Справа №: 630/689/18
У Х В А Л А
Іменем України
19 листопада 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 розглянути її клопотання від 05 листопада 2018 року у кримінальному провадженні № 0000894.

ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила задовольнити.

Відсутність суб`єкту оскарження, у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, доводи заявника, дійшов наступного:

Чинним КПК України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих ( розшукових ) дій, негласних слідчих ( розшукових ) дій.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Як зазначено в Узагальненні ВССУ від 12.01.2017 « Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Слідчим суддям необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК.

Водночас слід зважати і на те, що бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових) дій, може бути предметом оскарження лише тоді, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись з відповідним клопотанням до слідчого.

Системний аналіз положень ст. 220 КПК України, свідчить про те, що слідчим за результатами вирішення питань, зазначених у главі 20 КПК України, постановляється відповідне рішення, яке повинно бути належним чином мотивоване, щодо підстав задоволення клопотання, так і підстав щодо відмови у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З наданих даних слідчим суддею достовірно встановлено, що 05 листопада 2018 ОСОБА_3 подавала клопотання на адресу слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000894 з проханням виконати процесуальні дії.

Слідчий Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 220 КПК України, не дотримався вимог процесуального закону, у встановлений законом триденний термін клопотання від 05 листопада 2018 року, не розглянув, не виніс вмотивовану постанову про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, копію якої не направила на поштову адресу заявника, що свідчить про те, що слідчим не виконанні слідчі (розшукові) дії, зазначені в клопотанні від 05 листопада 2018 року, що є грубим порушенням прав заявника. До матеріалів провадження клопотання ОСОБА_3 від 05 листопада 2018 року взагалі не долучено.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 щодо не розгляду клопотання від 05 листопада 2018 року - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність слідчого Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 щодо невиконання процесуальних дій.

Зобов`язати слідчого слідчого Люботинського ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 05 листопада 2018 року в кримінальному провадженні № 0000894 і прийняти процесуальне рішення за наслідками його розгляду, про що повідомити заявника у встановлений законом спосіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)ОСОБА_1