Номер провадження: 11-сс/813/183/19
Номер справи місцевого суду: 522/420/19 1-кс/522/1465/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000091від 06.01.2019 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000091 від 06.01.2019 року та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 березня 2019 року, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного в кримінальному провадженні №0000091 від 06.01.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000091 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 підозрюється в тому, що він 06 січня 2019 року приблизно в період часу з 15:00 по 15:10 годин, разом з ОСОБА_11 , заздалегідь маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , помітили трьох раніше їм не відомих громадян, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які прямували у бік вулиці Дерибасівської в місті Одесі.
З метою заволодіння майном вказаних осіб, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, прослідували за вказаними потерпілими до Польського узвозу в місті Одеса, очікуючи зручної нагоди для заволодіння їх майном, обравши як засіб отримання доступу до майна та подолання опору потерпілого погрозу застосування ножа, тобто погрозу застосування насильства, яка є небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу.
Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , підійшли до потерпілих та розпочали розмову, відволікаючи їх увагу. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_11 раптово дістав з кишені одежі ніж та приставив його до горла ОСОБА_12 , погрожуючи його застосуванням, тобто виказав погрозу застосування насильством, яке є небезпечним для життя потерпілого. Продовжуючи свої спільні дії нападники під погрозою застосування ножа потребували, щоб вказані особи не чинили опору і спустились сходами під міст у бік Деволанівського узвозу в місті Одеса.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , завели потерпілих під Строганівський міст в закуток, який знаходиться біля будинку № 9 по Деволанівському узвозу в місті Одеса та поряд з покинутою будівлею. Продовжуючи погрожувати ножем який постійно тримали біля горла потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , потребували від потерпілих передачі їм наявного цінного майна, а саме мобільним телефоном марки «iPhone 8», вартістю 15000 гривень, навушниками «Apple AirPods», вартістю 6000 гривень, фотоапаратом «Сanon eos 6d», вартістю 25000 гривень, належними ОСОБА_13 , мобільним телефоном марки «Meizu MX5», вартістю 6000 гривень, належним ОСОБА_12 та мобільним телефоном марки «iPhone 6», вартістю 10000 гривень, належним ОСОБА_14 ..
06.01.2019 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187КК України та були внесені до ЄРДР за №0000091.
23.01.2019 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
23.01.2019 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_10 у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час з 21:00 год до 07:00 годин наступного дня. В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що слідчий суддя не дослідив всі обставини справи, які мали суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення та постановив ухвалу про обрання запобіжного заходу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти зазначають, що прокурором не доведено факт наявності ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, ч.1 ст177 КПК України. Слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний є неповнолітнім, навчається на денній формі у «Одеському професійному ліцеї морського транспорту», має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується.
Заслухавши суддю-доповідача; законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя районного суду не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК України може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК України.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.187 КК України, тяжкість покарання, а також те, що підозрюваний перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому більш м`якого запобіжного заходу, щодо підозрюваного застосовано не може бути.
Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Разом з цим, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є занадто суворим, з урахування конкретних обставин справи, з огляду на таке.
Апеляційним судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 перебуває у неповнолітньому віці, є студентом та навчається на денній формі навчання в Одеському професійному ліцеї морського транспорту, у зв`язку з навчанням має потребу у його продовженні для отримання освіти та відвідуванні занять. Крім того, ОСОБА_10 має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем навчання, раніше не судимий.

Апеляційний суд звертає увагу, що відправляючи правосуддя у справах неповнолітніх слідчий суддя завжди повинен керуватися не тільки положеннями Основного Закону України, а й міжнародними правовими актами щодо прав і свобод людини, такими як: Загальна декларація прав людини 1948 р.; Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.; Мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх, 1985 р. («Пекінські правила»); Звіт принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь-яким чином, 1988 р.; Конвенція про права дитини 1989 р.; Правила ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, 1990 р.; Резолюція Комітету Міністрів Ради Європи (65)11 від 9 квітня 1965 р, «Взяття під варту».
Так, положення щодо затримання та взяття під варту неповнолітніх закріплені в Конвенції про права дитини, яка категорично забороняє протизаконне та довільне позбавлення дітей свободи, наголошуючи при цьому, що попереднє ув`язнення чи будь-яка інша форма позбавлення волі мають бути винятковим заходом, що застосовується протягом якомога коротшого терміну, якщо справа стосується дітей. Із дітьми, які позбавлені волі, необхідно поводитись гуманно, з повагою та із врахуванням притаманних їх віку потреб.
А в Правилах ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, у пункті 17 вказується на необхідність уникати, наскільки це можливо, утримання під вартою до суду і вдаватися до цього у виняткових випадках, усіляко прагнути застосування альтернативних заходів. Коли превентивне утримання під вартою все ж застосовується, то суди у справах неповнолітніх і слідчі органи мають приділяти першочергову увагу максимально швидкому розгляду справ з тим, щоб період утримання під вартою був якомога менш тривалим.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що слідчий суддя, суд повинен враховувати, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).
Таким чином, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, з урахуванням положень ч.2 ст. 183 КПК України, на даній стадії досудового розслідування, відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, оскільки він, з урахуванням конкретних обставин справи, є занадто суворим.
Разом з цим, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази про можливу причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, апеляційний суд вважає, що існують ризики, які обумовлюють необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Апеляційний суд вважає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою обмеження його вільного пересування у нічний час доби, що буде запобіжником вчинення підозрюваним нових злочинів та реально забезпечить контроль за його поведінкою, до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з 21:00 години до 07:00 години ранку наступної доби, який є цілком співмірним вчиненому та особі підозрюваного, та зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених судом обставин, апеляційна скарга законного представника підозрюваного та захисника підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 , як така, що постановлена з недотриманням вимог КПК України, вимог Конвенції про права людини та основоположні свободи та практики Європейського суду з прав людини підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року, якою в кримінальному провадженні №0000091від 06.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000091від 06.01.2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати в кримінальному №0000091від 06.01.2019 року до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснивши підозрюваному його обов`язок щодо заборони залишати вказане житло в період часу з 21:00 години до 07:00 години ранку наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали апеляційного суду Одеської області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 у виді домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали апеляційного суду Одеської області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 у виді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 28.01.2019 року та закінчується 24.03.2019 року, тобто в межах строку досудового розслідування в кримінальному проваджені №0000091від 06.01.2019 року.

Підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеська УВП-21» - до відома, та начальнику Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області для виконання.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4