Справа № 204/8697/18
Провадження № 1-в/204/1574/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи - ОСОБА_6 , особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.02.2015 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 1206 від 19.11.2018 року, зазначено про те, що в клінічній картині захворювання ОСОБА_7 психопатоподібні прояви в емоційній та поведінковій сфері почали виникати рідше, інтенсивність їх поступово зменшується. Проте залишається емоційно нестійким, намагається приховувати свої хворобливі переживання на період вчинення правопорушення. Не вважає захворюванням зловживання психоактивними речовинами в минулому, не має позитивних настанов на відмову від вживання їх у майбутньому, полегшено висловлюється щодо власного кримінального досвіду. Виявляє ознаки змін особистості за алкогольним типом (незрілість та примітивність емоцій, ригідність та поверхневість суджень, дратівливвість). Не сформоване усвідомлення розуміння пацієнтом хворобливості свого поточного стану, не здатний критично оцінити тяжкість та протиправність скоєного ним суспільно небезпечного діяння. Залишається негативною налаштованість до призначеного лікування. Тобто, особлива небезпека пацієнта для оточуючих зберігається. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
В судовому засіданні представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_6 просив заяву задовольнити та зазначив, що ОСОБА_7 не вважає себе психічно хворим. З 2003 року знаходиться на обліку у лікаря-нарколога. Після вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння до нього не був застосований запобіжний захід та останній знаходився двома, де вживав алкогольні напої, однак після того, як ОСОБА_7 потрапив до психіатричної лікарні, в нього виник алкогольний делірій. Також у ОСОБА_7 присутні психічні розлади та розлади поведінки у зв`язку із вживанням алкоголю, що свідчить про особливу небезпеку хворого для оточуючих.
Прокурор ОСОБА_4 вважала необхідним продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 оскільки останній не усвідомлює хворобливості свого поточного стану, не вважає захворюванням зловживання психоактивними речовинами в минулому, а також не здатний критично оцінити тяжкість та протиправність скоєного ним суспільно небезпечного діяння, негативно налаштований на лікування.
Особа, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 просив змінити застосування примусових заходів медичного характеру відносно нього з закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на заклад з більш м`яким режимом. В обґрунтування своєї думки ОСОБА_7 зазначив, що його хвороба є лише тимчасовим явищем та в нього немає постійного захворювання. Також, він зазначив, що раніше не вживав наркотичні засоби, однак зауважив, що пробував «опіати», при цьому, це не було систематично. Також, він зазначив, що останній рік перед його арештом він вживав алкогольні напої кожного дня. Щодо рекомендацій експертів лікування його від алкоголізму, він розцінює лише як рекомендацію, тобто не обов`язковою складовою лікування. При цьому, ОСОБА_7 повідомив, що злочин він вчинив в тимчасово хворобливому стані, а саме в момент, коли він не міг контролювати свої дії.
Адвокат ОСОБА_5 , враховуючи позицію свого підзахисного, просив відмовити в задоволенні розглядуваної заяви.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги зазначений висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки, враховуючи діагноз ОСОБА_7 , а саме: психічні розлади та розлади поведінки у зв`язку із вживанням алкоголю; синдром залежності ІІ ст., у теперішній час утримання в умовах, що виключають вживання; переніс алкогольний делірій; враховуючи пояснення самого ОСОБА_7 щодо вживання ним алкогольних напоїв кожного дня, а також фактів того, що він негативно сприймає настанови лікарів на лікування, полегшено ставиться до свого кримінального досвіду, а також не вважає себе психічно хворою особою, суд переконаний, що ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду. На підтвердження вищевикладеного, суд також звертає увагу, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 1206 від 19.11.2018 року, 25 жовтня 2018 року з ОСОБА_7 було проведено патопсихологічне дослідження, згідно якого на перший план виступають помірно виражені порушення мислення (зниження критичності, химерності суджень). В емоційно-вольовій сфері поєднується ригідність і емоційна нестійкість, чутливість, підверженість зовнішньому впливу, завищена самооцінка, а також висока вірогідність асоціальних проявів. Крім того, згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 1206 від 19.11.2018 року, ОСОБА_7 має діагноз: психічні розлади та розлади поведінки у зв`язку із вживанням алкоголю; синдром залежності ІІ ст., у теперішній час утримання в умовах, що виключають вживання; переніс алкогольний делірій (15.06.2014 р., 02.07.2015 р.), код згідно з чинним переглядом МКХ-10 F 10.21, що відноситься до психічного захворювання, на яке ОСОБА_7 страждав на момент складання вищевказаного висновку комісії лікарів-психіатрів.

Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.02.2015 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1