В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.11.2018 Справа №607/5309/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000030, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ремезівці Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця старшого навідника 4 гармати 2 гарматного артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше судженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6.02.2018 року за ч.4 ст.407 КК України до трьох років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на один рік, про обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України з угодою про визнання винуватості, -
встановив:
Між прокурором військової прокурату Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості від 6 листопада 2018 року. Згідно з угодою ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 - солдатом військової служби за контрактом, всупереч вимог ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, без поважних причин та за відсутності дозволу командування в/частини НОМЕР_1 умисно не з`явився у визначений строк до 8 годині 30 хвилин 11 вересня 2017 року на службу у розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Не виконуючи службові обов`язки до 24 березня 2018 року 17 години 00 хвилин ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, тобто умисно вчинив нез`явлення на службу у розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України військовослужбовцем.
В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угода про визнання винуватості між ним і прокурором укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Він розуміє, що наслідком умисного невиконання угоди про визнання винуватості для нього може бути кримінальна відповідальність передбачена ст.389-1 КК України. Просить затвердити угоду.
Прокурор пояснив, що угоду укладено добровільно. Він розуміє, що наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості для прокурора є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.
Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання передбаченого ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців і за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6.02.2018 року більш суворим покаранням за цим вироком призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Проаналізувавши наведене, суд прийшов до переконання, що угоду укладено добровільно; при укладенні угоди прокурором враховано обставини передбачені ст.470 КПК України; угода відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, військовослужбовцем. Його дії кваліфіковано правильно. За наведених обстави угоду про визнання винуватості необхідно затвердити.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його молодий вік, характеристику і те, що він раніше суджений, обставину, яка пом`якшує покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню істини. З метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, враховуючи умови угоди про визнання винуватості йому доцільно призначити покарання передбачене ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.
В порядку ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6.02.2018 року більш суворим покаранням за цим вироком, ОСОБА_4 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що ОСОБА_4 може бути перевихований без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до ст.75 КК України доцільно звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та покласти на нього обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись статтями 314, 373-376, 392-395, 468-476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 6 листопада 2018 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6.02.2018 року більш суворим покаранням за цим вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6.11.2018 року, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк два роки.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Cуддя ОСОБА_1