В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003319 від 22 жовтня 2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Мукачівського району, с. Макарово, Закарпатської області, українець, громадянин України, неодруженого, з середньою освітою, 30 травня 2016 року призваному до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом, який проходить військову службу на посаді стрільця помічника - гранатометника 1 гірсько-піхотного відділення 1 гірсько-піхотного взводу 1 гірсько-піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом та проходячи військову службу під час дії особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), порушуючи вимоги ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах дії особливого періоду, о 08.00 год. 07 травня 2018 року, умисно не з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та ухилявся від її проходження без поважних причин до 26 липня 2018 року, проводячи час на власний розсуд поза місцем служби, не пов`язуючи свою діяльність з виконанням обов`язків військової служби.

Дії ОСОБА_4 , згідно з обвинувальним актом, кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

На стадії досудового розслідування між прокурором ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами вказаної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за фактичними обставинами та в обсязі, викладеними у повідомленні про підозру, кваліфікації таких його дій не оспорює, а також зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення під час судового провадження.

Сторонами погоджено наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин та узгоджено покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 50, 63, 65 КК України, та із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, визначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України строком на один рік, та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При узгодженні покарання, сторони погодили та врахували: обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, якими є: щире каяття останнього, та ту обставину, що він брав безпосередню участь в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей; інші погоджені обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого діяння, а саме: визнання вини у вчиненні даного злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Сторони підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання, та щодо обмежень з приводу оскарження вироку, який ухвалюється на підставі угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому йому обвинуваченні, підтвердив добровільність укладення угоди і не заперечив проти її затвердження, погодився на призначення узгодженого покарання, яке зобов`язався виконувати, та яке йому повністю зрозуміле.

Прокурор та захисник обвинуваченого вважають, що наявні підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, та підтвердили, що їм зрозуміли наслідки укладення такої угоди та з яких підстав може бути оскаржено вирок на підставі такої угоди.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що також виходить із вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а також не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками ч. 4 ст. 407 КК України є правильною.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст.ст. 50, 63, 65, 66, 69-1 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, передбачені ст. 66 КК України, відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, інші обставини, що пом`якшують покарання винного, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого злочину, які у підготовчому судовому засіданні знайшли своє підтвердження та їх сукупність суд розцінює як таку, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, та свідчить про можливість виправлення останнього без відбування покарання, тому є підстави для його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, виходячи з наведеного, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч. 4 ст. 407 КК України застосувати до ОСОБА_4 положення ст.ст. 75, 76 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом перевірено, що обвинувачений усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України.

Таким чином, на переконання суду, умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Виходячи з викладеного, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався, та підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 25 жовтня 2018 року, укладену між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, доЗакарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1