Провадження № 11-кп/4820/167/19
Справа № 681/694/18 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 25.04.2018 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Білецьке Полонського району, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, одружену, непрацюючу, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривен.
За вироком місцевого суду, 25 квітня 2018 року близько 20.30 год. ОСОБА_7 , біля подвір`я будинку АДРЕСА_2 , під час суперечки, будучи обуреною висловлюваннями та поведінкою ОСОБА_9 , з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення тілесних ушкоджень, під час конфліктної ситуації, умисно, з прикладанням фізичної сили кулаком правої руки нанесла два удари по обличчю потерпілій, після чого нігтьовими пластинами пальців правої руки подряпала обличчя останньої в ділянці верхньої та нижньої губи, чим завдала потерпілій тілесних ушкоджень у вигляді синця в лівій вилично-скроневій ділянці голови, синця та садна в ділянці нижньої щелепи справа, два садна в ділянці нижньої щелепи справа, два садна на поверхні нижньої губи, садна на поверхні верхньої губи, які за характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо неї закрити, посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що висновки суду про її винуватість, не підтверджуються доказами, дослідженими в ході судового розгляду. Крім того, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки суду, щодо нанесення потерпілій таких тілесних ушкоджень, як синець в лівій виличноскроневій ділянці голови, синець та садно в ділянці нижньої щелепи справа, оскільки їх було нанесено її братом ОСОБА_10 , відповідно, суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не відповідають дійсності та є безпідставними, вважаючи що обвинувачена, таким чином, намагається уникнути від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні потерпілій ОСОБА_9 умисного легкого тілесного ушкодження, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Доводи апелянтки про відсутність у матеріалах справи достовірних доказів на підтвердження вказаного обвинувачення, неналежну оцінку судом доказів і необґрунтоване, у зв`язку з цим, її засудження, спростовуються матеріалами справи і є безпідставними.

Обвинувачена ОСОБА_7 у суді першої інстанції стверджувала, у вказаний день, час та місці розбороняла ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , при цьому зачепила рукою за губу ОСОБА_9 , з губи пішла кров, інших тілесних ушкоджень їй не наносила і суперечки, між ними, не було.
Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не погодився з доводами ОСОБА_7 про непричетність до заподіяння ОСОБА_9 , зазначених, тілесних ушкоджень, оскільки її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

За показаннями потерпілої ОСОБА_9 , коли вона знаходилась біля подвір`я будинку АДРЕСА_2 , її почала ображати
ОСОБА_7 і бити кулаками. Один раз вдарила в обличчя, один в скроню та подряпала їй руками губи, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_9 не змогла показати куди саме їй були нанесені тілесні ушкодження.

Ці показання потерпілої узгоджуються з даними висновку експерта №187 від 27.04.2018 року, згідно з якими у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій вилично-скроневій ділянці голови, синця та садна в ділянці нижньої щелепи справа, два садна в ділянці нижньої щелепи справа, два садна на поверхні нижньої губи, садна на поверхні верхньої губи, які за характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Факт фізичного контакту між потерпілою та обвинуваченою підтвердила в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 . Посилання апелянтки на те, що даний свідок не змогла показати куди саме наносились тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 не спростовує висновку суду про вчинення цього злочину саме ОСОБА_7 .
Згідно з показаннями ОСОБА_10 він бачив, що у ОСОБА_9 була кров на губі.
Крім того, винуватість ОСОБА_7 підтверджується об`єктивними даними:
-протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2018 року з фото таблицями, під час якого ОСОБА_7 показувала та розповідала про обставини сутички між нею та потерпілою 25 квітня 2018 року.
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2018 року з фото таблицями, під час якого ОСОБА_9 розповідала про обставини сутички між нею та обвинуваченою 25 квітня 2018 року.
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.05.2018 року з фото таблицями, під час якого ОСОБА_13 показувала та розповідала про обставини сутички між обвинуваченою та потерпілою 25 квітня 2018 року.
З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 діяння, яке за своїми ознаками утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки характер, локалізація, час утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 відповідають її показанням та фактичним обставинам справи.

Тому, кваліфікація злочинних дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 К України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження є правильною.

Посилання обвинуваченої на те, що суд не дав оцінки доказам, не врахував показань ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про нанесення тілесних ушкоджень потерпілій саме ОСОБА_10 , чим порушив вимоги ст. 374 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки, факт заподіяння саме цих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , вказаним свідком, не знайшов свого підтвердження в процесі судового розгляду. З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що він, випхав ОСОБА_9 з кімнати та вдарив її в область потилиці, а тому підстав не вірити потерпілій, що саме ОСОБА_7 заподіяла їй, зазначені у висновку експерта, тілесні ушкодження колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд оцінив докази відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
Твердження апелянта про неповноту судового розгляду, через те, що у вироку не відображено бійки потерпілої з її братом ОСОБА_10 , а стверджується лише, що вона наносила удари потерпілій, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що відповідно до приписів ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як убачається із обвинувального акту, лише ОСОБА_7 ставилося у вину заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

За змістом ч.4 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Ураховуючи це, колегія суддів приходить до висновку, що судовий розгляд в суді першої інстанції проводився відносно ОСОБА_7 згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до обвинувального акту і лише в межах висунутого обвинувачення.

Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченій покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції взяв до уваги, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, позитивну характеристику ОСОБА_7 , матеріальний стан, догляд за інвалідом 1 групи і обґрунтовано прийшов до висновку, що до обвинуваченої слід застосувати покарання у виді штрафу, у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення.

Порушень чинного законодавства, які б істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі колегією суддів не виявлено.

Крім того, є надуманими твердження ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вина обвинуваченої підтверджується зібраними та дослідженими доказами, а саме показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка вказувала, що дійсно 25 квітня 2018 року о 20.30 год. вони з сестрою ОСОБА_13 прийшли
до рідного брата. Сестра почала сваритися з ОСОБА_12 . Вони з сестрою відійшли до будинку ОСОБА_9 і знову поверталися до братового будинку, вона зайшла в будинок, а ОСОБА_13 її чекала біля подвір`я, ОСОБА_7 вже була там. В цей час ОСОБА_7 їх покликала і вони підійшли до подвір`я. ОСОБА_7 почала обзивати ОСОБА_13 , мати вийшла з будинку і ОСОБА_7 почала обзивати її. Потім почала бити її кулаками один раз в обличчя, один в скроню і поцарапала губи руками.
Факт фізичного контакту між потерпілою та обвинуваченою підтвердили свідки.
Свідок ОСОБА_13 , що є рідною сестрою ОСОБА_9 , вказала, що 25 квітня 2018 року о 20.30 год., вечора вона разом із ОСОБА_9 , прийшли до свого брата ОСОБА_10 . Мати плакала і вона зробила зауваження для ОСОБА_12 . В цей час почалася сварка, брат випихав їх з хати і вони з ОСОБА_9 пішли. Потім ОСОБА_9 пішла туди знов, а вона її чекала. Коли ОСОБА_9 вийшла з подвір`я, ОСОБА_7 почала обзивати ОСОБА_13 . В цей час матір за неї почала захищатись, а потім ОСОБА_7 нанесла удар для ОСОБА_9 правою рукою в ліву сторону обличчя, потім другий удар в ліву сторону голови, а потім поцарапала губи;
- ОСОБА_12 , рідна сестра обвинуваченої, яка показала, що дійсно 25 квітня 2018 року біля 20 год. до її чоловіка прийшли його сестри ОСОБА_9 і ОСОБА_13 . Розмовляли в будинку, а коли вийшли на вулицю, розмовляли з матір`ю. Потім до неї зайшла ОСОБА_13 і почала кричати до неї і вийшла. В цей час чоловік виволік з хати ОСОБА_9 і бив її по голові. Вони пішли з подвір`я. Потім повернулися назад і обзивали ОСОБА_7 . ОСОБА_13 дуже сварилась, а ОСОБА_9 підбігла і вдарила ОСОБА_12 в лице. ОСОБА_7 їх розборонила, після чого у ОСОБА_9 була царапина на губі;
- ОСОБА_10 , рідний брат ОСОБА_9 , який показав, що ввечері до нього в будинок прийшли його рідні сестри - ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , просили гроші на пам`ятник батькові. Коли вони вийшли з кімнати, він почув, що його дружина в істериці. Взяв ОСОБА_9 за «барки» і випхав з кімнати і знову пішов ліг на ліжко. Приблизно через пів години почув як плаче дружина і вибіг з хати. Його зупинила ОСОБА_7 ОСОБА_9 і ОСОБА_13 стояли за хвірткою, в ОСОБА_9 була на губі кров.
Згідно висновку експерта №187 від 27.04.2018 року, у ОСОБА_9 виявлено такі тілесні ушкодження: синець в лівій вилично-скроневій ділянці голови, синець та садно в ділянці нижньої щелепи справа, два садна на поверхні нижньої губи, садно на поверхні верхньої губи. Дані тілесні ушкодження утворились від щонайменше шести травмуючих дій тупих твердих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних у ухвалі та обстежуваною і відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
В силу положень ч.ч. 1, 2 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду,

крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, посилання апелянта на безпідставне залишення, поза увагою, показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є необґрунтованим, оскільки судом було здійснено допит вказаних свідків, та покладено в доказову базу вироку суду.
З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4