№ 207/3904/18
№ 1-кп/207/247/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кам`янське обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Прокурор вважає можливим призначити кримінальну справу до розгляду у судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з тим, що стороні захисту після відкриття 23.10.2018р. матеріалів досудового розслідування та протягом наступної доби, тобто до 00.00 год. 24.10.2018р. під час формулювання обвинувачення слідчим були встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, про які стороні захисту повідомлено не було і доступу до матеріалів досудового розслідування, в яких містяться ці обставини, стороні захисту не надано. Обвинувальний акт не дає можливості впевнитись у тому, що за час досудового розслідування органом досудового слідства було встановлено момент початку зберігання ОСОБА_5 наркотичного засобу як і саме місце його зберігання. Оскільки зміст обвинувального акту не дозволяє встановити спосіб придбання ОСОБА_5 наркотичного засобу, сторона захисту позбавлена можливості зрозуміти, які вимоги законодавства порушив ОСОБА_5 , які прокурор вважає встановленими. Фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважав встановленими за ч.2 ст.307 КК України, слідчим викладені поверхово, не конкретно, формулювання обвинувачення в цілому не містить обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України, взагалі не визначено даних про подію правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд вважає необхідним захиснику ОСОБА_4 в задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст.314 КПК України, обвинувальний акт повертається прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України. Таким чином, повернення обвинувального акту прокурору передбачає невідповідність такого акту вимогам закону, що перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце вчинення злочину, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається, обвинувачення викладено конкретизовано, а отже і зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст.291 КПК України та положенням п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Відмова стороною обвинувачення стороні захисту в надані копій протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту, оскільки такий висновок захисту не ґрунтується на вимогах закону, так як ст.314 КПК України передбачає повернення обвинувального акту тільки у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку з чим, він може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що призведе до затягування судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки прокурором не надані докази існування ризиків, на які він посилається.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирішити питання так, як просить його адвокат.

Вислухавши думку учасників процесу за заявленими клопотаннями, суд, з урахуванням положень діючого законодавства та практики ЄСПЛ, вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до десяти років, і суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду або іншим чином перешкоджати розглядові справи по суті. Також враховуючи стадію судового провадження, коли свідки не допитані, докази сторонами кримінального провадження суду не надані та не досліджувалися, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого впливу на свідків.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує обрання обвинуваченому саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Посилання захисту, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, виконував процесуальні обов`язки підозрюваного, має постійне місце мешкання, самі по собі не є підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на 60 днів з метою запобігання можливості обвинуваченого сховатися від суду, вчинення впливу на свідків кримінального провадження, одночасно суд вважає за можливе призначити судовий розгляд, оскільки підстав для повернення обвинувального акту немає, справа підсудна суду.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 194, 315-316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області, громадянину України, раніше не судимому, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням на нього строком до 19 квітня 2019 року наступних обов`язків:

1) заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 21.00 год. до 06.00 год.;
2) прибувати за першим викликом до службової особи на визначений нею час;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

Призначити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, до розгляду у судовому засіданні на 13 год. 30 хв. 15 березня 2019 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати всіх учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1