Справа № 740/1909/18
Провадження № 1-кп/740/45/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ніжині Чернігівської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм в Київській муніципальній службі, раніше не судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей:, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2016 ОСОБА_5 , діючи умисно, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, звернувся до Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення злочину, а саме із заявою про те, що ОСОБА_7 28.04.2016 року близько 04.30 год. незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки «DAEWOO», модель «FS0 LANOS TF69Y», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку №125 по вул.Прилуцька в м.Ніжині, усвідомлюючи, що вказане повідомлення про вчинення злочину є неправдивим, оскільки дозвіл на керування вказаним автомобілем він особисто надав ОСОБА_7 .

На підставі вказаної заяви ОСОБА_5 відомості про вчинення злочину за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2016 за №0000672 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.289 КК України.

У подальшому 28.04.2016 року, у період часу з 17.30 год. по 18.00 год., в м.Ніжині під час досудового розслідування кримінального провадження №0000672 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_5 , будучи попередженим слідчим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, діючи умисно, дав завідомо неправдиві показання як потерпілий про те, що ОСОБА_7 28.04.2016 незаконно заволодів транспортним засобам, а саме автомобілем марки «DAEWOO», модель «FS0 LANOS TF69Y», державний номерний знак НОМЕР_1 , який

знаходився біля будинку №125 по вул.Прилуцька в м.Ніжині, усвідомлюючи, що вказані відомості є неправдивими, оскільки дозвіл на керування вказаним автомобілем він особисто надав ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті. В скоєному щиро кається і заявив клопотання про застосування щодо нього амністії відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» і звільнення його від відбування призначеного судом покарання в зв`язку з тим, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щодо яких не позбавлений батьківських прав.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується також іншими доказами, які суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним досліджувати стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 доказана повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.383 КК України як завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи у тяжкому злочині, та за ч.2 ст.384 КК України як завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, знаходження на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь органу пробації і дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді обмеження волі.

В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення його від відбування покарання на підставі пункту «в» статті 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки він має неповнолітніх дітей.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України у виді обмеження волі та застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» і звільнити від призначеного покарання.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов*язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, можуть бути звільнені особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно наданого обвинуваченим свідоцтва про народження дитини вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якої не позбавлений батьківських прав.
Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 28.04.2016 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Таким чином, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі пункту «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.383 КК України - у виді 3 (трьох) років обмеження волі;
за ч.2 ст.384 КК України - у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_1