Справа № 509/4519/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, обвинувальний акт № 0001997 від 24.09.2018 р. та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

2 жовтня 2018 року, до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, затверджених Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор, просив суд призначити справу до розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і проти чого заперечували обвинувачений та його захисник, вважаючи необхідним повернути прокурору обвинувальний акт з підстав відсутності в ньому особистих даних потерпілого ОСОБА_7 .

Представниця потерпілого ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином, надіславши до суду свою письмову заяву, в якій просила суд, проводити підготовчі, всі судові засідання та судові дебати без її участі у зв`язку з зайнятістю на роботі.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема : виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд зазначає, що в порядку ст. 291 КПК України обвинувальний акт є важливим процесуальним документом досудового розслідування, який оформлює його результати, в якому підводяться підсумки досудового розслідування, а також обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора як щодо винуватості підозрюваного, юридичної кваліфікації його діянь, так і щодо характеризуючи даних та даних, що пом`якшують та обтяжують покарання за ст.ст. 66,67 КК України та формулюється в остаточному вигляді обвинувачення, про що було зазначено в Постанові ВСУвід 24.11.2016 р. № 5-328кс16.

Однак, суд встановив, що в обвинувальному акті, всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, органами досудового розслідування взагалі не вказані анкетні відомості потерпілого ОСОБА_7 (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), який є власником майна, вказаного в обвинувальному акті і якому протиправними діями ОСОБА_6 спричинена матеріальна шкода. Також, в обвинувальному акті та реєстрі відсутні будь-які належні документальні повноваження представниці потерпілого ОСОБА_8 , передбачені ст. 58 КПК України.
Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

Однією з гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є - негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Вказаний вище недолік, допущений органами досудового розслідування на думку суду є порушенням прав потерпілого, передбачених ст.ст. 55,56 КПК України та права на захист обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення з відсутністю даних про потерпілу особу і суперечить Практиці Європейського суду з прав людини, яка орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Суд нагадує, що Європейський суд з прав людини у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19.12.1989 р., «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі - надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того, право бути проінформованим по характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, «Даллос проти Угорщини» п. 47, «Матточіа проти Італії» п. 58).

При чому, справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення «Даллос проти Угорщини») і крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 291,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Повернути обвинувальний акт № 0001997 від 24.09.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1