Єдиний унікальний номер 725/296/19
Номер провадження 1-кп/725/11/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6
при секретарі ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №0000072 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2019 року до Першотравневого районного суду м.Чернівці надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000072 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 надав письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Своє клопотання захисник мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, у зв`язку із чим, судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту не може бути призначено.

Посилаючись на відповідні норми кримінально-процесуального законодавства, вважає, що прокурор ОСОБА_2 , який склав та затвердив обвинувальний акт, мав право його складати лише за умови, якщо він не погодився з обвинувальним актом, що попередньо був складений слідчим. Разом з тим, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей з приводу того, що слідчим складався обвинувальний акт, з яким у подальшому не погодився прокурор.

Крім того, не дивлячись на те, що кримінальне провадження розслідувалось групою слідчих, а процесуальне керівництво здійснювалось групою прокурорів, прокурором ОСОБА_2 в обвинувальному акті не вказано прізвища ім?я та по-батькові а ні слідчих, які входили до складу слідчої групи, а ні прокурорів, які входили до групи прокурорів.

Більше того, прокурором, у порушення вимог ст.293 КПК України, не вручено його підзахисному та йому особисто обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, у зв`язку із чим, порушено право ОСОБА_4 бути негайно та детально проінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, що визначене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також до моменту складання прокурором обвинувального акту, 09 січня 2019 року Галицьким районним судом м.Львів було частково задоволено його (захисника) скаргу на бездіяльність прокурора та зобов`язано уповноважену особу прокуратури Західного регіону України, за участю сторони захисту, допитати у кримінальному провадженні свідка ОСОБА_8 з винесенням відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, уповноважені особи військової прокуратури Західного регіону України, достовірно знаючи про те, що ухвалою суду їх зобов`язано провести допит вказаного свідка, безпідставно склали, затвердили обвинувальний акт, який скерували до Першотравневого районного суду м.Чернівці, не вручивши його при цьому обвинуваченому та його захисникам.

Вказані дії уповноважених осіб військової прокуратури Західного регіону України призвели до порушення права на захист його підзахисного. Окрім цього, зазначена вище ухвала слідчого судді Галицького районного суду м.Львів не була включена прокурором до реєстру матеріалів досудового розслідування, як того вимагає ст.ст.109 та 110 КПК.

Наведені недоліки, на думку захисника ОСОБА_6 , дають підстави для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків та виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львів.

У свою чергу, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 також подав письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, з підстав, викладених захисником ОСОБА_6 у своєму клопотанні про повернення обвинувального акта прокурору. Вважає, що оскільки прокурором не виконано ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова щодо допиту свідка ОСОБА_8 , а також зважаючи на те, що його підзахисному станом на момент проведення підготовчого судового засідання не вручено обвинувальний акт, просив повернути його прокурору для усунення зазначених у клопотанні недоліків.

У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримав надане ним письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 також підтримав надане ним клопотання та просив його задовольнити. Вважає, що оскільки такі недоліки не можуть бути усунуті у ході судового розгляду справи, то у подальшому вони можуть завадити прийняти законне та обґрунтоване рішення судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. Крім того, підтвердив, що станом на день проведення підготовчого судового засідання йому так і не було вручено обвинувальний акт. Не заперечував, що 09 січня 2019 року йому на мобільний телефон надійшло ММС-повідомлення. Однак оскільки його телефон не підтримує функцію читання таких повідомлень, йому не відомо зміст цього повідомлення. Поштою обвинувальний акт йому також не надходив. Просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заявлених клопотань, про що надав свої письмові заперечення. На його думку, обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України та відсутні підстави для його повернення.

Заслухавши думку сторін з приводу заявлених захисниками обвинуваченого клопотань про повернення обвинувального акта прокурор, суд дійшов наступного висновку:

Згідно ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 291 КПК визначає, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК, обвинувальний акт має містити відомості про:
?найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
?анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
?анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
?прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
?виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
?обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
?розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
?підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
?розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
?дату та місце його складення та затвердження.
Отже, слід зробити висновок що обвинувальний акт є спеціальним процесуальним рішенням, в якому відображаються підсумки досудового розслідування, зроблені слідчим та прокурором, що в свою чергу обґрунтовуються належними та допустимими доказами, визначенням юридичної кваліфікації діянь підозрюваного та формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.
Саме тому він повинен бути складений із суворим дотриманням процесуального законодавства, щоб не допустити порушення прав та свобод особи.
Згідно матеріалів обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000072 за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.263 КК України, обвинувальний складено та затверджено 09 січня 2019 року прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність військової прокуратури Західного регіону України капітаном юстиції ОСОБА_2 в кабінеті №11 військової прокуратури Західного регіону України за адресою м.Львів, вул. Клепарівська, 20.
Прокурором до письмових заперечень надано копію супровідного листа начальника слідчого відділу УСБУ у Львівській області про направлення прокурору для затвердження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000072 за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.263 КК України. Однак, як пояснив у судовому засіданні державний обвинувач ОСОБА_3 , прокурор не погодився із обвинувальним актом, який був складений слідчим, у зв`язку із чим, 09 січня 2019 року було складено новий обвинувальний акт.
Таким чином, суд вважає необґрунтованим посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 на те, що прокурором не дотримано вимог процесуального законодавства щодо порядку складання та затвердження обвинувального акту.
Що ж стосується не включення до реєстру матеріалів досудового розслідування відомостей про складання обвинувального акту слідчим, то на думку суду, вказаний недолік не є суттєвим та не може вплинути на прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі. Окрім того, кримінально-процесуальне законодавство не містить вичерпного переліку процесуальних рішень, які обов`язково повинні бути включені до реєстру слідчим чи прокурором, а нормою ст.314 КПК передбачено лише можливість повернення обвинувального акта, а не реєстру, у зв`язку із невідповідністю його вимогам закону.
Безпідставним, на думку суду, є також посилання захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на те, що оскільки прокурором не виконано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова та не проведено допит свідка ОСОБА_8 у присутності сторони захисту з винесенням відповідного процесуального рішення, відсутні підстави для завершення досудового розслідування, а обвинувальний складено передчасно.

При цьому суд виходить з наступного:

Так, ст.7 КПК України закріплено загальні засади кримінального провадження, однією із яких є безпосередність дослідження показань, речей і документів (ст.23).
У загальному вигляді нормативний зміст принципу безпосередності дослідження доказів визначений у ст.95 КПК, згідно якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.
Отже, безпосереднє отримання суб`єктом інформації з першоджерела забезпечує максимальну повноту і правильність її сприйняття, що є необхідною умовою формування достовірних доказів та прийняття обґрунтованих, об`єктивних, справедливих рішень.
Наведене вище свідчить про те, що свідок ОСОБА_8 може бути допитаний в судовому засіданні у присутності сторін кримінального провадження, які у свою чергу, мають право ставити йому запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, в тому числі, щодо підтвердження чи спростування провокаційних дій свідка по відношенню до обвинуваченого.

Крім того, на думку суду, будь-які процесуальні дії слідчого або прокурора після повернення обвинувального акту судом, крім складання нового процесуального акту та направлення його до суду, не відповідають концепції КПК України, а невиконання ухвали слідчого судді може бути лише підставою відповідальності особи, на яку було покладено її виконання.
Разом з тим, суд вважає, що прокурором не дотримано вимог кримінально-процесуального законодавства при врученні обвинуваченому ОСОБА_4 матеріалів обвинувального акту.
Відповідно до ч.1 ст.293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування заходів медичного або виховного характеру.
Вказана норма є імперативною та має вказівку категоричного характеру й обов`язкової умови виконання цієї норми, визначаючи конкретного суб`єкта, який має виключне право та обов`язок надання копії обвинувального акту як підозрюваному, так і його захиснику.
Отже, з наведеного слідує, що надання копії обвинувального акта підозрюваному це процесуальна дія, яка надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від безпідставного обвинувачення.
Разом з тим, до матеріалів обвинувального акту не додано розписки з відміткою про вручення обвинуваченому ОСОБА_4 та його захисникам копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Натомість, додано бланк розписки на ім`я прокурора, на якому міститься відмітка прокурора про те, що у зв`язку із неявкою підозрюваного ОСОБА_4 до військової прокуратури, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування було вручено останньому шляхом надіслання їх поштою та за допомогою смс-повідомлення.
Втім, чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачено можливості вручення обвинувального акта підозрюваному шляхом надсилання поштою чи смс (ммс)-повідомленням, у зв`язку із його неприбуттям за викликом до слідчого чи прокурора для його вручення.
Більше того, ч.2 ст.111 КПК України визначено, що повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою.
Вказані вище фактичні обставини, а також наведені норми закону повністю спростовують посилання прокурора на те, що він зателефонував обвинуваченому ОСОБА_4 09 січня 2019 року з метою його виклику до прокуратури для вручення обвинувального акту, але оскільки останній не піднімав слухавку, обвинувальний акт з усіма додатками було направлено підозрюваному поштою, адже прокурор був зобов`язаний вжити заходів щодо вручення підозрюваному обвинувального акту особисто під розписку. Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прокурором не додано до матеріалів обвинувального акту доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_4 все ж таки отримав копію обвинувального акта поштою.
У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 та його захисникам не вручено копії обвинувального акту з додатками до нього, порушено його право визначене п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На вказані порушення також звертає увагу у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Так, наприклад, у рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" зазначено, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів».
До того ж, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
На думку суду, зазначене порушення (невручення обвинуваченому та його захисникам обвинувального акта) не може бути усунуте у ході судового розгляду, порушує право обвинуваченого на захист, а також може привести у подальшому до прийняття необґрунтованого рішення по справі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення порушень вказаних в описовій та мотивувальній частині ухвали, а саме для вручення обвинуваченому ОСОБА_4 та його захисникам особисто під розписку обвинувального акту.
Керуючись ст.ст.7,42,95,109, 111,291,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000072 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.262 КК України повернути прокурору другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність військової прокуратури Західного регіону України капітану юстиції ОСОБА_2 для вручення обвинувального акту особисто під розписку обвинуваченому ОСОБА_4 та його захисникам.

Ухвала про повернення обвинувального акта прокурору може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1