Справа № 734/4295/18
1-кп/729/37/19 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 420 182 7 від 06.08.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, громадянина України, не працюючого ,-

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

24.05.2017 року у проміжок часу з 15 до 21 години ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у домоволодінні по АДРЕСА_3 , будучи обізнаним про вчинення ОСОБА_5 , умисного вбивства ОСОБА_6 , тобто злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ч. 5 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, маючи прямий умисел на вчинення активних дій з метою заздалегідь не обіцяного приховування слідів вчиненого особливо тяжкого злочину та уникнення покарання ОСОБА_5 , запропонував останньому приховати сліди злочину, а саме закопати труп ОСОБА_6 . Усвідомлюючи протиправність своїх дій ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 , який засуджений за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01.2018 за ч.1 ст. 115 КК України, та близьким родичем ОСОБА_5 приховали труп ОСОБА_6 , шляхом прикопування в землю на присадибній ділянці вказаного домоволодіння.
У судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, дав показання, які за своїм змістом відповідають фактичним обставинам , викладеним у обвинувальному акті, щиро кається, не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності та керуючись законом, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена інспектором Козелецького РВ філії ДУ «Центр пробації» вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як високий , ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе і становить небезпеку для суспільства.
З урахуванням наведеного та соціально-психологічної характеристики обвинуваченого представником органу пробації, призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості , особу обвинуваченого, який є не судимим в силу ст. 89 КК України, його посередню характеристику з місця проживання, його поведінку в судовому засіданні в ході якого давав правдиві та послідовні покази та ставлення до вчиненого злочин, при цьому суд враховує, що з моменту вчинення кримінального правопорушення до даного часу обвинувачений інших злочинів не вчинив, скарг на його поведінку не надходило, його щире каяття , що є обставиною згідно ст. 66 КК України, яка пом`якшує його покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння , що відповідно до ст.67 КК України є обставиною , яка обтяжує його покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання пов`язане з ізолюванням від суспільства , передбачене санкцією ч. 1 ст. 389 КК України у виді арешту , оскільки його виправлення та перевиховання можливе тільки з ізолюванням від суспільства.

Призначаючи такий вид та міру покарання, суд виходив із принципу законності, справедливості і індивідуалізації покарання, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів , а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами, призначення більш м`якого покарання, на думку суду, не відповідатиме даним про особу обвинуваченого, та суперечитиме основним засадам призначення покарання та правовим положенням частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України, якою визначено мету покарання.

Підстав для застосування положень ст. 75 Кримінального кодексу України, з огляду на дані про особу обвинуваченого та вищенаведені обставини, суд не знаходить, а призначене покарання у виді арешту певною мірою забезпечить почуття справедливості у суспільства.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому не обирати .
Строк відбування покрання вираховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .
Арешт накладений на речові докази зняти.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимогст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 1 ст. 396 КК України і призначити йому покарання у виді 3 ( трьох ) місяців арешту.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати. Строк відбування покарання вираховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .
Арешт накладений на речові докази скасувати .
Речові докази : штикову лопату, пару кросівок з надписом «BONA», ватяну ковдру червоного кольору, темно сині чоловічі спортивні штани, чорні труси, чорні зимові шкарпетки, вирізкі з ватяної ковдри - знищити;

шкіряну куртку, чоловічу футболку білого кольору, джинсові штани, чоловічі черевики - повернути ОСОБА_3 ..

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1