Справа № 459/357/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/219/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2018 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, Львівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.01.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області за ст.ст.115 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі; звільненого з місць позбавлення волі на підставі ухвали Дрогобицького міського суду Львівської області від 06.12.2017 року, відповідно до ст.81 КК України умовно-достроково строком 3 місяці 5 днів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, -
з участю: обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підстав ст.71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.01.2012 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десять) днів позбавлення волі. Міру запобіжного заходу-домашній арешт, до вступу вироку у законну силу, залишено без змін. Строк відбуття покарання постановлено рахувати з часу фактичного затримання після набрання вироком законної сили. У строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк перебування під вартою з 21.01.2018 року по 08.06.2018 року включно. Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 21.01.2018 близько 01 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розбивши шибу вікна квартири АДРЕСА_2 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , проник туди де виявив телевізор марки «Telefunken» вартістю 1200 грн., який забравши з меблевої стінки переніс до виходу з метою подальшого викрадення, проте не зміг вчинити усіх дій, які вважав небідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками поліції.
На вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким його визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, та призначити покарання, в межах санкції передбаченої відповідною частиною статті КК України, у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання частини невідбутого покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.01.2012, з врахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно призначити йому покарання у виді 7 місяців 5 днів позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим на винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповнотою судового розгляду, без дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Зазначає, що стороною захисту 05.03.2018 було подано клопотання про долучено письмових документів до матеріалів кримінального провадження, а саме копія листа Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області № 12аз/01/10 від 31.01.2018 та копію зображення №5 фототаблиці до протоколу огляду місця події від 21.01.2018, відомості викладені в даних документах мають важливе значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження. Однак судом першої не було оголошено даного клопотання та долучені до нього документи, та у вироку суду не надано жодної оцінки долученим документам. Вказує, що такими діями суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни вироку. Крім цього зазначає, що у вироку суду невірно зазначено час вчинення кримінального правопорушення. Також вказує, що в ході проведення судового слідства, під час допиту потерпілого, обвинуваченого, свідків, дослідження доказів, стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено факт наявності в його діях прямого умислу та корисливого мотиву спрямованих на таємне викрадення чужого майна. Тобто стороною обвинувачення належним чином та допустимими доказами не доведено наявність в його діях кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка просить оскаржений вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Факт проникнення в помешкання потерпілого ОСОБА_9 - квартиру АДРЕСА_2 визнається обвинуваченим ОСОБА_6 та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які затримали останнього в приміщенні цієї квартири.

Потерпілий ОСОБА_9 в суді ствердив, що після затримання ОСОБА_6 побачив, що у квартирі порушена обстановка: побите вікно, відсунутий стіл, перекинутий посуд, зірваний карниз, а телевізор, який стояв на тумбочці, знаходився коло стола на виході з кімнати. Фактично майно викрадене не було.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є чоловіком сестри обвинуваченого та сусідом потерпілого. Проживає по АДРЕСА_3 . Його дружина успадкувала дану квартиру після смерті матері обвинуваченого, який був усунутий від права спадкування даного майна. У цій квартирі обвинувачений проживав лише 2 дні з моменту купівлі, після чого вчинив злочин і перебував у місцях позбавлення волі. Його особистих речей у квартирі не було. Він не повідомляв, що має намір приїхати за речами 20.01.2018 року. Ззовні на вікнах квартири попереднім власником були встановлені металеві грати. Йому не було відомо, чи хтось жив по сусідству у квартирі потерпілого. 20.10.2017 року нічого не чув, в двері ніхто не стукав.

Відповідно до протоколів огляду місця події від 21.01.2018 року та фототаблиці до нього встановлено, що місцем події є квартира потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 та територія біля будинку. У кімнаті №1 розбите вікно, на підлозі біля столу знаходився телевізор з виключеними від мережі кабелем живлення та антеною, на землі під вікном знаходилось безліч уламків розбитого скла.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції давши оцінку здобутим та перевіреним у справі доказам в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_6 у тому, що він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло і дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 своєї вини та посилання, що він не мав умислу на заволодіння чужим майном, а проник у квартиру, так як помилився помешканням та мав намір забрати свої речі, правильно не взято судом до уваги, як такі, що дані з метою пом`якшення відповідальності і об`єктивно спростовуються вище наведеними зібраними в судовому засіданні належними та допустимими доказами у справі.

Покликання в апеляційній скарзі на фототаблицю до протоколу огляду місця події, відповідно до якої телевізор лежить на підлозі, кабелі та шнур живлення розташовані безладно, а також пояснення ОСОБА_6 , що він мав достатньо часу для вчинення крадіжки до приїзду працівників поліції, однак таку не вчинив, оскільки мав лише намір потрапити в свою квартиру АДРЕСА_5 , є безпідставними, так як доказів щодо правомірності користування останнім квартирою на АДРЕСА_3 в справі не здобуто.

Разом з тим, при обранні покарання, суд першої інстанції, правильно врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який є людиною середнього віку, посередньо характеризується, раніше судимий, не взяв до уваги, що ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення проти власності, вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має, просить суворо не карати.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, а відтак враховуючи особу ОСОБА_6 і встановлені вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без відбування покарання, в зв`язку з чим вирок слід змінити та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 376, п.2 ч.1 ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково. Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2018 року змінити. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2018 року у виді 3 (трьох) років 10 (десяти днів) позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме - 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13 Партика