Справа №613/236/19 Провадження № 1-кс/613/141/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові клопотання слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000014 від 01 лютого 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду Харківської області 20 лютого 2019 року надійшло клопотання від слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про накладення арешту (заборону на використання майна, а також заборону на розпорядження таким майном) на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :01:000:0257 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_5 набув в результаті вчинення кримінального правопорушення.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 05 лютого 2019 року до Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014 від 01 лютого 2019 року за матеріалами перевірки Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, по факту шахрайства.

За вказаним фактом СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення № 0000014, внесене 01 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18 жовтня 2017 року № 19793-СГ ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0257, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області.

Разом з тим, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 13 січня 2015 року належить земельна ділянка, видана для особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0267, площею 0,51 га, яка розташована на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області.

Відповідно до вимог ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі 2 га. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 166 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Таким чином, вищевикладене свідчить, що ОСОБА_5 , всупереч вимогам Земельного кодексу України, шляхом обману заволодів земельною ділянкою, площею 2 га, яка розташована на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області (кадастровий номер :01:000:0257).

ОСОБА_5 звернувся до голови Богодухівської РДА із заявою про отримання у власність земельної ділянки площею 0,51 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу на території Ульянівської сільської ради за межами населеного пункту.

Відповідно до Розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області № 117 від 03 квітня 2009 року, ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,51 га ріллі для ведення особистого селянського господарства на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області.

Відповідно до Розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області № 459 від 11 жовтня 2011 року, ОСОБА_5 передано у власність на земельну ділянку площею 0,51 га ріллі для ведення особистого селянського господарства на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Свідоцтва про право власності від 13 січня 2015 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,51 га, кадастровий номер :01:001:0267, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області.

Однак, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на отримання шахрайським шляхом земельної ділянки, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України про те, що громадяни України, зокрема, мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для веденні особистого селянського господарства не більше 2 га; для ведення садівництва не більше 0,12 га, знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про отримання безоплатно земельної ділянки.

На підставі вищевказаної заяви, відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 19793-СГ від 18 жовтня 2017 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :01:000:0257 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що ОСОБА_5 , діючи умисно, шахрайським шляхом заволодів земельною ділянкою площею 2 га, кадастровий номер :01:000:0257 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :01:000:0257, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Ульянівської сільської ради Богодухівського району, Харківської області.

Земельна ділянка кадастровий № :01:000:0257 є речовим доказом по кримінальному провадженню, який підтверджує факт шахрайства. Реалізація вказаної земельної ділянки, може призвести до знищення доказів у кримінальному провадженні, що в свою чергу унеможливлює органу досудового розслідування всебічного та повного вивчення усіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим виникла потреба у накладенні арешту на вищезазначене майно.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про арешт майна, просив його задовольнити з вказаних вище підстав.

ОСОБА_5 про розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна не повідомлявся, відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя вислухавши думку прокурора, який на задоволенні клопотання наполягав, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали клопотання та надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пункт 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна як один з видів заходів кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Між тим, вказані вимоги КПК України слідчим при поданні клопотання не виконані.

Слідчий суддя вважає, що вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в той час, як вартість майна, зазначеного в клопотанні, слідчого не з`ясовано.

Окрім цього, відомостей про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні №0000014 немає, матеріали клопотання не містять інформації про пред`явлення ОСОБА_5 обґрунтованої підозри, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто, слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 року, було гарантовано захист права власності. Згідно з нею, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен проти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 2005 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та ін.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000014 від 01 лютого 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1