справа № 631/11/19
провадження № 1-кп/631/37/19
ВИРОК
13 лютого 2019 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
з боку сторони обвинувачення:
законного представника потерпілої ОСОБА_5
з боку сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Просяне Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, розлученого, маючого середню освіту, не працюючого, маючого неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, офіційної реєстрації не має, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,-
Згідно з обвинувального акту, який надійшов до суду від Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 20 грудня 2018 року, близько 18 години 45 хвилин, неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повернувшись додому від бабусі, ОСОБА_5 , до якої зайшла після школи в гості, спільно зі своєю матір`ю, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та вітчимом, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходилась в будинку за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .
Близько 19 години 00 хвилин неповнолітня ОСОБА_4 зайшла до кімнати зали житлового будинку, у якій відпочивала мати, ОСОБА_8 , у якої почала просити дозволу скористатися ліхтариком на мобільному телефоні останньої.
Почувши дану розмову ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до кімнати зали, де між ним та неповнолітньою пасербицею ОСОБА_4 та ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка. В ході сварки у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітній пасербиці ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті залі житлового будинку за вищевказаною адресою, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс неповнолітній ОСОБА_4 кулаками правої та лівої рук один удар по правій щоці, два удари по потиличній частині голови ліворуч, два удари по тім`яній частині голови праворуч, два удари по лобній частині голови, один удар потиличною частиною голови об стіну та два удари по голові зліва, заподіявши останній тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 60-НВ/18 від 27.12.2018 року у ОСОБА_4 мали місце травматичні набряки з крововиливами на обличчі, губах, травматичні набряки на волосяній частині голови в правій тім`яній та лівій потиличних областях, які утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів, з гладкою обмеженою контактною поверхнею, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися. Механізм утворення ушкоджень-удар.
По ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень відповідно до п. 2.3.5 та п. 2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили затвердити укладену угоду про примирення між ними та обвинуваченим, зазначивши, що вона була укладена ними добровільно та, що вони розуміють наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України. Крім того, вони зазначили, що будь яких претензій до ОСОБА_6 не мають.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, а саме: нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження визнав повністю, обставини вчинення ним кримінального правопорушення він не оспорює та не заперечує їх, а також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, визначені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим й наполягав на затвердженні угоди.
Прокурор в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, посилаючись на те, що дана справа є справою приватного обвинувачення, а угода в цілому відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та підстав для відмови у її затвердженні не має.
Заслухавши думку прокурора, потерпілої, законного представника потерпілої та обвинуваченого, вивчивши в межах змісту угоди витребувані документи, подані сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування й долучені до матеріалів справи за клопотанням сторони обвинувачення, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин правопорушення, суд вирішуючи питання про можливість затвердження угоди виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України, укладання угоди про примирення або при визнання винуватості може ініціюватися в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно зі ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадження може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Положеннями ч. 4 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Частиною 3 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Під час судового засідання сторони кримінального провадженні запевнили суд у тому, що 21.01.2019 року уклали угоду про примирення між потерпілою, законним представником потерпілої та обвинуваченим з дотриманням та в порядку, передбаченому статями 468, 469 та 471 Кримінального процесуального кодексу України, за ініціативою потерпілої та її законного представника, повністю підтримали її умови та просили затвердити, призначивши узгоджену ними міру покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Зазначена угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 , законним представником потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , підписана сторонами кримінального провадження 21.01.2019 року, надана учасниками кримінального провадження під час судового засідання після направлення складеного слідчим слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 та затвердженим прокурором Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні беззастережно підтвердив визнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, добровільність укладання угоди про примирення між потерпілою, законним представником потерпілої та ним, та можливість її виконання.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені йому ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також, судом встановлено, що потерпіла та її законний представник розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.
У судовому засіданні обвинувачений, потерпіла та законний представник потерпілої підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Отже, умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпіла, а також її законний представник, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.
Діяння у вчиненні якого ОСОБА_6 визнав себе винуватим за ступенем тяжкості відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про примирення між потерпілою, її законним представником та обвинуваченим. Зміст наданої угоди відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України.
При перевірці домовленості сторін щодо узгодженого ними покарання ОСОБА_6 встановлено, що вони відповідають межам загальних засад призначення покарання, встановлених ст. 65 Кримінального кодексу України, зокрема ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, в межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 125 цього Кодексу, із дотриманням приписів щодо необхідності та достатності узгодженого покарання його виправленню та попередженню вчинення нових злочинів.
Вивчаючи особу обвинуваченого шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_6 на момент вчинення ним інкримінованого злочинного діяння раніше не судимий, не має постійного місця роботи, розлучений, проте перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має неповнолітнього сина, та задовільний стан здоров`я, не є інвалідом, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, у скоєному щиро розкаявся.
Визнані сторонами кримінального провадження обставини щодо пом`якшення та обтяження покарання обвинуваченому, визначені ними у повній відповідності із приписами статей 66 та 67 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_6 в судовому засіданні погодився на призначення узгодженої між ним потерпілою та законним представником потерпілої міри та виду покарання. Характер взятих ОСОБА_6 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання, що останній підтвердив у судовому засіданні.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 , законним представником потерпілої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що була укладена 21 січня 2019 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлено.
Витрат на залучення експерта не має. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 65 68, ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, ст.ст. 31, 35 37, ст.ст. 100, 124, 314, 349, 373 376, 392, 393 395, 468 470, 471, 473 475, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій, законному представнику потерпілої та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1