Провадження № 1-кп/127/628/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про яке внесені 09 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002797,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні сторона захисту адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному, активно сприяв у розкритті злочину, окрім того відсутня шкода заподіяння інтересам третіх осіб, державі чи будь-кому іншому об`єкту. Окрім того, ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, у зв`язку з чим клопотання просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника ОСОБА_5 підтримав та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що відсутні підстави для звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Так, з положень ст. 44 КК України, ст. 285 КПК України, випливає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після скоєння злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину та повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Для застосування положень ст. 45 КК України судом встановлюється ряд обставин, а саме: чи особа, вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, чи щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вбачається, що умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України є дійове каяття, яке полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. При цьому відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України, а виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. При цьому щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася; активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Як встановлено у судовому засіданні, злочин, вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч.4 ст. 358 КК України є злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_4 являється особою раніше не судимою, тобто вперше вчинив злочин, дійове каяття обвинуваченого, на його думку, полягає в тому, що після вчинення злочину ОСОБА_4 щиро покаявся.

Посткримінальна поведінка обвинуваченого у виді визнання вини та щирого каяття на стадії судового розгляду кримінального провадження, з погодженням думки учасників судового провадження, стало підставою застосування судом положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Проте, ні обвинуваченим, ні його захисником не наведено, а відповідно судом не встановлено обставин активного сприяння розкриттю злочину ОСОБА_4 , що полягає у наданні особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Зокрема, у судовому засідання сторона захисту повідомила, що ОСОБА_4 після вчинення злочину та викриття його злочинних дій вину визнав в повному обсязі, проте скористався Конституційним правом, передбачений ст. 63 Основного Закону та відмовився від дачі показів на стадії проведення досудового розслідування, оскільки бажав цим правом скористатись в суді. Однак, під час проведення судового розгляду на запитання прокурора «… хто підробив та виготовив документ», обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що не пам`ятає, оскільки на той час вживав седативні медичні препарати, у зв`язку з чим, не пам`ятає, ні особи, яка виготовила документ, ні обставин одержання підробленого документу.

Таким чином, з наведеного слідує, що обставин які б зі сторони обвинуваченого свідчили про активне сприяння розкриттю злочину, а також будь-якої допомоги в установленні невідомих обставин справи, як на стадії досудового розслідування, та і на час проведення судового розгляду справи, ОСОБА_4 здійснено не було.

Так, суд, розділяючи позицію, висловлену в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відповідно до якої дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду, дослідивши клопотання сторони захисту, заслухавши пояснення учасників судового провадження, приходить до переконання, про недоведеність наявності такої обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, як наявність активного сприяння у розкритті злочину, оскільки не зважаючи на те, що суд враховуючи, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, зважаючи на пояснення ОСОБА_4 не може заперечити існування такої обставини, а також щодо відсутності заподіяння прямої матеріальної шкоди підозрюваним, проте приходить до переконання про відсутність такої обов`язкової складової дійового каяття як активне сприяння ОСОБА_4 розкриттю злочину, що не дає суду можливості застосування ст. 45 КК України та звільнення останнього від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Суд дійшов такого висновку, оскільки під активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування (дізнання або досудового слідства) будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, однак, як вбачається з наявних у суду матеріалів кримінального провадження, виявлення вчиненого ОСОБА_4 злочину та його фіксування, а також збирання доказів на доведення вини підозрюваного у вчиненні злочину було можливе лише завдяки ряду проведених слідчих дій та оперативно-розшукових заходів. При цьому жодних доказів щодо активного сприяння ОСОБА_4 у розкритті злочину в ході судового провадження встановлено не було та не розкрито в клопотанні сторони захисту. Крім того, в своїх поясненнях ОСОБА_4 вказав, що не пам`ятає хто виготовив підроблений документ та яким чином він його отримав, оскільки на той час вживав седативні медичні препарати, у зв`язку з чим, не пам`ятає, ні особи, яка виготовила документ, ні обставин його одержання, а тому допомогти у встановлені цих осіб він не має можливості, оскільки, з його слів, іншими даними щодо вказаних осіб він не володіє.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дане клопотання є необґрунтованим і незаконним, а тому у його задоволенні слід відмовити, а розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 продовжити у раніше визначеному порядку.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 12, 44, 45 КК України, керуючись ст.ст. 7, 285-288, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання сторони захисту - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям, відмовити.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про яке внесені 09 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002797, у раніше визначеному порядку.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: