Справа № 444/399/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/430/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тлумач, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на вирок Жовківського районного суд Львівської області від 18 квітня 2018 року відносно нього,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Заяву засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - задоволено.

Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком основного та додаткового покарання - на підставі п. в) ст. 1 Закону України № 1810-VIІI від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_11 в користь ОСОБА_10 50 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 05 січня 2016 року о 12 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Форд Транзит» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на автодорозі сполученням «Львів-Рава-Руська», неподалік будинку №69, що по вулиці Львівській міста Жовква Львівської області, порушуючи вимоги п.п. 12.1, 8.1, розділу 34 Правил дорожнього руху України (вимогами дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 до ПДР України), які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, внаслідок чого керований ним автомобіль перейшов у стан неконтрольованого заносу, що призвело до виїзду на смугу зустрічного руху. Перетнувши вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, де в цей час рухався автомобіль марки «Фольксваген Джета» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_12 , не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, і такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «Фольксваген Джета» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, котрі відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року змінити та відмовити у цивільному позові ОСОБА_10 до ОСОБА_14 повністю.

Апеляційні вимоги обвинуваченого мотивовані тим, що оскаржуваний вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

На його переконання, суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи, не взяв до уваги той факт, що потерпіла ОСОБА_10 не надала жодних відомостей про отримання нею тілесних ушкоджень, проходження стаціонарного та амбулаторного лікування з подальшою реабілітацією.

Окрім цього, зазначає, що під час судового розгляду справи не досліджувався висновок судово-медичної експертизи, проведеної щодо ОСОБА_10 .

До початку розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 подав заяву про закриття кримінального провадження щодо нього та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали клопотання, представника потерпілої, який покладається на вирішення питання судом, прокурора про необхідність задоволення клопотання, обговоривши наведені доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що таке підлягає до задоволення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, зокрема, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (п.2 ч.1 ст. 49 КК України).

За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо вона подала про це клопотання.

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року, який не вступив у законну силу, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_6 вчинив 05 січня 2016 року, тобто, станом на час апеляційного розгляду закінчився встановлений п.2 ч.1 ст. 49 КК України трирічний строк давності.

Даних про те, що ОСОБА_6 ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий злочин середньої тяжкості, тяжкий чи особливо тяжкий, в матеріалах провадження немає.

Згідно з ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, обвинувальний вирок щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

заяву ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Жовківського районного Львівської області від 18 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 про обвинувачення його за ч.1 ст.286 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов ОСОБА_10 скерувати для розгляду в порядку цивільного судочинства до Жовківського районного суду Львівської області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4