціональними обов`язками, затвердженим наказами директора гімназії ОСОБА_7 від 25 вересня 2012 року та 2 вересня 2013 року, ОСОБА_6 проводить консультації з організації поточного і перспективного планування діяльності педагогічного колективу з питань інновацій в навчально-виховному процесі гімназії; надає теоретичну, методичну, практичну допомогу з питань управління навчально-виховним процесом закладу; проводить індивідуальні та групові консультації адміністрації школи з питань управлінської діяльності закладу щодо впровадження інноваційних технологій та з інших питань; здійснює методичний супровід інноваційно-управлінської діяльності щодо удосконалення навчально-педагогічної технології «Азимут»; здійснює науково-теоретичну, методичну підготовку щодо впровадження акмеологічних систем навчання і форм організації навчальної діяльності; коригування навчальних планів, програм відповідно до вимог ефективних систем навчання; надання допомоги в розробці ефективних форм і засобів впливу на особистість учнів (т. 2 а.с. 40-43).
Апеляційний суд обґрунтовано вказав, що висновки суду першої інстанції про недоведеність у діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,які підтвердили, що ОСОБА_6 працювала в гімназії щосереди увечері та щосуботи зранку, в період з жовтня 2012 року по 22 травня 2013 року, та з вересня 2013 року по 29 березня 2014 року (т. 2, а.с. 81-86),проводила заняття з педагогічним складом, займалась підготовкою документів необхідних для проходження атестації гімназією, надавала методичну та практичну допомогу з питань управління навчально-виховним процесом, здійснювала корегування навчальних планів та програм. Крім того, свідок ОСОБА_22 , яка працює в Інституті післядипломної підготовки вчителів, пояснила, що у випадку необхідності керівництво навчального закладу вправі залучати будь-якого фахівця самостійно, ця допомога є оплачуваною. Свідок ОСОБА_23 , пояснив, що відповідно до тарифікаційних списків в гімназії була вакантна посада на факультативи індивідуально-групових занять, за рахунок якої і оплачувалась робота ОСОБА_6 .
Положення статуту Запорізької гімназії № 107 передбачають право гімназії самостійно приймати рішення і здійснювати діяльність у межах своєї компетенції, передбаченої законодавством України та власним статутом (п. 1.8); визначити форми, методи і засобі організації навчально-виховного процесу за погодженням із засновником або за його дорученням,у межах коштів виділених на дані цілі (п. 1.11).
Незгода прокурора із оцінкою доказів наданих судом не може свідчити про те, що ці докази було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Наведені в касаційній скарзі прокурора мотиви не спростовують правильності висновків викладених у судових рішеннях і не містять переконливих доводів, які би дозволяли Верховному Суду дійти висновку, що їх було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність.
Ухвала апеляційного суду є належно умотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, у ній наведено мотиви з яких виходив цей суд та положення закону якими він керувався при постановленні рішення.
Зважаючи на викладене, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 та пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3