УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000226, за апеляційною скаргою прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

-якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000226 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 111, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч.1 ст. 309 КК України, повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000226, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111, ч.2 ст.28, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.309 КК України - повернуто прокурору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Не погоджується із позиції суду в тому, що неможливо ідентифікувати осіб та здійснити ефективний судовий розгляд з огляду на те, що орган досудового розслідування формулюючи обвинувачення зазначив в обвинувальному акті співучасників вчинення злочину як «Особа 1», «Особа 2», «Особа 3» та «Особа 4».

Пояснює, що з метою виконання завдання кримінального провадження, дотримання загальних засад щодо законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, дотримання прав підозрюваної та інших осіб, а також необхідності у подальшій умовній ідентифікації осіб, прізвища яких зазначатимуться в обвинувальному акті, слідчим у кримінальному провадженні 21.01.2019р. винесено постанову про визначення умовної ідентифікації осіб у кримінальному провадженні. Про наявність вказаної постанови повідомлено суд у судовому засіданні.

Підкреслює, що у випадку зазначення в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 анкетних даних чотирьох осіб, яких сторона обвинувачення вважає співучасниками (обвинувальний акт щодо двох з них знаходиться на розгляді Центрального районного суду м. Миколаєва), неминуче призвело би до грубого порушення засади презумпції невинуватості.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, висновки Верховного суду України, сторона обвинувачення констатує наявність істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому вважає, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підстави для скасування судового рішення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

06 березня 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва з Генеральної прокуратури України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.309 КК України. Ухвалою суду від 06.03.2019 року призначено підготовче судове засідання на 11.03.2019 року.

11.03.2019р. у ході підготовчого судового засідання, вирішуючи питання передбачені ч.3 ст.314 КПК України, щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд прийшов до висновку, що судовий розгляд не може бути призначений в зв`язку з невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Ухвалою суду від 11.03.2019р. обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000226, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111, ч.2 ст.28, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.309 КК України - повернуто прокурору.

Повертаючи обвинувальний акт суд зазначив, що формулюючи обвинувачення відносно ОСОБА_6 орган досудового розслідування всупереч вимогам вищевказаних правових норм зазначив в обвинувальному акті, як співучасників вчинення злочинів "Особа 1", "Особа 2", "Особа 3", "Особа 4. В той же час, такі особи жодним чином в обвинувальному акті не визначені, що не дає змогу їх ідентифікувати та здійснити ефективний судовий розгляд щодо повного встановлення усіх обставин зазначеної справи.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам, визначеним цією статтею.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на те, що формулюючи обвинувачення відносно ОСОБА_6 , орган досудового розслідування всупереч вимогам вищевказаних правових норм зазначив в обвинувальному акті, як співучасників вчинення злочинів "Особа 1", "Особа 2", "Особа 3", "Особа 4., що не дає змогу їх ідентифікувати та здійснити ефективний судовий розгляд щодо повного встановлення усіх обставин зазначеної справи, на думку апеляційного суду є безпідставними.

Так, відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про захист, прав людини і основоположних свобод, частини другої статті 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні, права, частини першої статті 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000226 року, обвинуваченому ОСОБА_6 , інкримінується вчинення злочину у співучасті з іншими особами, які позначені в обвинувальному акті як "Особа 1", "Особа 2", "Особа 3", "Особа 4,

Апеляційний суд погоджується із думкою прокурора про те, що у випадку зазначення в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 анкетних даних чотирьох осіб, яких сторона обвинувачення вважає співучасниками, неминуче призвело до грубого порушення засади презумпції невинуватості.

Зазначення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, скоєного іншою, крім обвинуваченого особою, яка фактично на даний час не притягується до кримінальної відповідальності в даному провадженні, не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст.ст. 2, 7 КПК України завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.

З огляду на конституційно-правову та кримінальну засаду презумпції невинуватості є юридичний факт вчинення злочину, а тому беручи до уваги положення ст.17 КПК України, у яких реалізується положення ст.129 Конституції України, особа не може вважатися такою, що вчинила кримінальне правопорушення при відсутності обвинувального вироку щодо неї, який набрав законної сили.

Системний аналіз зазначених норм Основного Закону України та КПК України, а також правова позиція Верховного Суду України в Постанові ВСУ від 03 березня 2016 року у справі №5-347 кс15, вказують на те, що навіть незважаючи на непрюдиційність обвинувального акту, питання вини іншого співучасника має бути доведено в іншому кримінальному проваджені.

При цьому апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до положень кримінального процесуального закону підлягає обов`язковому застосуванню та виходить з того, що презумпція невинуватості порушується, якщо судове рішення щодо особи, яка обвинувачується у вчинені кримінального злочину, відображає думку про його винність до того, як його вина була доведена відповідно до закону. Досить навіть за відсутності офіційних висновків того, що є деяке припущення, що суд розглядає обвинуваченого в якості винного (справи «Мінеллі проти Швейцарії» пункт 37; «Нераттіні проти Греції» пункт 23; «Діду проти Румунії» пункт 41).

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки дає змогу ідентифікувати співучасників та здійснити ефективний судовий розгляд щодо повного встановлення усіх обставин зазначеної справи.

Обвинувальний акт не містить таких недоліків, які б перешкоджали призначити судовий розгляд. Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2019 року від 11.03.2019р. в частині повернення прокурору обвинувального акту, складеному за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000226, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.111, ч.2 ст.28, ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.309 КК України - скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В іншій частині зазначену ухвалу залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді