Справа № 729/825/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/190/19
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 01 травня 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2018 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого помічником машиніста електровоза у локомотивному ДЕПО «Дарниця», одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбуття основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 144 гривні процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 01 травня 2018 року о 07 годині ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху автодорогою від с. Рудьківка Бобровицького району Чернігівської області до м. Бобровиця, неправильно оцінив дорожню обстановку, на відстані 220 м від дорожнього знаку с. Рудьківка, змінив напрямок руху, не переконавшись, що це буде безпечним, відвернув рульове кермо ліворуч, виїхав на ліве узбіччя, де керований ним автомобіль зіткнувся із пнем спиляного придорожнього дерева, перекинувся на дах та загорівся, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.3 «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 2.3 «д» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), п. 2.9 «а» (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) Правил дорожнього руху і ці порушення були причиною та умовою виникнення і настання дорожньо-транспортної пригоди, знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками.

Прокурор у кримінальному провадженні в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати за м`якістю призначеного покарання, постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки., мотивуючи тим, що суд не звернув уваги на суспільну небезпечність вчиненого злочину, керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тяжкість наслідків, що настали, обставини справи, та призначив явно несправедливе покарання, яке не сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Захисник адвокат ОСОБА_7 не погодилась з апеляційною скаргою прокурора та подала заперечення, в яких просить вирок суду залишити без змін, вказуючи на повне визнання її підзахисним провини, каяття, сприянню у розкритті злочину, необережну форму вини, першу судимість, позитивні характеристики, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка просила суд не позбавляти обвинуваченого волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про посилення покарання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти аргументів сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , відповідають фактичним обставинам справи, зібраним стороною обвинувачення доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині вирок суду не перевіряється. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Призначаючи покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, проте з необережності, повністю визнав свою провину, розкаявся, під час судового розгляду детально розповів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоду, висловив щирий жаль з приводу наслідків, які настали, оскільки загиблий був не лише його двоюрідним братом, а й хрещеним батьком його дітей. Провина за загибель близької людини є найбільшим моральним покаранням для нього на все життя. Матеріальну та моральну шкоду обвинувачений відшкодував у повному обсязі, що підтверджується показаннями потерпілої та змістом її заяви до апеляційного суду, про те, що жодних претензій вона до обвинуваченого не має.

Крім того, ОСОБА_6 раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності, не притягувався, офіційно працює, має родину, де виховується двоє малолітніх дітей 2015 та 2017 років народження, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має позитивні характеристики за місцем роботи та проживання. Фактично обвинувачений є єдиним годувальником сім`ї.

Потерпіла ОСОБА_11 , окрім того, що не має претензій до обвинуваченого, охарактеризувала його як порядну людину, доброго сім`янина та батька.

Тяжкість наслідків- загибель людини, є однією із обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і не може бути врахована як обставина, що обтяжує покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину, особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

По даному кримінальному провадженню фізіологічний стан обвинуваченого врахований двічі, як порушення Правил дорожнього руху -пункт 2.9 «а», у водія, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння знижується увага, спостережливість за дорожньою обстановкою, а також швидкість реакції, і одночасно як обставина, що обтяжує покарання.

Проте, санкція ч. 2 ст. 286 КК України, передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке повною мірою компенсує порушення водієм заборони керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді, ОСОБА_6 з урахуванням його способу життя та характеристики, становить низький рівень безпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, та середній рівень безпеки ймовірного вчинення повторного злочину.

Отже, з урахуванням обставин справи, необережного характеру злочину, особи обвинуваченого, який має позитивні характеристики, зайнятий суспільно-корисною працею, має родину, в якій виховуються двоє малолітніх дітей, щиро розкаявся у злочині, шкодує з приводу вчиненого, відшкодував шкоду потерпілій, яка пробачила обвинуваченого і просила суд не позбавляти його волі, обґрунтовано призначив покарання із звільненням від його відбування з випробуванням.

Контроль за поведінкою обвинуваченого та додаткова міра покарання, яку він відбуватиме реально, є необхідними та достатніми для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14