КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення її від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 була засуджена вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців з конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно - розпорядчих функцій на 3 роки. Відповідно до вироку Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2010 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року в частині призначеного додаткового покарання скасовано і призначено покарання за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного їй на праві приватної власності майна та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно - господарських функцій на 3 роки. На підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 була звільнена від відбування основного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», а у задоволенні клопотання в частині звільнення від додаткового покарання було відмовлено. Дана ухвала набрала законної сили. За таких обставин доводи засудженої, викладені у вказаному вище клопотанні, були предметом судового розгляду та з цього приводу наявне судове рішення, яке набрало законної сили.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою вирішити питання про застосування до неї амністії, звільнивши її також від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки, призначеного вироком Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2010 року.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме ст. ст. 2, 9,14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, а також ст. 55 Конституції України, яка гарантує право на судовий захист.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вимога ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 р.» про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, є безумовною і річ йде про застосування повної амністії.

ОСОБА_6 вказує, що Комінтернівським судом м. Харкова амністія була застосована лише відносно основного покарання, а відносно додаткового не застосовувалася, з приводу чого покарання в цій частині діє відносно неї до цього часу. У зв`язку з чим, на її думку, вона мала законне право звернутися до суду з проханням застосувати амністію і отримати відповідний захисту вигляді задоволення клопотання про застосування амністії до додаткового покарання, незважаючи на наявність ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 червня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджена вироком Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2010 року за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, який набрав законної сили.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 була звільнена від відбування основного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», а у задоволенні клопотання в частині звільнення її від додаткового покарання було відмовлено.
Дана ухвала набрала законної сили.
За таких обставин колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції в частині, що доводи засудженої ОСОБА_6 щодо її звільнення від додаткового покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» вже були предметом судового розгляду та з цього приводу наявне судове рішення, яке не скасовано судом апеляційної інстанції і набрало законної сили.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги та відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення її на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від відбування додаткового покарання, призначеного вироком Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, - без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3