У Х В А Л А
Іменем України
19 листопада 2018 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання начальника четвертого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу ГП України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 27.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
16.11.2018 року в провадження слідчого судді надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 27.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод» (код 00388932) в 2018 документально оформили фінансово- господарські операції з ТОВ «БК Мегаполіс» (код 35103709) та ТОВ «Агросервіс 2012» (код 36783533) щодо нібито оренди нерухомого майна, будівництво яких фактично не завершено та об`єкти яких не введені в експлуатацію. Зазначені дії стали підставою для списання грошових коштів та незаконного формування податкового кредиту з ПДВ, що призвело до ухилення від сплати податку на додану вартість ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод» (код 00388932) у сумі 6 881 553 грн.

Також встановлено, що будівельні та монтажні роботи на вищевказаних об`єктах здійснює ТОВ «Етуаль» (код 25164843) одним із керівників якого являється ОСОБА_7 .

Крім того, встановлено, що службові особи ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод» (код 00388932) впровадили злочинну схему із завищення податкового кредиту з податку на додану вартість, використовуючи в ланцюгу постачання підконтрольні підприємства ТОВ «БК Мегаполіс» (код 35103709) та ТОВ «Агросервіс 2012» (код 36783533), шляхом відображення операцій з оренди об`єктів (майна та основних засобів), будівництво яких фактично не завершено, монтажні та пусконалагомджувальні роботи на той період не закінчено:

- за адресою: Сумська область, Білопільський р-н, м. Білопілля, вул. Ворожбянський шлях (стара назва - вул. П.Бані), буд. 58 (за замовленням ТОВ «БК Мегаполіс» здійснюється будівництво елеваторного комплексу).

- за адресою: Черкаська область, Шполянський район, с. Лебедин, вул. Заводська, буд. 17 (за замовленням ТОВ «Агросервіс 2012» здійснюється будівництво сушарки для качанів кукурудзи).

В ході проведення огляду АІС «Податковий Блок» ДФС України встановлено, що службовими особами ТОВ «БК Мегаполіс» (код 35103709) та ТОВ «Агросервіс 2012» (код 36783533) здійснювались дії направлені на безпідставне формування податкового кредиту та валових витрат юридичній особі ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод» (код 00388932).

Згідно відомостей отриманих з реєстру податкових накладних аналітично-пошукової системи «Архів електронної звітності» ДФС України, встановлено, що протягом 2018 в адресу ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод» (код 00388932) було виписано податкові накладні від підприємства ТОВ «БК Мегаполіс» (код 35103709) та ТОВ «Агросервіс 2012» (код 36783533) на загальну суму податку на додану вартість 6 881 553 грн.

Предметом документального оформлення фінансово-господарських взаємовідносин ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод» (код 00388932) між ТОВ «БК Мегаполіс» (код 35103709) та ТОВ «Агросервіс 2012» (код 36783533) було начебто оформлення оренди майна та основних засобів.

Під час досудового розслідування, отримано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року щодо надання дозволу на проведення обшуку в приміщеннях за адресою: Черкаська область, Шполянський район, с. Лебедин, вул. Заводська, буд. 17, які фактично використовуються для здійснення фінансово-господарської діяльності ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод».

Так, на підставі зазначеної ухвали у період з 12 год. 20 хв. 09.11.2018 по 15 год. 40 хв. 10.11.2018 року, у порядку вимог ст. 236 КПК України, проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , у ході якого виявлені та вилучені фінансово-господарські документи з реквізитами ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод» (код 00388932), ТОВ «Агросервіс 2012» (код 36783533) та iPad Serial: DMQCP2P5F4YF сірого кольору, які мають значення для досудового розслідування та слугують доказами у кримінальному провадженні №0000031, а саме:

Окрім, в ході обшуку за вказаною адресою в кабінеті під назвою «Бухгалтерія» в сейфі виявлено та вилучено грошові кошти в національній та іноземній валютах. Так, виявлено та вилучено грошові кошти в національній валюті номіналом 500 у кількості 97 купюр, номіналом 200 у кількості 1153 купюр, номіналом 100 у кількості 1086 купюр, номіналом 50 у кількості 448 купюр, номіналом 20 у кількості 189 купюр, номіналом 10 у кількості 818 купюр, номіналом 5 у кількості 1624 купюр, номіналом 2 у кількості 2 купюри, номіналом 1 у кількості 1000 купюр, у загальній сумі 432 920 українських гривень.

Окрім того вилучено грошові кошти в іноземній валюті, а саме долари США у загальній сумі 120 156 доларів США та Євро у загальній сумі 9 310 Євро

Враховуючи викладене слідчий просить слідчого суддю задовольнити клопотання та накласти арешт на вилучене майно.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник власника майна проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Однак, слідчим не доведено, що вказане ним у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та на нього спрямовано кримінальне правопорушення, таким чином майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Водночас, слідчим не доведено наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України та не обґрунтовано при цьому правових підстав для такого арешту та необхідності у його накладенні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання начальника четвертого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу ГП України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 27.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1