ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/657/19 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/249/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Херсонського міського суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 17 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 , за погодженням з військовим прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-4 КК України, звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, на майно ОСОБА_7 , яке вилучено 22.02.2019 під час затримання особи в порядку ст.208 КПК України та обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) українських гривень, а саме: номіналом по 200 (двісті) гривень, у кількості 45 (сорок п`ять) банкнот, та номіналом по 500 (п`ятсот) гривень, у кількості 2 (двох) банкнот, які упаковані в поліетиленовий пакет з позначкою 1 та опечатані;

- мобільний телефон Iphone X, який упакований в поліетиленовий пакет з позначкою 2 та опечатаний;

- ніж складний, який упакований в поліетиленовий пакет з позначкою 3 та опечатаний;

- портмоне, в якому знаходиться майно ОСОБА_7 : грошові кошти в сумі 13 (тринадцять) доларів США, 50 (п`ятдесят) гривень, посвідчення водія ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Рено Флюенс» р/н НОМЕР_1 , ключі від автомобіля, картки та візитки, які упаковані в поліетиленовий пакет з позначкою 4 та опечатані;

- 2150 доларів США.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 вересня 2018 року ОСОБА_7 призначений на посаду начальника територіального сервісного центру № 6541 (на правах відділу, м. Херсон) Регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області.

Згідно ст.ст. 24, 68 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе. Особи уповноважені на виконання функцій держави у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити заходів на запобігання проявів корупції.

Згідно Постанови № 889 Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року в України утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, одним з яких є Регіональний сервісний центр МВС в Херсонській області.

Відповідно до Розділу 4, ч.2 Положення про територіальний сервісний центр МВС, начальник здійснює керівництво та контроль за діяльністю ТСЦ МВС і відповідає перед начальником РСЦ МВС або особою, що виконує його обов`язки, та керівництвом ГСЦ МВС за виконання покладених на нього завдань і функцій.

Згідно посадової інструкції начальника територіального сервісного центру №6541 (на правах відділу, м. Херсон), яка 3 липня 2018 року затверджена начальником РСЦ МВС в Херсонській області, начальник ТСЦ зобов`язаний: здійснює керівництво діяльністю територіального сервісного центру відповідно до завдань та функцій, передбачених Положенням про ТСЦ МВС; проводить роботу щодо попередження та недопущення корупційних діянь; взаємодіє з іншими підрозділами МВС, Національної поліції, а також органами виконавчої влади установами та організаціями; контролює правильність і обгрунтованість видачі посвідчень водія, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, номерних знаків, а також повноту сплати передбачених платежів; контролює збереження документів, які стали підставами видачі посвідчень водія, реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку ТЗ, а також їх знищення згідно вимог чинного законодавства.

Однак, всупереч наведеним вимогам законодавства, ОСОБА_7 , будучи начальником територіального сервісного центру № 6541 (на правах відділу, м. Херсон) Регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області, з 27 грудня 2018 року вирішив незаконно збагатитися за наступних обставин:

Так, з 2009 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (мати ОСОБА_14 ) зареєстрували приватне підприємство «Трилюкс МНС», основним видом діяльності якого є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами та їх ремонт.

З вказаного часу директором ПП «Трилюкс МНС» є ОСОБА_14 .

З метою спрощення процедури оформлення (реєстрації) транспортних засобів, ПП «Трилюкс МНС» надає послуги з оформлення відповідних документів для проведення реєстраційних дій в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС (реєстраційне повідомлення № 4/8-4103 від 22 квітня 2011 року щодо внесення підприємства на облік в реєстрі Департаменту Державтоінспекції під № 6152).

27 грудня 2018 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин та 29 грудня 2018 року, приблизно о 11 годині ОСОБА_7 , будучи начальником територіального сервісного центру №6541 (на правах відділу, м. Херсон) Регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області, перебуваючи в адміністративній будівлі територіального сервісного центру №6541 (на правах відділу, м. Херсон) регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області (територіального органу, м. Херсон) за адресою: м. Херсон, вул. Миколаївське Шосе, 5 км, усвідомлюючи, що його наділено повноваженнями щодо здійснення керівництва та контролю за діяльністю ТСЦ МВС, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, в ході зустрічі з ОСОБА_15 вимагав у останнього надати йому, ОСОБА_7 , неправомірну вигоду у сумі 20 000 гривень, за реєстрацію протягом вересня - листопада 2018 року 90 транспортних засобів через приватне підприємство «Трилюкс МНС», співвласником якого є ОСОБА_11 , та подальше безперешкодне оформлення транспортних засобів, тобто за вчинення дій, які безпосередньо входили до його повноважень.

15 січня 2019 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , будучи особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, перебуваючи поблизу магазина «Шашлик», за адресою: м. Херсон, вул. Карбишева, 6, усвідомлюючи, що його наділено службовими повноваженнями щодо здійснення керівництва та контролю за діяльністю ТСЦ МВС, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, в ході зустрічі з ОСОБА_15 одержав від останнього неправомірну вигоду для себе у сумі 10 000 гривень, за реєстрацію протягом вересня - листопада 2018 року 90 транспортних засобів через приватне підприємство «Трилюкс МНС», співвласником якого є ОСОБА_11 , та подальше безперешкодне оформлення транспортних засобів, тобто за вчинення дій, які безпосередньо входили до його повноважень.

22 лютого 2019 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , будучи особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, перебуваючи за адресою: м. Херсон, просп. Ушакова, біля будинку № 3, усвідомлюючи, що його наділено службовими повноваженнями щодо здійснення керівництва та контролю за діяльністю ТСЦ МВС, з корисливих мотивів, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, в ході зустрічі з ОСОБА_15 одержав від останнього неправомірну вигоду для себе у сумі 10 000 гривень, за реєстрацію протягом вересня - листопада 2018 року 90 транспортних засобів через приватне підприємство «Трилюкс МНС», співвласником якого є ОСОБА_15 , та подальше безперешкодне оформлення транспортних засобів, тобто за вчинення дій, які безпосередньо входили до його повноважень.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в одержанні особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, неправомірної вигоди для себе, за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 368-4 КК України.

22.02.2019 під час затримання, в порядку п.1 ч.1 ст.208 КПК України, громадянина України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) українських гривень, а саме: номіналом по 200 (двісті) гривень, у кількості 45 (сорок п`ять) банкнот, та номіналом по 500 (п`ятсот) гривень, у кількості 2 (двох) банкнот, які упаковані в поліетиленовий пакет з позначкою 1 та опечатані;

- мобільний телефон Iphone X, який упакований в поліетиленовий пакет з позначкою 2 та опечатаний;

- ніж складний, який упакований в поліетиленовий пакет з позначкою 3 та опечатаний;

- портмоне, в якому знаходиться майно ОСОБА_7 : грошові кошти в сумі 13 (тринадцять) доларів США, 50 (п`ятдесят) гривень, посвідчення водія ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Рено Флюенс» р/н НОМЕР_1 , ключі від автомобіля, картки та візитки, які упаковані в поліетиленовий пакет з позначкою 4 та опечатані.

Під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді виявлено та вилучено 2150 доларів США та дві банківські карточки.

Посилаючись на те, що вказані вище об`єкти є речовими доказами у кримінальному провадженні, та можуть, в частині що стосується, забезпечити спеціальну конфіскацію майна, як вид покарання, у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вказане майно, і вказане клопотання було частково задоволено слідчим суддею.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на 2150 доларів США та зазначені гроші повернути йому.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вилучені в ході обшуку 2150 доларів США йому не належать. Ці долари є залишком доларів від суми 25000 доларів США, які він взяв в борг на сімейні потреби у ОСОБА_16 , що підтверджується борговою розпискою від 27.03.2018 року.

Під час ухвалення слідчим суддею рішення про накладення арешту на майно, серед якого є 2150 доларів США стороною захисту також зазначалось про наявність боргової розписки, проте слідчий суддя не взяв це до уваги.

Крім того, слідчий суддя навіть не зазначив мотиви неврахування даної розписки, чим порушив вимог п.2 ч.1 ст. 372 КПК України, відповідно до якої, в мотивувальній частині зазначаються встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Заслухавши доповідача по справі, вислухавши особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт та його представника, які вважали ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, просили її скасувати, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 та 3 частини 2 цієї статті арешт майна допускається також з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Колегія суддів погоджується, що вилучене майно за сукупністю ознак, підпадає як під ознаки майна передбаченого ст.98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у кримінальному проваджені №0000148, адже існує об`єктивні підстави вважати, що грошові кошти в національній валюті були предметом (об`єктом) кримінально протиправних дій, чи були набуті кримінально протиправним шляхом, тому існували реальні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України.

Що стосується грошових коштів в сумі 2150 доларів США, які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного, то підстави накладення на них арешту передбачені частинами 4 та 5 статті 170 КПК України.

Доводи апелянта з приводу того, що арештовані грошові кошти в сумі 2150 доларів США не є його власністю, а належить ОСОБА_16 не є підставою для скасування ухвали слідчого судді в частині накладення на них арешту.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка ОСОБА_7 від 27.03.2018 року, яка посвідчує передання визначеної грошової суми.

Крім того відповідно до копії розписки, ОСОБА_7 зобов`язувався повернути позичені грошові кошти ОСОБА_16 до 27.03.2019, тому твердження ОСОБА_7 , що вилучені грошові кошти в сумі 2150 доларів США належать ОСОБА_16 є непереконливими.

Колегія судів вважає, що слідчим суддею за наслідками розгляду клопотання обґрунтовано встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховано правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказували на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, встановлено, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (принаймні докази зворотного відсутні), прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків слідчого суді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 17 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 320/657/19