Дата документу 22.11.2018 Справа № 336/2417/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/2417/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/677/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула 22 листопада 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційним скаргами прокурора у кримінальному провадженні та заступника прокурора Запорізької області на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 жовтня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
31.05. 2010 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
25.04.2012 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі , на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2010 р. і остаточно призначено 4 роки 1 міс. позбавлення волі;
04.08.2014 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 345 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2012 р. і остаточно призначено 1 рік 3 міс позбавлення волі, звільнився 16.09.2015 р. по відбуттю строку покарання
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України

Встановлені вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя
від 27 жовтня 2017 року:
ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 20.03.2017 р. приблизно о 06 год. 10 хв. , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна , діючи повторно з корисливих мотивів, з метою з подальшому розпорядитися ним на свою користь , впевнившись , що за його діями ніхто не стежить, за допомогою металевої монтировки, яку він заготовив заздалегідь, шляхом віджиму замка вхідної двері, проник до будинку АДРЕСА_2 .
Після чого, ОСОБА_7 ,, попрямував до кімнати, де мешкає ОСОБА_8 , двері кімнати якої були обладнані врізаним замком та за допомогою металевої монтировки , шляхом віджиму замка , зламав його та проник до кімнати останнього і викрав телевізор марки « DEX» модель LE-244М і дистанційним пуль до нього , вартістю 3 000 грв. , який належить ОСОБА_8
08.06.2017 р. приблизно о 11 год. 45 хв.,. ОСОБА_7 ,, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів , перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_3 « і « Зоря» , розташованих за адресою АДРЕСА_3 , таємно , шляхом вільного доступу, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_9 ,. зайшов до магазину , викрав майно, що належить потерпілому , саме велосипед марки « Specialised « в корпусі чорного кольору , вартість якого , згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки від 16.06.2017 р. складає 6000 грв.
Продовжуючи свій злочинний умисел , 08.06.2017 р. ОСОБА_7 , продав вищезазначений велосипед ОСОБА_10 , за грошеві кошти в сумі 1 800 грн. які витратив на власні потреби.
Своїми умисними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 6000 грн.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя
від 27 жовтня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбачений ч.3 ст.186, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання :
за ч.2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі;
за ч.2 ст.185 КК України 3 років позбавлення волі ;
У порядку ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначив остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання обвинуваченого звільнено, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого не обирати.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2017 року до мотивувальної частини вироку внесено виправлення та обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК, викладено в іншій редакції.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не погоджуючись з оскаржуваним вироком через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд в мотивувальній частині вироку по епізоду вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК, зазначив обвинувачення, яке визнано судом доведеним, але не відповідає межам висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту та кваліфікації дій ОСОБА_7 за вказаним епізодом, оскільки у вироку не зазначено обставини відкритого заволодіння майном потерпілого, поєднаного з проникненням до житла. Дане порушення є істотним, оскільки фактичні обставини злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК та кваліфікація дій ОСОБА_7 за цим епізодом ніким не оспорювалися.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Запорізької області, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок скасувати, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд в мотивувальній частині вироку зазначив лише обставини, які встановлені досудовим розслідуванням, не сформулювавши обвинувачення, яке визнане саме судом доведеним. Крім того, суд у вироку не виклав всі обставини вчинення ОСОБА_7 грабежу (відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 ), але кваліфікував дії обвинуваченого по цьому епізоду за ч.3 ст.186 КК. Також незважаючи на те, що обвинувачений має непогашену судимість за ч.2 ст.345 КК, суд безпідставно не визнав рецидив обставиною, що обтяжує покарання.

При цьому прокурор також послався на необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.
Заслухавши доповідача, прокурора, який пославшись на істотні порушення вимог КПК, підтримав вимоги апеляційних скарг прокурорів, думку обвинуваченого, який послався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції, згідно ч.1 ст. 404 КПК України, переглянув оскаржуваний вирок у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до яких автор апеляції оскаржує вирок лише з підстав істотного порушення вимог КПК України.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особою винною, судом у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Проте, на думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначив лише обставини, які встановлені досудовим розслідуванням та викладені в обвинувальному акті, не сформулювавши обвинувачення, яке визнане саме судом доведеним, процитувавши лише результати досудового розслідування та не зробивши власних висновків стосовно обвинувачення.

Крім того, суд у вироку, зазначивши фактичні обставини справи у іншому викладі, не навів мотиви зміни обвинувачення, чи підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 обвинувачується у декількох епізодах злочинної діяльності, які органом слідства кваліфіковані за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.

Місцевий суд, визнаючи доведеними фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, припустився протиріччя у викладі фактичних обставин справи не вказавши,тим самим допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і суперечності, що засвідчує невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а тому згідно п.п. 2, 3 ч.1 ст. 409 КПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Зазначені порушення суд розцінив, як описку та арифметичну помилку та виправив в порядку ст. 379 КПК України, постановивши ухвалу 22 листопада 2017 року.

Але відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від N 11 від 21.12.90 р. суд сам вправі лише усунути неточності, допущені у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

В той же час в порядку ст. 379 КПК України не можуть бути виправлені порушення, які стосуються питань, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Крім того, судова колегія звертає увагу на розбіжності у резолютивній частині вироку та його мотивувальної частини щодо кваліфікації дій обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 374, 337, 379 КПК України в сукупності є істотними.

Згідно ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи допущені істотні порушення вимог КПК, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, що відповідатиме вимогам ст.ст. 412, 415 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4