В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2019 Справа №607/5462/19

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000044 від 04.01.2019р. про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не судимого,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2018 року близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи у магазині «Колобок», що по вул. Лозовецька, 3 в м. Тернополі, випадково виявив із терміналу банківську кредитку картку AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , яку залишив її чоловік ОСОБА_6 , та, поклавши її у свою кишеню, забрав із собою. Надалі, того ж дня, близько 16 год. 20 хв. у ОСОБА_7 , який перебував по вул. Гагаріна, 1 м. Тернополі виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів із карткового рахунку AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 13 грудня 2018 року близько 16:20 годин, підійшов до банкомату № 3506, що знаходиться по вулиці Гагаріна, 1 в місті Тернополі, та помістив раніше отриману банківську картку AT КБ «Приват Банк» в банкомат, отримавши доступ до карткового рахунку № НОМЕР_1 , який належав потерпілій ОСОБА_5 , та шляхом введення секретного ПІН-коду, який він почув від чоловіка власника карткового рахунку ОСОБА_6 під час перебування в магазині, переконавшись, що за ним, ніхто не спостерігає та чого дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, без згоди власника зняв із вказаного банківського карткового рахунку, шляхом проведення однієї операції, грошові кошти в сумі 500 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Таким чином ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

28 лютого 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочинному діянні, щиро розкаявся.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_8 , а саме: ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить суд затвердити угоду про примирення, а також позицію прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та потерпілої ОСОБА_5 , яка повністю підтримує укладену угоду про примирення, матеріальних претензій не має, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , яким затвердити угоду про примирення від 28.02.2019р., укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за викладених в угоді обставин та враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої сторони, зважаючи на відшкодування завданих збитків, відсутність обтяжуючих покарання обставин, із врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Завдана потерпілій ОСОБА_5 матеріальна шкода на загальну суму 530 грн. відшкодована повністю та цивільний позов не заявлявся.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 28 лютого 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1