У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2264/18

Номер провадження 1-в/184/123/18

12 листопада 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженої: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, до засудження не працювала, зареєстрована: АДРЕСА_1 , засудженої: 09.06.2015 року Снятинським районним судом Івано Франківської області за ч.3 ст.286, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Івано Франківської області від 27.08.2015 року визнано винною за ч.3 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання обмеження волі строком на 03 роки 03 місяці 05 днів, згідно ст.82 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 ,
представника ПВЦ-79 ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_4 , -
ВСТАНОВИВ:
01.11.2018 року до Орджонікідзевського міського суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженої ОСОБА_4 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання про заміну не відбутої частини покарання у виді обмеження волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт з відрахуванням з заробітної плати ОСОБА_4 15% в дохід держави підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що засуджена ОСОБА_4 сумлінно ставитися до виконання вимог режиму установи та до праці, подає позитивний приклад іншим засудженим, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, бере участь в організації виховних заходів, бере участь у роботі самодіяльних організаціях, проявляє соціально корисну активність. За період відбування покарання в Покровському виправному центрі №79 засуджена ОСОБА_4 своєю поведінкою, ставленням до вимог режиму утримання, добросовісною працею повністю довела своє виправлення, оскільки має два заохочення, стягнень не має, щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також проявила своє дієве покаяння, що виразилося в тому, що в повному обсязі двом потерпілим вже відшкодована завдана як матеріальна, так і моральна шкода в добровільному порядку без виконавчого листа. На даний час на виконанні в Державній установі «Покровський виправний центр №79» виконавчих листів немає.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 клопотання адвоката ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на те, що вона сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела, що стала на шлях виправлення, оскільки за місцем відбування покарання характеризується позитивно, немає жодних стягнень, а лише заохочення. Крім того зазначила, що у вчиненому злочині вона щиро розкаялась та усвідомила протиправність своїх дій, що виразилось у добровільному відшкодуванні шкоди двом потерпілим у повному обсязі. Також зазначила, що відбуваючи покарання у виді виправних робіт зможе у більшому обсязі відшкодувати завдану шкоду іншим потерпілим.

Представник ДУ «ПВЦ (№79)» в судовому засіданні при вирішення вказаного клопотання зазначила, що засуджена ОСОБА_4 своїм ставленням до праці надає позитивний приклад іншим засудженим. За час відбування покарання характеризується позитивно, має два заохочення за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, стягнень не має, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, норму виробітку виконує на високому рівні. Жодних зауважень щодо ставлення засудженої до праці чи її поведінки у адміністрації установи немає, а тому вважають, що засуджена довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджена ОСОБА_4 не довела своє виправлення, усім потерпілим шкода не відшкодована, що й не заперечується засудженою. Крім того зазначає, що з урахуванням тяжкості вчиненого засудженою злочину, його характеру та суспільної небезпеки, у разі заміни покарання засудженій більш м`яким, не буде досягнуто мети покарання, передбаченої ст..50 КК України. Також вказує на те, що до засудженої вже застосовувалась заміна покарання більш м`яким, що є підставою для відмови у задоволенні даного клопотання.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

При цьому, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 09.06.2015 року засуджена Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 286, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі вироку Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.08.2015 року ОСОБА_4 визнано винною за ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Рішенням комісії з питань розподілення, направлення, переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Івано-Франківській області (протокол №18 від 28.09.2015 року) визначено виправну колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для засуджених жінок.
Водночас, ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року ОСОБА_4 замінено не відбуту частину покарання строком 3 роки 3 місяці 5 днів на обмеження волі згідно ст.82 КК України.

Згідно матеріалів справи, невідбутий строк покарання засудженої ОСОБА_4 станом на 12.11.2018р. становить 01 рік 10 місяців та 05 днів.

Таким чином, станом на час розгляду справи в суді вимога ч.4 ст.82 КК України дотримана.

У відповідності до роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ, які викладені у п.17 постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Так, згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_4 відбуває покарання з 17.09.2015 року. До державної установи ДУ «ПВЦ (№79)» вона прибула 24.10.2015 року із Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)». По прибуттю до установи рішенням комісії була розподілена до бригади №51, відділення №5 та працевлаштована до майстерні установи вишивальницею, на даний час працевлаштована до бригади №13 майстерні установи вишивальницею. За період відбуття покарання в установі ДУ «ПВЦ (№79)» характеризується позитивно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, сумлінною поведінкою надає приклад іншим засудженим; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; бере особисту участь в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.

Крім того, як свідчать матеріали справи, за час відбування покарання засуджена ОСОБА_4 2 рази заохочувалась керівництвом установи за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, стягнень не має.

У судовому засіданні повноважний представник установи виконання покарань, надану засудженій ОСОБА_4 характеристику підтримала у повному обсязі та зазначила, що на думку адміністрації установи засуджена заслуговує на застосування ст..82 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

При цьому, як матеріалами справи, так і поясненнями представника установи відбування покарань встановлено, що засуджена ОСОБА_4 за час відбування покарання не має як дійсних дисциплінарних стягнень, так і знятих чи погашених в установленому законом порядку, напроти, має два заохочення від керівництва установи.

Вищевказані факти свідчать, на думку суду, про дійсне, а не уявне бажання у засудженої ОСОБА_4 дотримуватись встановленого порядку як у виправній колонії, так і в суспільстві, що у свою чергу свідчить про становлення засудженої на шлях виправлення.

Водночас, будь-яких інших умов або застережень при застосуванні пільги за ст. 82 Кримінального кодексу України не передбачено.

Також слід зазначити, що засуджена добровільно та повністю відшкодувала двом потерпілим як матеріальні збитки, завдані злочином, так і моральну шкоду, що підтверджується розписками потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які містяться в матеріалах справи, незважаючи на те, що для застосування ст..82 КК України відшкодування шкоди не є необхідною та обов`язковою обставиною.

Крім того, суд вважає, що застосування до засудженої ОСОБА_4 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин та даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Даний висновок суду ґрунтується на тому, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно-дострокового звільнення від відбування покарань, не веде до зміни кримінально-правового статусу особи засудженої, оскільки вона вважається такою, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.

Також, при вирішенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд враховує положення ч.8 ст.154 КВК України, відповідно до яких особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
З огляду на наявні матеріали справи, вимоги коментованої статті також були дотримані.
Отже, враховуючи вищевикладені факти, суд вважає, що засуджена ОСОБА_4 остаточно стала на шлях виправлення та виховання, а тому заслуговує на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, а саме виправними роботами, відповідно до ст. 82 Кримінального кодексу України.

При визначенні виду більш м`якого покарання засудженій ОСОБА_4 , суд враховує послідовність їх розташування, яка розміщена в ст. 51 КК України.

При цьому слід зазначити, що при заміні не відбутої частини покарань більш м`яким суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст. 51 КК України.

У свою чергу, порядок призначення покарання у виді виправних робіт чітко регламентовано ст. 57 КК України, відповідно до якої покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

При цьому, виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

З огляду на вимоги ч. 2 ст. 57 КК України засудженій ОСОБА_4 може бути призначено покарання у виді виправних робіт.

Так, судом в судовому засіданні встановлено, що засуджена ОСОБА_4 працездатного віку, працездатна, по місцю відбування покарання працевлаштована, добре відноситься до праці, після звільнення з місць позбавлення волі буде працевлаштована на посаду прибиральниці в TOB «АВТО ДРАЙВ ПЛЮС» і буде з її заробітної плати проводитись відрахування в бюджет, що підтверджується гарантійним листом TOB «АВТО ДРАЙВ ПЛЮС», яке міститься в матеріалах справи.

За таких обставин, зважаючи на наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання захисника засудженої ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженої ОСОБА_4 є обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, а саме - заміни засудженій ОСОБА_4 не відбутої частини основного покарання у виді обмеження волі, строком 01 рік 10 місяців 5 днів на більш м`яке покарання у виді виправних робіт по місцю роботи, строком на 01 рік 10 місяців 5 днів з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 407 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Замінити засудженій ОСОБА_4 не відбуту частину основного покарання у виді обмеження волі, строком 01 рік 10 місяців 5 днів, призначеного за вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.08.2015 року, яке ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року замінено на обмеження волі згідно ст.82 КК України на більш м`яке покарання у виді виправних робіт по місцю роботи, строком на 01 рік 10 місяців 5 днів з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст оголошено 16.11.2018р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1