Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 494/65/19
Провадження №1-кп/523/737/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

20.05.2019 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Березівка, Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, не має реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
05 листопада 2017 року, приблизно о 16.00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи разом із співмешканкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у спальній кімнаті за місцем свого мешкання, а саме по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, викликаних залицяннями ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , узяв зі столу на кухні зазначеного будинку кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_9 та завдав один проникаючий удар в праву бокову половину грудної клітини, між правою навколо хребтовою і правою лопаточкою лініями тіла потерпілого, спричинивши прохідне колото-різане поранення грудної клітини з проходженням міжреберних судин та правої легені, від якого настала смерті ОСОБА_9 .
В подальшому, з метою приховування своїх злочинних дій ОСОБА_7 сховав тіло ОСОБА_9 у розміщену на території домоволодіння яму, яку присипав грунтом для запобігання виявлення трупа.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, пояснивши, що в листопаді 2017 року він дійсно завдав удар ножем потерпілому ОСОБА_9 , оскільки останній, перебуваючи у стані сп`яніння, намагався зґвалтувати його співмешканку ОСОБА_8 , при цьому на жодні зауваження з його боку він не реагував. Після удару ОСОБА_9 намагався піти, але впав біля порогу. Переконавшись, що останній помер, він витягнув його на подвір`я та викинув тіло у колодязь. Після скоєного він всю ніч просидів на подвір`ї, міркував піти у поліцію, але його співмешканка не витримала би сама. Також пояснив, що у скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності, у зв`язку із сімейними обставинами.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_7 потрібно кваліфікувати:

- по ст.115 ч.1 КК України за ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та винуватість обвинуваченого у скоєному злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не має судимості, на обліку нарколога та психіатра не знаходиться.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, повне визнання вини, щире каяття, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі строком на 7-м років, думку захисника, який просив для його підзахисного мінімальне покарання, а також обвинуваченого, який просив обрати йому покарання, що не пов`язане із позбавленням волі, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, зарахувавши останньому його знаходження під вартою у даному проваджені.

Сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 14725,41 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому, до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Зарахувати ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 31.10.2018 року по час вступу вироку у закону силу із розрахунку 1день попереднього ув`язнення до 1-го дня позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави в особі ОНДЕКЦ 2580,16 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят гривень шістнадцять копійок) - вартість проведених судових експертиз.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави в особі МНДЕКЦ 12860,24 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят гривень двадцять чотири копійки) - вартість проведених судових експертиз.

Речові докази по провадженню, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Березівського ВП ГУНП в Одеській області, відповідно до постанови від 30.10.2018 року та ухвали суду від 31.10.2018 року - знищити.

Матеріали кримінального провадження №0000407 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2017 року - зберігати в Комінтернівській місцевій прокуратурі Одеської області.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3