Справа № 520/4166/17
Провадження № 1-кп/520/1163/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

Судді ОСОБА_1

За участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0000111 від 15.01.2017 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Встановив:

08.11.2018 року до Київського районного суду м. Одеси з Апеляційного суду Одеської області надійшло кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000111 від 15.01.2017 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України для нового розгляду.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, або для укладання угод немає, відсутні підстави для внесення подання про визначення підсудності.
Також, прокурор надав суд розписки про вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 за його захиснику адвокату ОСОБА_4 від 14.11.2018 року.
Крім того, прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, посилаючись на те, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали, а саме: він обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватись від суду, впливати на свідків.
Потерпіла ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора про призначення справи до судового розгляду та зазначила, що вона не є потерпілою у даному кримінальному провадженні, бо це є нещасний випадок.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти клопотання прокурора про призначення справи до судового розгляду, але заперечував проти клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби, оскільки такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені прокурором.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.
Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно вимог ст.314 ч.3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Вимоги, які ставляться до обвинувального акта, закріплені в ст. 291 КПК України.
Відповідно до ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого ч.2 ст. 297-1 цього Кодексу) його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Також, відповідно до вимог ч. 4 п. 3 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297 цього Кодексу).
При дослідженні в підготовчому судовому засіданні обвинувального акту та додатних до нього матеріалів суд встановив наявність розписок про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копії цивільного позову обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником адвокатом ОСОБА_8 від 06.04.2017 року та надані прокурором розписки про отримання обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником адвокатом ОСОБА_8 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування від 14.11.2018 року.
Згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 року при розгляді апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду від 09.11.2017 року, яким ОСОБА_6 було визнано винним за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ять років, було встановлено, що з повідомлень ДУ « Одеський слідчий ізолятор» від 27.08.2018 року та 17.09.2018 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою з 19.01.2017 року та в період часу з 04.04.2017 року по 12.04.2017 року його ніхто не відвідував та він не покидав території слідчого ізолятору.

Аналізуючи ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 року в якій було встановлено факт не вручення обвинуваченому ОСОБА_6 копії обвинувального та реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову прокурору, суд приходить до висновку, що порушенні вимоги ст. 293 КПК України.

Також, суд вважає, що вручення прокурором копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування 14.11.2018 року є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст. 291 ч.4 п.3 КПК України.

Оскільки, ст. 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Статтею 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.

Главою 28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

Не вручення обвинуваченому копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копії цивільного позову, є підставою для висновку про не завершення досудового розслідування в розумінні ст.ст.110, 291 КПК України та невідповідність обвинувального акту вимогам ст. ст.110, 291 КПК України, що дає суду підстави повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 110,291 КПК України.
Разом з тим, вимога закону в частині вручення під розписку копії обвинувального акту підозрюваному прокурором не виконана, що є порушенням ч.4 ст. 22 КПК України засад змагальності і доведеності перед судом переконливості доказів, ч.1 ст. 26 КПК України засади вільного користування сторонами своїми правами у межах та у спосіб, визначених КПК України тощо.
Положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення, та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, від 25.07. 2000 року у справі Мотточіа проти Ітілії.
Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.3 ст.6 Конвенції, рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає вказані порушення істотними і такими, що унеможливлюють призначення судового розгляду в кримінальному провадженні, оскільки набуття особою статусу обвинуваченого законодавець пов`язує не лише з формальним направленням обвинувального акту до суду, а й з дотриманням визначеної КПК України форми завершення досудового розслідування та зміни процесуального статусу особи, що притягується до кримінальної відповідальності.
Недотримання органом досудового розслідування вимог ст. 291 КПК України в частині вручення обвинуваченому обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України.
Таким чином, зазначені порушення в обвинувальному акті позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.

З наданих матеріалів, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 його віку та стану здоров`я того, відсутності в нього офіційного джерела прибутку, відсутності міцних соціальних зв`язків, маються достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілу та свідків, також те, що він обвинувачується у скоєні тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до 8 років, а також в зв`язку з тим, що передбачені ст. 177 КПК України ризики не знизились та не відпали, суд вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню, бо вважає, що більш м`який запобіжний захід може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та забезпечити мету заходів забезпечення кримінального провадження.
Застава, відповідно до ст. 183 не обирається, оскільки злочин у якому обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено із застосуванням насильства.
Суд вважає необхідним відмовити в клопотанні захисника адвокатаОСОБА_4 про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, бо воно є безпідставним та необґрунтованим.
Керуючись ст. ст. 110, 291, 293, 314 - 315, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 15.01.2017 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області на строк 60 днів, тобто до 15.01.2019 року.
В клопотанні захисника адвокатаОСОБА_4 про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби - відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали.
Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1