печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Чернігівської обл., українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, вдови, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 27.10.2018 року, приблизно о 20:30 год. перебуваючи у приміщенні магазину «Велика Кишеня», що за адресою: м. Київ, пл. Печерська, 1, маючи на меті умисел на таємне викрадення чужого майна, проходячи повз полиці з продуктами харчування, впевнившись що за її діями ніхто не спостерігає, взяла із вказаних полиць товар, який належить ТОВ «Фудком» (), а саме: «Сардину атлантичну бланшовану в олії» вагою 230г., вартістю 28,03 грн.; «Сардину натуральну з д/олії» вагою 230г., вартістю 25,02 грн.; ковбаса «Салямі Мисливська», вартістю 145,18 грн.; «Шпроти в олії» вагою 160г., вартістю 18,53 грн. та олію соняшникову нерафіновану «Щедрий Дар», ємкістю 0,85л., вартістю 29,70 грн., на загальну суму 246,46 грн. та поклавши даний товар до поліетиленового пакету, який знаходився у ОСОБА_5 , остання пішла в напрямку виходу із магазину. Пройшовши повз каси для розрахунку за придбаний товар, ОСОБА_5 не розрахувавшись, поклала даний товар до камери збереження речей № 18, які знаходяться в приміщенні магазину «Велика Кишеня», а ключ від вказаної камери в свою чергу поклала до кишені куртки в яку була одягнена та почала його зберігати при собі до моменту її затримання. В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 29.10.2018 року, приблизно о 08:10 год., виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не змогла довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від її волі, оскільки під час забирання товару із камери збереження товару № 18, була затримана охоронцями вказаного магазину.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведеному до кінця з причин, що не залежали від її волі, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

31.10.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою, представник потерпілого ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваної за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 повністю визнала свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.

Розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до положень ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_4 , кожний окремо, просили затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 повністю визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Прокурор не заперечував, щодо затвердження угоди.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання, щодо речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 369, 373, 374, 469, 471, 475 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 31.10.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 про примирення.

Осику ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази:

- продукти харчування, які постановою слідчого від 30.10.2018 року визнані речовими доказами та передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого залишити ТОВ «Фудком» за належністю;

- CD-R диск з відеозаписом факту крадіжки, який долучено до матеріалів досудового розслідування залишити в матеріалах досудового розслідування.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду, через Печерський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1