Справа №718/691/18
Провадження №1-кп/718/95/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження № 0000051, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2016 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіцмань вказане кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

Орган досудового слідства пред`явив ОСОБА_3 наступне обвинувачення.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 22 січня 2016 року о 01 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем марки ВАЗ-2107, номерний знак НОМЕР_1 рухався по автодорозі сполученням «Вашківці-Карапчів», зі сторони м.Вашківці в напрямку с.Карапчів, що розташована поза межами населених пунктів в адміністративно-територіальних межах Вижницького району, водій ОСОБА_3 , проявивши неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не виявив небезпеку для руху пішохода ОСОБА_8 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався в межах проїжджої частини, а саме смуги руху по якій їхав автомобіль, внаслідок чого допустив наїзд на останнього.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ №76 від 04.04.2016 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді жирової емболії легень, що розвинулась як ускладнення отриманої ним за життя полі травми із чисельними переломами кісток скелета та ушкодженнями внутрішніх органів, від яких ОСОБА_8 22.01.2016 року перебуваючи в приміщенні реанімаційного відділення КУ «Вижницька ЦРЛ» помер.

В подальшому водій ОСОБА_3 безпосередньо після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив ОСОБА_8 в небезпечний для життя стан, внаслідок травмування автомобілем, залишивши останнього на проїжджій частині дороги, не вжив заходів направлених для надання допомоги ОСОБА_9 , який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, хоча мав змогу надати йому вказану допомогу, не зупинився, не переконався чи потребує ОСОБА_8 допомоги, не викликав бригаду швидкої медичної допомоги, не відвіз його до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив в небезпеці, після чого з місця події втік.

Відповідно до висновку експерта №041-д від 17.03.2017 року додаткової комісійної судово-медичної експертизи на підставі даних додаткової комісійної судово- медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051, по факту смерті гр.. ОСОБА_8 ,1989 р.н., даних медичної документації на його ім`я, даних первинної судово-медичної експертизи тіла трупа, даних первинної комісійної судово-медичної експертизи, відомих обставин справи на тілі трупа гр.. ОСОБА_8 були наявні ряд тілесних ушкоджен.

Зазначені ушкодження виникли внаслідок травмуючої дії твердих тупих предметів, співударянні з такими та ковзанні по таким, за короткий проміжок часу, одне услід за іншим, в своєму комплексі є характерними для дорожньо-транспортної пригоди у вигляді наїзду рухаючогося механічного транспортного засобу на пішохода, могли виникнути в терміни та за обставини, що відмічені вище, за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, у своєму комплексі перебувають в безпосередньому причинному зв`язку із фактом настання смерті.

Відтак, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги мав змогу надати допомогу та сам поставив її в небезпечний стан.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково. При цьому пояснив, що подія відбувалась в сильний снігопад, на дорозі був гололід. 22.01.2016 року біля 01 години ночі, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2107, рухався по автодорозі сполученням "Вашківці-Карапчів", зі сторони м.Вашківці в напрямку с.Карпачів приблизно зі швидкістю 50 км/год., побачив пішохода на короткій відстані від себе, думав, що той хоче його зупинити. Він рухався по правій смузі, а потерпілій вискочив несподівано йому назустріч (точно не впевнений), тримаючись посередині дороги. Він спробував об`їхати пішохода зліва, затормозивши, однак не зміг та збив потерпілого правою стороною автомобіля, при цьому пошкодив праву фару автомобіля. Усвідомлюючи та розуміючи, що збив людину, він призупинився, однак з автомобіля не виходив, гукнув, ніхто не відповідав. Він залишив потерпілого, боячись за свою безпеку в темну пору доби в безлюдному місці та, згоряча, прийняв рішення рухатись далі, так як не знав як діяти. Повідомив, що він перебував в тверезому стані, не погоджується із обставиною, що вказана в обвинувальному акті про те , що він перебував в стані алкогольного спяніння.

На уточнюючи запитання прокурора повідомив, що ушкодження його транспортного засобу, а саме: пошкоджені права фара, крило та лобове скло, що були виявлені під час огляду автомобіля наступного дня після події, були спричинені внаслідок даного ДТП 22.01.2016 року.

Кається у вчиненому та щиро шкодує про скоєне. Під час судового засідання просив вибачення у матері померлого.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, його причетність до вчинення кримінального правопрушення доводиться сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_5 , яка являється матір`ю померлого ОСОБА_8 , повідомила в суді, що перебуваючи в лікарні , її родичі повідомили, що з сином сталася біда, а ІНФОРМАЦІЯ_3 син помер. Поліція повідомила їй, що знайшли винну особу ОСОБА_3 . До неї приходили родичі ОСОБА_10 першої ж ночі, просили вибачення, казали, що будуть допомагати. Родичі оплачували похорон сина, поминальний обід на 40 днів, а також дали їй 10 000 грн. коли вона проходила хіміотерапію. Весною 2016 року вперше після події до неї додому приїхав ОСОБА_3 , просив вибачення, що збив сина та залишив на дорозі, обіцяв допомогу надати на виготовлення пам`ятника синові, однак не дотримав обіцянки.

А тому вона змушена звернутись до суду із цивільним позовом, який просить задоволити та стягнути з ОСОБА_3 на її користь 150 000 грн. моральної шкоди та 72 000 грн. матеріальної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтвердив наданий ним висновок судово-медичної експертизи №76 від 23.01.2016 року. При цьому вказав, що переломи у потерпілого свідчать про достатню силу удару при вертикальному положенні тіла. Він вважає, що на місці пригоди був 1 транспортний засіб , інший контакт міг бути тільки шляхом переїзду, однак переїзду тіла не виявлено. Всього виявлено в потерпілого біля 80 ушкоджень, але всі вони вкладаються в один механізм однієї транспортної пригоди , нанесені одномоментно.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 - лікар криміналіст, повідомила, що вона проводила експертизу речових доказів, одягу та взуття потерпілого ОСОБА_8 . На одязі виявила пошкодження, які свідчать, що в ліву частину тіла потерпілий був збитий.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 - завідуючий відділу комісійних судово-медичних експертиз, підтвердив висновок, наданий комісією №041-Д про те, що ОСОБА_8 міг би вижити у разі надання йому невідкладної спеціалізованої медичної допомоги.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, показів потерпілої ОСОБА_5 та експертів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які не тільки узгоджуються між собою, а є послідовними та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, дослідженими в суді.

Так, 22.01.2016 року до ЄРДР за № 0000051 внесені відомості за правовою кваліфікацією ч.2ст.286 КК України, а 15.02.2017 року за правовою кваліфікацією ч.3ст. 135 КК України , особа якій повідомлено про підозру - ОСОБА_3 (а.с. 1-4 матеріали кримінального провадження).

Із рапорту слідчого Вижницького відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_14 від 22.01.2016 року вбачається, що 22 січня 2016 року о 04 год.00 хв. повідомив оператор «102» м.Чернівці, що до нього звернувся лікар швидкої допомоги, 55 бригади м.Вашківці, ОСОБА_15 з повідомленням, що до Вижницької ЦРЛ доставлено ОСОБА_8 , внаслідок ДТП, у реанімаційне відділення без свідомості з діагнозом « полі травма, струс головного мозку, закритий перелом ребер, перелом тазу, відкритий перелом лівого стегна, перелом гомілки, алкогольне сп`яніння, загальне переохолодження». (а.с.17,18 матеріали кримінального провадження).

Згідно протоколу огляду місця події від 22.01.2016 року , розпочатого о 06 годині закінченого 06 год.48 хв., та проведеного слідчим Вижницького відділення поліції Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_14 , за участі понятих, місце проведення с.Карапчів-м.Вашківці. У п.16 вказано, що на місці пригоди після ДТП до початку огляду наявні сліди: уламки скла, фрагменти лакофарбового покриття, рідини бурого кольору. У п.20 вказано інші сліди на дорожньому покритті: сліди рідини бурого кольору, сліди волочіння у напрямку руху с.Карапчів-м.Вашківці Вижницького району. У п.26 Вилучені речі та документи: уламки скла, фрагменти лакофарбового покриття, рідина бурого кольору , сфотографований слід взуття, взуття, шапка, мобільний телефон «Нокіа». (а.с. 19-37 матеріали кримінального провадження).

Як вбачається із лікарського свідоцтва про смерть №87 від 23.01.2016 року, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , смерть настала у реанімаційному відділенні ЦРЛ. Із довідки про причину смерті №87, що видається на поховання, причина смерті : «Політравма, численні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів» . Причина смерті встановлена судово-медичним експертом , лікарем ОСОБА_11 . Пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем. (а.с.46 матеріали кримінального провадження)

У відповідності до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 27 років. (а.с.47 матеріали кримінального провадження).

У відповідності до огляду місця події в м.Карапчів, що розпочатий 22.01.2016 року о 23год.20хв. та завершений 23.01.2016 року о 00 год. 50 хв. , проведений за участі понятих та ОСОБА_3 , з якого вбачається, що місцем події являється гаражне приміщення, що в дворі двоповерхового багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 . В гаражі виявлено автомобіль червоного кольору ВАЗ-2107, д.н. НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_3 . В ході огляду виявлено пошкодження кузова у вигляді вм`ятин правого переднього крила (біля фари) із відшаруванням фарби , відсутність скла на передній правій фарі та відсутність скла на галогенній лампі вказаної фари, пошкодження у вигляді тріщини та відшарування скла переднього вітрового вікна. Крім цього, на лобовому склі було виявлено нашарування речовини бурого кольору. На капоті з правої сторони біля фари під час огляду було виявлено частини волокна (тканини) темно-синього кольору. Передній металевий бампер із номерним знаком НОМЕР_1 знаходився на землі перед автомобілем. (а.с.49-57 матеріали кримінального провадження)

Огляд транспортного засобу ВАЗ-2107, д.н. НОМЕР_1 , відбувався за добровільною письмовою згодою ОСОБА_3 від 22.01.2016 року (а.с.48 матеріали кримінального провадження).

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_11 Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи., яка провела експертизу трупа ОСОБА_8 за №76, що розпочата 23.01.2016 року, тілесні ушкодження виникли незадового до моменту настання смерті, в короткий період часу одне слід за одним, від дії твердих тупих предметів із обмеженими та обширними контактуючими поверхнями або ударів до таких, цілком ймовірно в час та за обставин, викладених у постанові в момент дорожньо-транспортної пригоди, від дії виступаючих поверхонь легкового автомобіля та співударянь до них і дорожнього покриття, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою «Як небезпечні для життя» та перебувають у ПРЯМОМУ причинному зв`язку із фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_8 настала від жирової емболії легень, що розвинулась як ускладнення отриманої ним за життя полі травми із численними переломами кісток скелета та ушкодженнями внутрішніх органів в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи характер, локалізацію та морфологічні особливості тілесних ушкоджень виявлених при експертизі трупа ОСОБА_8 і викладених у пункті 1 даних підсумків, слід вважати їх характерними для пішохода в момент наїзду на нього транспортного засобу, що рухається. При цьому найбільш ймовірно першочергове контактування відбулось в передньо-зовнішню поверхню правої нижньої кінцівки потерпілого за умови його вертикального положення та можливого рухомого стану. (а.с.125-129 матеріали кримінального провадження).

У відповідності до висновку №804 криміналістичної експертизи лакофарбових матеріалів і покриттів, за матеріалами кримінального провадження №0000051, складеного 17.05.2016 року судовим експертом Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз, частинки лакофарбового покриття, вилучені в ході огляду місця події 22.01.2016 року в с.Карапчів, Вижницького району мають спільну групову належність з наданим зразком лакофарбового покриття автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , відібраного 23.01.2016 року. (а.с.151-253 матеріали кримінального провадження).

Згідно висновку експерта №70А від 05.02.2016 року за результатами технічного стану транспортного стану , виявлено в гальмівній системі автомобіля ВАЗ 2107, д.н. НОМЕР_1 невідповідність вимогам п. 31.4.1 (а) ПДР, рульове керування автомобіля знаходиться в стані часткової відмови, при цьому в ній виявлено невідповідність вимогам п.31.4.5 (г) ПДР, зовнішні світлові прилади знаходяться в стані часткової відмови, при цьому в них виявлено порушення п. 31.4.3 (а) ПДР, що не відносяться до таких несправностей, які виникають раптово , отже було до ДТП. (а.с.160-168 матеріали кримінального провадження).

Із висновку експерта №23-МК Чернівецького обласного бюро СМЕ ОСОБА_12 від 28.01.2016 року , яка провела судово-медичну експертизу речових доказів (одяг та взуття потерпілого ОСОБА_8 ). вбачається, що враховуючи характеристику пошкоджень одягу потерпілого ОСОБА_8 пошкоджень, характерних для перекочування колеса через тіло не виявлено. Виходячи із наданих слідів на речах, можна припустити, що в момент первинного контакту з автомобілем пішохід знаходився в стоячому положенні. При цьому потерпілий, можливо, був повернутий до транспортного засобу задньою або лівою задньо-бічною поверхнею тіла. (а.с.170-177 матеріали кримінального провадження).

В той же час як вбачається із висновку судово-медичного експерта (за матеріалами справи) №153 Чернівецького бюро СМЕ, що розпочата 06.09.2016 року , приймаючи до уваги характеристики, особливості та локалізацію ушкоджень виявлених на тілі трупа ОСОБА_8 , топічно-просторове локалізаційне співвідношення ушкоджень між собою, комісія приходить до висновку, що найвірогідніше в момент первинного контакту з виступаючими частинами наїзжаючого транспортного засобу потерпілий перебував у вертикальному положенні (навтоячки) і був обернений до передньої частини транспорту лівою задньо-бічною поверхнею тіла. (а.с.179-190 матеріали кримінального провадження).

Відповідно до висновку експерта №041-д від 17.03.2017 року додаткової комісійної судово-медичної експертизи на підставі даних додаткової комісійної судово- медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051, по факту смерті гр.. ОСОБА_8 ,1989 р.н., даних медичної документації на його ім`я, даних первинної судово-медичної експертизи тіла трупа, даних первинної комісійної судово-медичної експертизи, відомих обставин справи на тілі трупа гр.. ОСОБА_8 були наявні наведені ушкодження:

Синці: у верхній третині по задній поверхні лівого стегна; по задній поверхні правої сідничної ділянки з переходом на задньо-нижню частину мошонки; в ділянці правого та лівого колін, по передній поверхні; в ділянці середньо-нижньої третини правої гомілки по передньо-внутрішній та задній поверхнях гомілки;

Садна: в лівій лобно-скроневій ділянці; в ділянці зовнішнього кута лівого ока; в правій лобній ділянці з переходом на зовнішній кут правого ока та праву ви лицеву ділянку; спинки носа, більше справа; лівої щоки в середній частині; підборіддя справа; група із 3-х саден по нижній частині підборіддя; група із 9-ти саден, по тильній поверхні правої кисті в проекції голівок та основних фаланг 1-5 пальців; від середини лівої реберної дуги до ділянки пупка, що закінчується на 6,0 см вліво від нього; два садна по задньо-внутрішній поверхні верхньої третини лівого стегна; два садна на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівого стегна; садна в кількості 6-ти, по передній поверхні в проекції лівого колінного суглоба; обширне садно у верхньо-середній третинах по зовнішній поверхні лівої гомілки; по тильній поверхні лівої стопи в проекції середини 1-ї плюснової кістки; по зовнішній поверхні правої клубової ділянки% по всій довжині зовнішньої поверхні в проекції правого колінного суглоба; по передній поверхні в середній третині правої гомілки; в кількості двох у верхній та середній третинах по зовнішній поверхні правої гомілки; в ділянці зовнішньої кісточки правої малогомілкової кістки; по тильній поверхні в проекції плюснемо-фалангового суглоба 1-го пальця правої стопи;

Забійні рани: по зовнішній поверхні у верхній та середній третинах лівого стегна; в ділянці промежини дещо зліва, на відстані від основи мошонки 4,0 см донизу; в ділянці лівої п`ятки в задній її частини;

Переломи: у верхній та середній третинах правої великогомілкової кістки; верхньої третини лівої стегнової кістки із розповсюдженням на її середню третину; ребер зліва 4-9 від лопаткової до біля хребтової лінії; тазової кістки зліва в ділянці сідничного бугра;

Розрив: тонкого кишківника на відстані 18,0см від зв`язки Трейца;

Крововиливи: з боку внутрішньої поверхні волосяної частини голови в лівій лобній, скроневій, тім`яній та потиличній ділянках з крововиливом в лівий скроневий м`яз; довкола всіх описаних переломів в оточуючі м`які тканини та губчасту речовину кісток; у брижу тонкого кишківника; в ділянці головки підшлункової залози з переходом на її тіло.

Зазначені ушкодження виникли внаслідок травмуючої дії твердих тупих предметів, співударянні з такими та ковзанні по таким, за короткий проміжок часу, одне услід за іншим, в своєму комплексі є характерними для дорожньо-транспортної пригоди у вигляді наїзду рухаючогося механічного транспортного засобу на пішохода, могли виникнути в терміни та за обставини, що відмічені вище, за ознакою «небезпека для життя» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, у своєму комплексі перебувають в безпосередньому причинному зв`язку із фактом настання смерті.

Відповідно до клінічної картини, яка спостерігалася у гр.. ОСОБА_8 під час надходження на стаціонарне лікування та під час подальшого лікування, а також локалізацію, характеристики тілесних тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа гр.. ОСОБА_8 , комісія експертів не виключає можливості виживання ОСОБА_8 у разі надання йому невідкладної спеціалізованої медичної допомоги. (а.с.192-204 матеріали кримінального провадження)

А згідно висновку експерта №343-А від 09.06.2017 року, в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 необхідно було діяти згідно із вимогами пунктів 12.2 та 12.3 ПДР. В діях водія ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимог пункту 12.3 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням даної ДТП. (а.с.210-213 матеріали кримінального провадження).

Постановою прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 18.10.2017 року, виділено з матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000051 від 22.01.2016 року за ч.2 ст.286 та ч.3ст. 135 КК України , матеріали досудового розслідування за № 0000051 від 22.01.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення ч.2ст.286 КК України в копіях в окреме кримінальне провадження та присвоїти номер реєстраційний номер. (а.с.238-240 матеріали кримінального провадження).

Згідно Витягу з ЄРДР станом на 07.11.2018 року за №0000478 внесено відомості за ч.2ст. 286 КК України, дата реєстрації провадження 18.10.2017 року. Фабула: 22.01.2016 року в період часу з 01 год. до 02 год.20 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_1 та рухаючись м.Вашківці- с.Карапчів, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер у реанімаційному відділенні Вижницької ЦРЛ. Відсутня особа, якій повідомлено про підозру. (а.с.219)

Як повідомили суду учасники судового провадження, ведеться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000478 за ч.2ст. 286 КК України, підозра не оголошена.

Таким чином, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 135 КК УКраїни. Підстав сумніватися в належності, допустимості та достовірності вказаних доказів у суду немає.

У відповідності до статті 9 КК, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

В судовому засіданні 20.11.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 , надаючи покази, вказав , що свою винуватість визнає частково та просив перекваліфікувати його дії із ч.3 на ч.1 ст. 135 КК України, оскільки вважає, що пішохід ОСОБА_8 сам своїми діями поставив себе в небезпечний для життя стан, вийшовши несподівано на проїзжу частину дороги в темну пору доби. А тому, на його думку, відсутній причинний зв`язок між його діями та смертю потерпілого.

Суд вважає дані покази обвинуваченого неспроможними та такими, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Так, об`єктом злочину, передбаченого ст. 135 КК України є життя і здоров`я особи. Небезпечний для життя стан означає ситуацію, яка реально загрожує життю людини та може закінчитися настанням її смерті, якщо не надати своєчасну сторонню допомогу (збита автомобілем людина залишилась на проїзній частині дороги). Причини, через які особа потрапила в небезпечний для життя стан (її власна необережна чи умисна поведінка або причини об`єктивного характеру), не мають значення для кваліфікації злочину.
З об`єктивної сторони злочин полягає у суспільно небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги вказаної особи.

Залишення без допомоги передбачає невжиття особою заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого. Злочин вважається закінченим з моменту ухилення від надання допомоги особі, що перебуває в небезпечному для життя стані, незалежно від того, наскільки ефективною могла бути така допомога. Настання суспільне небезпечних наслідків - смерті особи є підставою для кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 135 КК України.

З суб`єктивної сторони злочин характеризується прямим умислом: винний усвідомлює суспільне небезпечний характер своєї бездіяльності, а саме те, що він залишає без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, те, що він має реальну можливість надати їй допомогу, або що він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан і бажає чинити саме так. Ставлення винної особи до наслідків, передбачених ч.3 ст. 135 КК України є необережним.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107, 22.01.2016 року біля 01 години ночі на автодозі "Вашківці-Карпачів", збив пішохода ОСОБА_8 , усвідомлював, що збив людину, що сам підтвердив в судовому засіданні, вказавши, що не зупинився, не перевірив стан здоров`я потерпілого, а налякавшись безлюдного місця, залишив без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості на той момент вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану. ОСОБА_3 покинув місце ДТП, залишив потерпілого, який не рухався після зіткнення із його автомобілем, при мінусовій температурі взимку, о 01 годині ночі та в безлюдному місці, не повідомив до лікарні швидкої допомоги. При тому, ОСОБА_3 мав реальну можливість надати допомогу потерпілому і сам поставив ОСОБА_8 в небезпечний для життя стан, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Причини, через які особа потрапила в небезпечний для життя стан (її власна необережна чи умисна поведінка або причини об`єктивного характеру), не мають значення для кваліфікації злочину. Також, на кваліфікацію не впливає наскільки ефективною могла бути надана ОСОБА_3 допомога, він зобов`язаний був її надати, згідно п.п. а,г п.2.10 ПДР . В результаті отриманих травм потерпілий ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в реанімаційному відділенні Вижницької ЦРЛ.

А дане також спростовує твердження сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_8 помер через невчасно надану медичну допомогу у Вижницькій ЦРЛ.

Крім того, перелічені тілесні ушкоджені у ОСОБА_8 , що вказані у висновку експерта №041-д від 17.03.2017 року, отримані одне услід за іншим, усі у вертикальному (стоячому) положенні від одного транспортного засобу і всі отримані тілесні ушкодження вкладаються в один механізм однієї транспортної пригоди , нанесені одномоментно. Переїзду тіла не було. Тілесні ушкодження мають ознаки «небезпека для життя», відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, у своєму комплексі перебувають в безпосередньому причинному зв`язку із фактом настання смерті.
Дану обставину підтвердили також допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Однак, як вбачається із пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч.3ст. 135 КК України, згідно наданого суду обвинувального акту, затвердженого прокурором Кіцманської місцевої прокуратури 10.11.2017 року ОСОБА_16 , орган досудового слідства ставить ОСОБА_3 в провину "завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги мав змогу надати допомогу та сам поставив її в небезпечний стан."

Слід зазначити, що викладена таким чином фабула обвинувачення має ознаки кримінального правопрушення, передбаченого ч.1ст. 135 КК України.

За вимогами ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею.

Разом з тим, суд враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку із викладеним, при розгляді справи судом не можуть бути залишенні поза увагою вищезазначені обставини, які мають суттєве значення для прийняття законного та справедливого рішення по справі, а тому оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає «поза розумним сумнівом» , що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 135 КК України.

Разом з тим, твердження сторони захисту про те, протокол ОМП від 22.01.2016 року, протоколи інших слідчих (розшукових) дій, проведених слідчими ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та висновки експертів, які були надані на підставі постанов вказаних слідчих під час розслідування, та які незаконно проводили розслідування кримінального провадження та діяли поза межами своїх повноважень, суд вважає надуманими та нічим не підтвердженими.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає повне відшкодування шкоди потерпілій, часткове визнання своєї винуватості, щире каяття у вчиненому.

З приводу обтяжуючої обставини, що вказана в обвинувальному акті- вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то суд рахує правильним виключити із обвинувачення вказану обтяжуючу обставину, оскільки така не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи в суді.

Згідно п.9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З матеріалів справи, зокрема з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху №13, складеному о 02 годині 30 хвилин 23 січня 2016 року лікарем ОСОБА_20 КУ "Вижницької ЦРЛ" вбачається, що лікарем проведено огляд ОСОБА_3 на виявлення стану спяніння о 02 годині год. 30 хв. 23 січня 2016 року, а згідно фабули Витягу ЄРДР № 0000051 зазначено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом 22.01.2016 року в період часу з 01 години по 02 год. 20 хв., тобто поза межами дозволеного двохгодинного періоду часу. (а.с.38 матеріали кримінального провадження)

Відтак, наданий суду висновок щодо результатів медичного огляду від 23 січня 2016 року №13, є недопустимим доказом по справі і не може слугувати підставою для встановлення особи такою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно, що підвищує його суспільну небезпеку, особу винного, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, розлучений, не працює, являється багатодітним батьком, так як на його утрманні перебуває троє малолітніх дітей, на спеціальних обліках не перебуває, за місце проживання характеризується позитивно.

Виходячи з викладеного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій ні морального ні матеріального характеру до обвинуваченого не заявляла, просила її цивільний позов залишити без розгляду , враховуючи добровільне та повне відшкодування їй та всім членам їх родини шкоди, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 135 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, та звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1ст.76 КК України.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок злочину, слід залишити без розгляду, враховуючи подану потерпілою заяву про добровільне відшкодування їй шкоди. (а.с.197,198)

Під час досудового розслідування проведено фізико-хімічну експертизу, вартість якої становить 3523 гривні 00 копійок, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави, відповідно до ст. 124 КПК України.

Крім цього, майно обвинуваченого, у відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, підлягає звільненню з-під арешту, який накладено ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.02.2016 року (а.с.64-65 матеріали кримінального провадження ).

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і суд не вбачає підстав для такого обрання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 21 листопада 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням фізико-хімічної експертизи в розмірі 3523(три тисячі пятсот двадцять три ) гривні 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок злочину, залишити без розгляду.

Скасувати арешт з майна, а саме автомобіля марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , 1985 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_21 та був вилучений під час огляду місця події 22.01.2016 року, який накладено ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.02.2016 року. (а.с.64,65 матеріали кримінального провадження).

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1