Провадження №: 1-кс/752/9785/18
У Х В А Л А
19.11.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , начальника слідчого відділу управління ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001809 від 02.06.17, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -
в с т а н о в и в :
05.11.2018 року начальник слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 03.11.2018 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , а саме:

-
-Термінал телефонного апарату мобільного зв`язку фірми «HONOR» model: AUM-L41 imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером на картці № НОМЕР_3 та з флеш накопичувачем пам`яті фірми «Samsung» ємністю 32 Гб;
-Наручний годинник фірми «Bretling»;
- Ланцюжок та хрестик з металу білого та жовтого кольору;
- Грошові кошти у сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США у кількості 40 купюр по 100 доларів США наступних серій та номерів: KB 10368827 R, HB 22409279 M, KB 88308349 I, HF 08009492 C, KE 95650279 A, KB 15307994 L, HF 61535541 A, KB 01712729 L, KE 01206088 B, HG 72111793 B, KL 88904884 C, KK 48513996 B, KK 48513997 B, HB 18860332 H, HC 75689273 A, HG 23946278 B, FB 93488785 B, KB 73835207 Q, KB 22622712 G, KE 73609097 A, HB 24976224 G, KB 60661787 L, KB 12801014 C, HI 16252104 A, HD 456292209 B, HG 36680801 B, HL65889166 D, KB 93206673 C, HA 95633849 A, HG 514395941 A, HB 78481599 B, KK 12901521 C, HD 01995540 B, KB 985996231 I, AB 259214221 A, HK 62868607 C, HB 96849641 K, FB 34396903 B, FF 96233986 B, HB 81796920 F KB 10368827 R, HB 22409279 M, KB 88308349 I, HF 08009492 C, KE 95650279 A, KB 15307994 L, HF 61535541 A, KB 01712729 L, KE 01206088 B, HG 72111793 B, KL 88904884 C, KK 48513996 B, KK 48513997 B, HB 18860332 H, HC 75689273 A, HG 23946278 B, FB 93488785 B, KB 73835207 Q, KB 22622712 G, KE 73609097 A, HB 24976224 G, KB 60661787 L, KB 12801014 C, HI 16252104 A, HD 456292209 B, HG 36680801 B, HL65889166 D, KB 93206673 C, HA 95633849 A, HG 514395941 A, HB 78481599 B, KK 12901521 C, HD 01995540 B, KB 985996231 I, AB 259214221 A, HK 62868607 C, HB 96849641 K, FB 34396903 B, FF 96233986 B, HB 81796920 F.
В обґрунтування клопотання зазначено про те, що слідчим відділом управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001809 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, суддею, головою Апеляційного суду АР Крим, нехтуючи ст.ст. 5, 72, 73 Конституції України, п.п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим», ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст.ст. 1, 2, 4, 55, 66, 74 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України», достовірно знаючи про незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Севастопольської міської ради, а також приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, з метою сприяння представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України, упродовж березня 2014 року закликав суддів судів АР Крим прийняти громадянство Російської Федерації та організував роботу Апеляційного та місцевих судів АР Крим відповідно до законодавства Російської Федерації.
Крім того, ОСОБА_6 забезпечив розміщення на офіційному сайті Апеляційного суду АР Крим, за інтернет адресою: «http://www.acarc.gov.ua» лист, в якому містилось його звернення, як голови Апеляційного суду АР Крим, до усіх працівників судів АР Крим щодо визнання законним «Федерального Конституційного Закону» Російської Федерації № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та закликав усіх суддів, які працювали на території півострова Крим до найшвидшого прийняття Російського громадянства.
Під час досудового розслідування 11.07.2018 ОСОБА_6 оголошена підозра у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Також 16.07.2018 винесена постанова про оголошення ОСОБА_6 у розшук.
У ході подальшого досудового розслідування 16.07.2018 слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва надано ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_6 , з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
03.11.2018 під час проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, у порядку статті 191 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 111 КК України на підставі ухвали слідчого судді було затримано ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.11.2018 в ході особистого обшуку ОСОБА_6 вилучено вищевказані речі та документи.

04.11.2018 начальником слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 винесено постанову про приєднання до справи речових доказів.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно із ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Начальник слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 вказує на те, що з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, для слідства є необхідним провести та дослідити всі наявні та встановлені дії, пов`язані з походженням майна. Для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту, в зв`язку з чим начальник слідчого відділу управління звернувся до суду з даним клопотанням.
У судовому засіданні начальник слідчого відділу управління підтримав клопотання у повному обсязі та просив його задовольнити.
Адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання та просив відмовити в його задоволенні.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).
Зокрема, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), який застосовуються на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ст. 132 КПК України в редакції № 4651-VI).
Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.
При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий судя
у х в а л и в :
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 03.11.2018 року під час проведення під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , а саме:

- Термінал телефонного апарату мобільного зв`язку фірми «HONOR» model: AUM-L41 imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером на картці № НОМЕР_3 та з флеш накопичувачем пам`яті фірми «Samsung» ємністю 32 Гб;
-Наручний годинник фірми «Bretling»;
- Ланцюжок та хрестик з металу білого та жовтого кольору;
- Грошові кошти у сумі 82 915 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) гривень купюрами номіналом: 165 купюр по 500 гривень, 3 купюри по 100 гривень, 2 купюри по 50 гривень, 1 купюра 10 гривень, 1 купюра 5 гривень;
- Грошові кошти у сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США у кількості 40 купюр по 100 доларів США наступних серій та номерів: KB 10368827 R, HB 22409279 M, KB 88308349 I, HF 08009492 C, KE 95650279 A, KB 15307994 L, HF 61535541 A, KB 01712729 L, KE 01206088 B, HG 72111793 B, KL 88904884 C, KK 48513996 B, KK 48513997 B, HB 18860332 H, HC 75689273 A, HG 23946278 B, FB 93488785 B, KB 73835207 Q, KB 22622712 G, KE 73609097 A, HB 24976224 G, KB 60661787 L, KB 12801014 C, HI 16252104 A, HD 456292209 B, HG 36680801 B, HL65889166 D, KB 93206673 C, HA 95633849 A, HG 514395941 A, HB 78481599 B, KK 12901521 C, HD 01995540 B, KB 985996231 I, AB 259214221 A, HK 62868607 C, HB 96849641 K, FB 34396903 B, FF 96233986 B, HB 81796920 F.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: