ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/119/18 Справа № 182/3776/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002828 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 12.07.2017 року Нововоронцовським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, ст.ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

Вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 12 липня 2017 року стосовно ОСОБА_6 виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 200 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 приблизно о 00 год. 10 хв., 06.07.2017 року, знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, який стояв на території вищевказаного домоволодіння.

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, приблизно о 02 год. 20 хв. 06.07.2017 року ОСОБА_6 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, незаконно, керуючись корисливим мотивом, демонтувавши паркан, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що є місцем для постійного зберігання транспортного засобу, звідки незаконно повторно заволодів мопедом Хонда Такт номер рами НОМЕР_1 , 2008 року випуску, середня ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №286 від 08.07.2017 року станом на 06.07.2017 року складає 10782,33 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 , викотивши його через паркан на вулицю за територію домоволодіння. Проте, не довів злочин до кінця, так як був помічений та затриманий потерпілим. Таким чином ОСОБА_6 , виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі

Вказані умисні дії ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно з проникненням у інше сховище.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, з урахуванням доповнень, просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, порушено норми матеріального та процесуального права.

У вироку суду першої інстанції вказано, що обвинувачений побачив розібраний паркан і зайшов до домоволодіння та постукав у вікно, але для вчинення кримінального правопорушення він мав підняти секцію паркану, тобто розібрати його.

Зазначає, що експертиза щодо присутності генетичних слідів та відбитків пальців обвинуваченого не проводилась, що на думку обвинуваченого заперечує його дотик до транспортного засобу. Крім того, його показання про те, що він збирав, а не розбирав паркан є правдивими, в результаті чого суд першої інстанції неправильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, надав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілого відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Обвинувачений із захисником в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у закінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно з проникненням у інше сховище за наведених у вироку обставин, кваліфікація цих дій та призначення покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах та є правильними.

Суд першої інстанції належним чином дослідив наявні докази у провадженні у їх сукупності, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, дав їм належну оцінку.

Докази, покладені судом першої інстанції в основу обвинувачення, узгоджуються між собою, не містять суттєвих суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, виключають сумніви у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілого ОСОБА_9 , який показав суду, що 06.07.2017 року, вночі він вийшов з будинку і почув підозріле шарудіння, яке доносилося із-за будинку і пішов на звук. Побачив силует людини, і цей чоловік почав тікати. Побіг за ним і побачив, що розібрана секція бетонного паркану території його домоволодіння, через яку вибіг цей чоловік. Вже за парканом знаходився належний йому мопед, а саме біля гаражу сусідів. Тоді він зрозумів, що чоловік тікає, оскільки саме він викрав його мопед і почав переслідувати цього чоловіка надалі і кричав, щоб він зупинився. Приблизно на відставні 50 м від розібраного паркану він наздогнав чоловіка та напав на нього ззаду і вони вдвох впали і почали боротися. Лише коли він зірвав з його обличчя рушник, то побачив, що це його двоюрідний брат ОСОБА_6 , він зв`язав йому руки рушником і викликав поліцію.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Вищевикладені показання узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 06.07.2017 року, згідно якого під час огляду місця події злочину 06.07.2017р. в період часу з 02 год. 10 хв. до 02 год. 45 хв. за участю потерпілого слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 виявив, що на момент огляду відсутні дві секції бетонного паркану на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , зі сторони вулиці розташований моторолер «Хонда Такт» темно червоного кольору на відстані приблизно 3 м задньою частиною до секції паркану, які відсутні (т. 1, а.кп. 14-22);

- протоколом огляду місця події від 10.07.2017 року (т.1, а.п.32-33) яким встановлено, що мопед «Хонда Такт» має незначні пошкодження, а саме деформацію пластику знизу та пошкодження лако-фарбного покриття (т.1, а.кп. 32-35);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 286 від 08.07.2017 року, згідно якого середня ринкова вартість не наданого на дослідження майна з врахуванням зносу станом цін на 06.07.2017 року складає 10782, 33 грн. (т.1, а.кп. 39-43).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.07.2017 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_6 вказав обставини вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення (т.1, а.кп. 60-64).

На думку колегії суддів, вказаний слідчий експеримент проведено з дотриманням норм кримінально-процесуального законодавства, в присутності понятих, з роз`ясненням права підозрюваного на захист, що свідчить про те, що відомості, отримані під час проведення зазначеної слідчої дії є допустимим і належним доказом.

Крім того, на думку колегії суддів обставини, на які вказував обвинувачений ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту, проведеного на місці вчинення кримінального правопорушення повністю узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_9 , які є послідовними і не викликають сумніви в їх достовірності.

Перевіривши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння майном потерпілого, знаючи достовірно, що територія домоволодіння на яку він незаконно проник є власністю його родича, який має транспортний засіб і який зберігався в певному місці, а саме за приміщенням самого будинку, ОСОБА_6 шляхом розібрання секцій паркану проник на вказану територію домоволодіння з метою заволодіння зазначеного транспортного засобу, що узгоджується з показами потерпілого, який показав, що вага однієї секції паркану складає 50 кг, що є посильною вагою для того, щоб обвинувачений самостійно його демонтував.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині відсутності експертиз, які б підтверджували його причетність до кримінального правопорушення, колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду в суді першої інстанції, обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_8 не заявлялось будь-яких клопотань про проведення експертиз.

Аналізуючи посилання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не міг повторно заволодіти транспортним засобом Хонда Такт номер рами НОМЕР_1 викотивши його через паркан на вулицю, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно з проникненням у інше сховище, оскільки обвинувачений вчинив усі необхідні дії для доведення свого умислу до кінця, але не завершив злочин, з причин, що не залежали від його волі. При цьому дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ознакою повторності у відповідності до прим. 2 ст. 289 КК України, оскільки відповідно до вироку Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 12 липня 2017 року, ОСОБА_6 його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Що ж стосується наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводів про те, що під час досудового розслідування він оговорив себе і давав неправдиві показання, оскільки слідчий ОСОБА_11 обіцяв йому в подальшому закрити кримінальне провадження, то вони на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки обвинуваченим ОСОБА_6 в суді першої інстанції про застосування щодо нього з боку зазначеного слідчого методів фізичного чи психологічного впливу не заявлялися, будь-яких доказів на підтвердження цього обвинуваченим та його захисником, в тому числі до суду апеляційної інстанції, надано не було, тому не могли вплинути на достовірність та законність доказів, які зокрема слідчим ОСОБА_11 не збиралися в зазначеному кримінальному провадженні, оскільки слідчі дії проведені іншими слідчими.

Щодо посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги те, що у обвинуваченого ОСОБА_6 з його братом ОСОБА_9 існують неприязні відносини, колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки обвинуваченим та його захисником будь-яких доказів на підтвердження цього ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду, надано не було.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції, - не встановлено.

При перевірці кримінального провадження будь-яких, передбачених ст. 409 КПК України, підстав для скасування або зміни вироку суду щодо ОСОБА_6 , судом апеляційної інстанції не убачається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дні проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4