Справа № 139/206/19
Провадження № 1-кп/139/11/19

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2019 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючої - судді ОСОБА_1
з участю сторін провадження:
потерпілого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 17 жовтня 2018 року Мурованокуриловецьким районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, з метою незаконного збагачення близько 21-ої години 12 лютого 2019 року пройшов на територію домоволодіння ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та шляхом вільного доступу із салону автомобіля ВАЗ-2107, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив крадіжку музичної колонки сірого кольору марки «F&G», автомобільного FM-модулятора чорного кольору та флеш-накопичувача «LG» чорного кольору з об`ємом оперативної пам`яті 16 ГБ, що належать ОСОБА_3 .
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно.
Під час підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_3 подав суду угоду про примирення, яка датована 18 березня 2019 року, але підписана сторонами угоди в підготовчому судовому засіданні 20 березня 2019 року (а.с. 14-15).
Потерпілий та обвинувачений заявили, що добровільно з ініціативи обох сторін уклали цю угоду.
Відповідно до зазначеної угоди, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, щодо виду покарання та його розміру, а також зазначили наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено, визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у повному обсязі, щиро кається. Ще до підписання угоди він відшкодував потерпілому збитки від злочину. Крім того, обвинувачений заявив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та погоджується із застосуванням узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.
Потерпілий у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України. Заявив, що йому повністю відшкодовано шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, і він не має претензій до обвинуваченого. Просив затвердити укладену угоду про примирення від 18 березня 2019 року та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Прокурор зазначив, що при укладенні угоди про примирення сторонами дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене між сторонами покарання. Також просив долучити до обвинувального акту та угоди про примирення окремі матеріали досудового розслідування про особу обвинуваченого, про речові докази та про витрати у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Відповідно до частин 3 та 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку та може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного та потерпілого про повне розуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили б їх погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення.
Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у скоєному злочині, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди (а.с. 25),
Досудовим слідством не встановлено обставин, які б обтяжували покарання для ОСОБА_4 . Попередня судимість обвинуваченого (а.с. 23-24) хоча й не погашена, але вирок виконаний засудженим добровільно (а.с. 22).
В угоді про примирення сторони узгодили про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.
Такі умови призначення покарання відповідають принципам, встановленим кримінальним процесуальним законодавством. Так, відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Санкцією частини 2 статті 185 КК України передбачені альтернативні покарання у виді арешту, обмеження чи позбавлення волі. Однак, законодавець у ст. 69 КК України передбачив можливість, зокрема, перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції інкримінованої частини статті. Суд вважає, що в даному випадку, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, за наявності в процесуальній поведінці обвинуваченого сукупності пом`якшуючих покарання обставин, щодо призначення ОСОБА_4 покарання можна застосувати ст. 69 КК України.
Відповідно до обвинувального акту судові витрати по справі, за проведення товарознавчої експертизи № 109 від 20.02.2019 складають 715 гривень. На підтвердження вказаних витрат прокурором надано довідку Вінницького НДЕКЦ про витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні (а.с. 21). У відповідності до ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати по залученню експерта для проведення відповідних експертиз, суд стягує з обвинуваченого на користь держави, тому суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути витрати по залученню експерта у сумі 715 гривень на користь держави.
Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 471, 473, 474, 475 КПК України та ст.ст. 65, 69 КК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази: автомобільний FM-модулятор чорного кольору, музична колонка сірого кольору марки «F&G», повернути ОСОБА_3 , а взуття чорного кольору ОСОБА_4 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по залученню експерта для проведення товарознавчої експертизи у сумі 715 (сімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У випадку подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам.
Суддя: ____________