Справа № 752/7076/18
Провадження №: 1-кп/752/588/19
19.02.2019 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Потерпілий вважав за можливе не продовжувати обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник заперечив, просив змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, зокрема на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час.
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини вказують на необхідність дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання її під вартою, але з часом існування лише цієї умови вже є недостатнім обґрунтуванням для продовження тримання особи під вартою.
Крім цього, підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду - ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою, а також необхідність тримання особи під вартою в ході судового розгляду справи має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен заарештований або затриманий має право на звільнення. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями явки до суду.
Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані.
При вирішенні клопотання прокурора, захисту, суд враховує сукупний строк перебування ОСОБА_5 під вартою, що налічує понад один рік. На даний час зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були вставлені під час обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема: по даному кримінальному провадженню допитано більшість свідків, потерпілий. Крім того, як вбачається зі матеріалів справи та було зазначено обвинуваченим в ході судового розгляду, останній має постійне місце проживання, яке збігається з місцем реєстрації. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження даного кримінального провадження.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити обвинуваченому ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369, 371 КПК України,

У задоволенні клопотання прокурора - відмовити.
Клопотання захисника про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час задовольнити частково.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити міру запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
Визначити строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків до 20.04.2019 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.
Копію даної ухвали направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3