Справа №485/505/18
Провадж.№1-кп/481/10/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 05 березня 2018 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юр`ївка Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, такого, що не працює, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, не судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Юр`ївка Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, такого, що не працює, не одруженого, не судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
з участю учасників судового провадження: сторін: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

Приблизно 01 лютого 2018 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , попередньо домовившись, прийшли на кладовище, розташоване по АДРЕСА_1 , де витягнули із землі секції металевого паркану, виготовленого з металевої арматури, загальною вагою 120 кг, вартістю за ціною металобрухту 4,50 грн. за 1 кг, які таємно викрали, чим спричинили Афанасіївській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області матеріальний збиток на загальну суму 540 грн.

Крім того, приблизно 05 лютого 2018 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийшли на кладовище, розташоване по АДРЕСА_1 , де витягнули із землі і повторно таємно викрали секції металевого паркану, виготовленого з металевої арматури, загальною вагою 90 кг вартістю за ціною металобрухту 4,50 грн. за 1 кг, які привласнили собі, чим спричинили Афанасіївській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області матеріальний збиток на загальну суму 405 грн.

Також, приблизно 15 лютого 2018 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийшли на кладовище, розташоване по АДРЕСА_1 , де витягнули із землі і повторно таємно викрали секції металевого паркану, виготовленого з металевої арматури, загальною вагою 80 кг вартістю за ціною металобрухту 4,50 грн. за 1 кг, які привласнили собі, чим спричинили Афанасіївській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області матеріальний збиток на загальну суму 360 грн.

Крім того, приблизно 20 лютого 2018 року, більш точної дати і часу не встановлено, ОСОБА_3 прийшов на кладовище, розташоване по АДРЕСА_1 , де витягнув із землі і таємно повторно викрав секції металевого паркану, виготовленого з металевих кутників та арматури, загальною вагою 162 кг, вартістю за ціною металобрухту 5 грн. за 1 кг, чим спричинив Афанасіївській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області матеріальний збиток на загальну суму 810 грн. Викрадене майно привласнили і розпорядились ним на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їм злочині визнали повністю, надали суду пояснення, які повністю підтверджують усі фактичні обставини кримінального правопорушення.

Так, допитаний в сдуовому засіданні ОСОБА_3 , підтвердив, що в лютому 2018 року, він в пошуках металобрухту пішов на кладовище, розташоване в с. Юр`ївка Снігурівського району Миколаївської області. Коли ходив по кладовищу помітив металеву оградку, яка слугувала загорожею території кладовища, та вирішив її викрасти. Викрадав загорожу чотири рази: три з яких із братом ОСОБА_4 , останній раз сам, але просив брата перенести секції огорожі через їх громіздкість.

Викрадені секції огорожі здавали на металобрухт, Гроші витрачали на власні потереби. Секції, які викрадені останніми, деякий час стояли на подвір`ї матері. 04.03.2018 ОСОБА_3 вирішив здати викрадені ним секції оградки (паркану) на металобрухт, та для цього пішов до свого знайомого ОСОБА_8 , в якого є автомобіль з причепом і попросив останнього, щоб він допоміг йому відвезти металевий паркан на пункт прийому металобрухту. Про те, що він їх викрав, ОСОБА_8 нічого не розповідав, лише вказав, що вона з могили його покійної бабусі. В подальшому приблизно о 20 год. до будинку його матері приїхав ОСОБА_8 , разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_9 , і вони завантаживши оградки на причеп поїхали до м. Снігурівка, але біля місцевого стадіону їх зупинили працівники поліції та в причепі виявили секції металевого паркану (оградки). Щиро розкаюється у вчиненому та просить суд суворо його не карати.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив усе сказане обвинуваченим ОСОБА_3 . Доповнив, що щиро розкаюється у вчиненому та просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, винуватість останніх в інкримінованому їм злочині, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

рапортом інспектора СРПП Снігурівського ВП ГУНП від 04 березня 2018 року, про те, що у м. Снігурівка по вул. Суворова 04.03.2018 року о 20.10 годині було зупинено автомобіль марки "ВАЗ 2101", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , та у причепі до якого було виявлено металеві оградки, схожі на оградки з місць поховань;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 05 березня 2018 року, відповідно до якого на підставі рапорта інспектора СРПП Снігурівського ВП ГУНП відомості внесено до ЄРДР за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України;

протоколом огляду транспортного засобу від 04 березня 2018 року, за добровільної згоди користувача ОСОБА_8 , автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 з автомобільним причепом д/н НОМЕР_3 . В ході проведення огляду в автомобільному причепі, який було накрито маскувальною сіткою, виявлено секції металевого паркану блакитного кольору виготовленого з металевих кутників 50х50 мм, які виконують роль стовпчиків та металевої арматури діаметром 10 мм. У верхній частині секцій мались металеві кільця. Також було встановлено довжину секцій паркану, який було складено в чотири яруси, та вона склала 9,2 м. Після завершення огляду вказані металеві секції було вилучено до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області;

даними про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, про що складено відповідний протокол та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення (дата вчинення 04.03.2018, 20-10 год., місце вчинення м.Снігурівка, біля стадіону «Колос»), узгоджуються із свідченнями обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що під час перевезення викрадених секцій автомобіль ОСОБА_8 був зупинений поліцейськими;

заявою голови Афанасіївської сільської ради ОСОБА_10 від 05 березня 2018 до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які викрали металеву огорожу Юріївського кладовища в кількості 110 погонних метрів;

протоколом огляду місця події від 05 березня 2018 року, складеного заступником начальника ВП начальника СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_11 у присутності двох понятих, та фототаблицею до нього, яким встановлено, що при огляді кладовища, яке розташоване з північної сторони с. Юріївка Снігурівського району Миколаївської області частково відсутні секції металевого паркану;

за даними Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Юріївське кладовище перебуває на балансі сільської ради та належить до комунальної власності, огорожа кладовища на окремому балансовому обліку не перебуває. ЇЇ вартість слід визначати за вартістю брухту чорних металів;

протоколом огляду і зважування металевих секцій паркану від 05 березня 2018 року, за результатами якого встановлено фактичну вагу металевих секцій, яка склала 162 кг;

довідкою ПП «Юголомресурс», якою встановлено, що вага брухту чорних металів станом на 20.02.18 становила 5 грн./кг. По більш ранніх датах вартість металобрухту встановлено зі слів обвинувачених щодо кількості зданого металу та суми виручених коштів;

протоколом проведення слідчого експерименту від 07 березня 2018 року, складеного заступником начальника СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області з участю підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 в присутності понятих, та фототаблицею до нього, під час проведення якого ОСОБА_3 пояснив, що вчиняв крадіжки з кладовища чотири рази, при цьому три рази діяв спільно з братом ОСОБА_4 , а останній раз зняв секції паркану самостійно та перекинув їх через огорожу на город свого домоволодіння. Пізніше попросив ОСОБА_4 перенести секції паркану через город у двір. За результатами слідчого експерименту із використанням вилучених секцій огорожі встановлено, що їх переміщення по території кладовища, а також через огорожу фізично був спроможний сам ОСОБА_3 ;

постановою слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 від 07 березня 2028 року, склад кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000129 від 05ю03.2018 року перекваліфіковано з ч.1 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 КК України;

протоколом проведення слідчого експерименту від 17 березня 2018 року, складеного заступником начальника СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області з участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 в присутності понятих, під час проведення якого ОСОБА_4 , пояснив, що вчиняв крадіжки з кладовища три рази, при цьому діяв спільно з братом ОСОБА_3 .

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми умисними діями з корисливих мотивів таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 та досудової доповіді, складеної провідним інспектором Снігурівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_13 , ОСОБА_3 фактично проживає у АДРЕСА_1 , по місцю проживання характеризується позитивно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не знаходиться, являється учасником бойових дій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та досудової доповіді, складеної провідним інспектором Снігурівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_13 , ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 , по місцю проживання характеризується посередньо, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не знаходиться, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, при призначенні покарання ОСОБА_3 , дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який являється злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, яким не заподіяно істотної шкоди, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкритю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_3 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, відсутність заподіяння ним істотної шкоди, та відсутність обтяжуючих обставин, його критичне ставлення до вчиненого, вчинення кримінального правопорушення без застосування погроз чи насильства, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.ст. 75 КК України, ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Так само, при призначенні покарання ОСОБА_4 , дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який являється злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, яким не заподіяно істотної шкоди, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкритю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, відсутність заподіяння ним істотної шкоди, та відсутність обтяжуючих обставин, його критичне ставлення до вчиненого, вчинення кримінального правопорушення без застосування погроз чи насильства, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.ст. 75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт майна - секцій металевого паркану блакитного кольору з кутників 50х50 мм та металевої арматури 10 мм загальною вагою 162 кг, накладений ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2018 року, - скасувати.

Речові докази: секції металевого паркану блакитного кольору з кутників 50х50 мм та металевої арматури 10 мм загальною вагою 162 кг, які передані на відповідальне зберігання голові Афанасіївської сільської ради ОСОБА_10 , залишити у його законному володінні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1