Справа № 538/915/18
Провадження № 1-кп/539/185/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піски Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, освіта середня, працюючого не офіційно, одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , маючого на утриманні двох малолітніх дітей, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
20.04.2018, близько 15.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу автомобільного гаража, який належить ОСОБА_7 , на подвір`ї багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , маючи на меті підсмажити ковбасні вироби, розпалив багаття.
Через деякий час до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_5 , житель вказаного багатоквартирного будинку та зробив з цього приводу йому зауваження, яке ОСОБА_6 проігнорував.
Після цього ОСОБА_5 , побачвши зневажливе ставлення до свого прохання, щодо переносу багаття в інше місце, вирішив самостійно перенести його. Потім ОСОБА_5 , взявши до рук фрагмент шиферу, якого знайшов на місці події, самостійно ним почав відсовувати багаття в сторону, завдавши при цьому ОСОБА_6 тілесне ушкодження.
У свою чергу, ОСОБА_6 , умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, своєю правою рукою, відкритою долонею, наніс два удари ОСОБА_5 в область верхньої губи та носа. Потім один удар лівою рукою стиснутою в кулак в область правого ока.
Після вказаних ударів ОСОБА_5 розвернуло у такий спосіб, що він опинився спиною до ОСОБА_6 , який умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання наніс декілька ударів кулаками по спині потерпілого.
Після чого, ОСОБА_5 упав на спину, та почав підводитись, а ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, схопив обома руками за передпліччя потерпілого, підійняв його, а потім наніс 2 удари коліном лівої ноги в область живота.
Потім схопив ОСОБА_5 лівою рукою за волосся, а правою рукою за ліве передпліччя та повалив його на землю, де продовжував реалізовувати свій прямий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, наносячи удари (не встановлено точну кількість) правою ногою, взутою у кросівок по обличчю, животу, по ребрам. При цьому потерпілий закривав обличчя руками.
В результаті умисних дій ОСОБА_8 спрямованих на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , останньому спричиненні тілесні ушкодження у вигляді:закритого перелому 9 ребра зліва, який згідно висновку експерта № 141 від 29.05.2018 року може бути оцінений як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; підшкірного крововиливу в ділянці верхнього повіка правого ока, підшкірного крововиливу по заднє - зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна, підшкірного крововиливу по передній поверхні середньої третини правого плеча, численні поліморфні садна по задній поверхні верхньої та середньої третин лівого передпліччя та по тильній поверхні лівої кисті, смуго подібне садно по поверхні нігтьової фаланги 5 пальця правої кисті, смуго подібне садно по поверхні нігтьової фаланги 2 пальця правої кисті, садно по задній поверхні грудної клітки справа, в проекції 7 ребра по задній поверхні правої кисті, садно в проекції лівої лопатки, які згідно висновку експерта № 141 від 29.05.2018 року можуть бути оцінені як легкі тілесні ушкодження.
Таким чином своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду пояснив, що дійсно 20.04.2018 року близько 15 години він у дворі багатоквартирного будинку по вул.Мирній в м.Заводське Лохвицького району розвів багаття з метою посмажити ковбаски. В цей час до нього підійшов ОСОБА_5 став вимагати аби він прибрав багаття, а коли отримав відмову, то став самостійно за допомогою фрагменту шиферу пересувати його. При цьому, ОСОБА_5 зачепив його фрагментом шиферу. Він наніс потерпілому удари кулаком в обличчя, потім, коли ОСОБА_5 розвернувся від ударів спиною, наніс йому декілька ударів кулаками по спині. Після чого ОСОБА_5 впав на спину, а коли почав підводитися, схопив потерпілого і наніс два удари коліном лівої ноги в область живота. Потім схопив однією рукою за волосся, іншою за руку та повалив його на землю і наносив йому удари ногою по обличчю, животу, ребрам. Кількість ударів точно не пам`ятає.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягав на тому, що він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а випадково зачепив його фрагментом шиферу вже тоді, коли йому наносились удари. Обвинувачений наніс йому багато ударів по голові кулаком, удар коліном в живіт, повалив на землю, і продовжував бити взутими ногами по тулубу та ногах.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор та потерпілий також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Суд констатує, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повною мірою, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразилися в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинуваченим вчинено злочин, який віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості, він раніше не судимий, офіційно працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Згідно досудової доповіді, результат оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 показав середній рівень ризику, та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Вважають, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).
Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Разом з тим, суд, при призначенні покарання у вигляді обмеження волі, враховуючи тяжкість скоєного злочину, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшувальні обставини, його прагнення до виправлення та готовність змінювати спосіб життя, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався і підстав для його обрання не вбачається.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 128, 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя ОСОБА_1