ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/14/19
Номер провадження 11-cc/819/111/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: обрання запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 04 січня 2019 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 04 січня 2019 року задоволено клопотання заступника начальника СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області, погоджене прокурором Генічеської місцевої прокуратури та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 03 березня 2019 року.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження просить змінити йому міру запобіжного заходу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на свою непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину. Зазначає, що активної участі у вчиненні злочину не приймав, а весь час перебував в автомобілі.

Заслухавши суддю - доповідача, думку захисника, прокурора, у судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2.наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3.недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно вимог ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Колегія суддів вважає, що за результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону при обранні виду запобіжного заходу слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів провадження, 03 січня 2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України (а.п.30-31).

03 січня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала на паду (роздій), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Із повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_8 03 січня 2019 року, близько 00:30 год. за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , будучи одягненими в медичні маски, що закривали обличчя, перебуваючи в с.Генічеська Гірка, Генічеського району, Херсонської області, поблизу магазину «Продукти», розташованого по вул.Придорожній, 1-Б умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, направленими на незаконне збагачення, за рахунок заволодіння чужим майном, висловлюючи вимоги матеріального характеру, вчинив напад на власника вказаного магазину ОСОБА_11 , що супроводжувалось застосуванням сльозоточивого газу, нанесенням ударів по різним частинам тіла потерпілого та погрозами застосування вибухового пристрою у вигляді ручної гранати, що було сприйнято останнім як реальну загрозу життю та здоров`ю, подолали опір потерпілого та, проникнувши до приміщення магазину «Продукти», заволоділи товаро-матеріальними цінностями у вигляді цигарок різних марок, кави, грошовими коштами в сумі 9000 грн. та мобільним телефоном Lenovo, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами на які послався у своєму клопотанні слідчий, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 (а.п.15-16); протоколом огляду місця події за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_11 - АДРЕСА_1 (а.п.9-14); протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 (а.п.20-25); протоколом огляду місця події від 03 січня 2019 року (а.п.26); протоколом затримання від 03 січня 2019 року (а.п.30-31).

Розглядаючи клопотання заступника начальника СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя оцінивши вагомість вказаних доказів, а також інші, передбачені ст.178 КПК України, обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, прийшов до висновку, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може запобігти можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів вважає такий висновок слідчого судді обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги підозрюваного про безпідставне задоволення клопотання слідчого, непереконливими.

Так, матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

При цьому в питанні визначення обґрунтованості підозри, суд апеляційної інстанції виходить із позиції Європейського суду з прав людини відповідно до якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

Виходячи із наведеного, на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи щодо його ролі у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів вважає безпідставними.

Що стосується висновку місцевого суду про наявність ризиків того, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України то слід зазначити наступне.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до п.п.3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу злочину та особистості підозрюваного (його характеру, маральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального провадження (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань.
Враховуючи наведені в матеріалах провадження факти та обставини на підтвердження причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину особливо-тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а також відомості, що характеризують особу підозрюваного, який є раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, востаннє вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 20.03.2014 року за ч.3 ст.185 КК України, звільнений по відбуттю покарання 17 липня 2017 року, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має, міцних соціальних зв`язків також не має, колегія суддів приходить до висновку про реальне існування ризиків того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Крім того, з огляду на характер інкримінованого ОСОБА_8 злочину, вчиненого із застосуванням насильства відносно потерпілого, враховуючи обізнаність підозрюваного щодо місця проживання потерпілого, колегія суддів також вважає реальним існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого у кримінальному провадженні.
Таким чином, наведені ризики, а також відомості про особу підозрюваного свідчать про те, що не застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.
Крім того, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
На думку колегії суддів, обравши підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався принципу співмірності прав підозрюваного та необхідності охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому враховуючи, що напад на потерпілого супроводжувався застосуванням сльозоточивого газу, нанесенням ударів по різним частинам тіла та погрозами застосування вибухового пристрою, слідчий суддя відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначив підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Щодо інших тверджень апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 , де він вказує про застосування відносно нього працівниками поліції погроз, то колегія суддів відноситься до них критично, оскільки жодних відомостей про звернення ОСОБА_8 чи його захисника до відповідних органів із заявою на неправомірні дії працівників поліції, матеріали справи не містять.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин та характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, у зв`язку із чим твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ч.2 ст.376 ст.ст. 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 04 січня 2019 року, якою відносно ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4