Справа № 635/2952/19
Провадження № 1-в/635/334/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільненнящодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загорбатьє Житковичського району Гомельської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 27 травня 2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в дохід держави у розмірі 680 грн.;
- 12 жовтня 2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 22 жовтня 2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 286, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Звільнений 04.05.2016 р. за відбуттям строку покарання;
засуджений: 11 липня 2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі;
про умовно-дострокове звільнення,-
ОСОБА_4 засуджений 11.07.2018 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі.
Початок строку відбування покарання 13.09.2018.
Кінець строку відбування покарання 13.09.2019.
Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голова спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області звернулись до суду із поданням, яким просять вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий строк засудженого ОСОБА_4 .
Відповідно до положень ч. 5 ст. 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причині неприбуття.
Оскільки, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, але до суду звернулися з заявами, в яких просили розглянути клопотання без їх участі, суд вважає за можливим на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України розглянути клопотання у відсутність осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих суду матеріалів подання та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 самостійно прибув до Державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» 13.09.2018 за приписом Слобідського районного відділу з питань пробації Філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області згідно вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.07.2018.
За власною ініціативою з перших днів перебування в виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований в обслуговуючому персоналі у станови, а саме: задіяний на роботах з капітального будівництва згідно ст. 60 КВК України.
До виконання поставлених завдань засуджений ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
За час відбування покарання в установі випадків порушення порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 2 рази. Характеризується позитивно.
У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Виконує передбачені законом вимоги персоналу при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень навичок, порушень техніки без пеки не допускає.
Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Подає позитивний приклад для інших засуджених.
У спілкуванні з адміністрацією установи ввічливий, тактовний. За характером врівноважений, цілеспрямований. У спілкуванні з адміністрацією установи ввічливий, тактовний. За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених.
Підтримує родинні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень. Стан здоров`я задовільний. Цивільних позовів та процесуальних витрат за вироком суду не має. На профілактичних обліках не перебуває.
Вину у скоєному злочині засуджений ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому злочині розкаюється.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби Державної установи «Хролівський випраний центр № 140», засуджений ОСОБА_4 за власною ініціативою з перших днів перебування в виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований в обслуговуючому персоналі у станови, а саме: задіяний на роботах з капітального будівництва згідно ст. 60 КВК України.
З довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 у вересні 2018 року не працював у зв`язку з перебуванням у відділенні карантину, діагностики та розподілу; у жовтні 2018 року не працював; у листопаді 2018 року на контрагентському об`єкті «Зміїв» відпрацював 8 робочих днів (80 робочих годин), за що йому нарахована заробітна плата 1929 грн. 07 коп.; у грудні 2018 року на контрагентському об`єкті «Зміїв» відпрацював 9 робочих днів (95 робочих годин), за що йому нарахована заробітна плата 2568 грн. 51 коп.; у січні та лютому 2019 року не працював; у березні 2019 року не працевлаштований.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Однак, з 13.09.2018, тобто протягом 7 місяців строку відбування покарання, засуджений ОСОБА_4 відпрацював лише 17 робочих днів (175 робочих годин), у той час, як матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що він є практично здоровою людиною, на диспансерних обліках не перебуває.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 неодноразово судимий, має три судимості, останній раз 22.10.2012 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 286, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Звільнений 04.05.2016 з Первомайської ВК № 117 за відбуттям строку покарання.
Отже, можна зробити висновок, що після звільнення з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не робив та знову вчинив злочин, за що був засуджений до побмеження волі.
Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання
Отже, після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, у їх сукупності, за увесь період відбування засудженим покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_4 хоча фактично й відбув передбачені ст. 81 КК України 3/4 строку покарання, має позитивну характеристику за місцем відбування покарання, однак, зміст вищенаведених матеріалів не є цілком переконливим у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.07.2018 та відносно засудженого ОСОБА_4 можливо застосувати положення ст. 81 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання.
З огляду наведеного, суд вважає, що подання є необґрунтованим, а тому, у його задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -
У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1