Єдиний унікальний номер 728/2393/18
Номер провадження 1-кп/728/55/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2019 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 12 жовтня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Рубанка Бахмацького району Чернігівської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , перебуває в центрі зайнятості на обліку, освіта професійно-технічна, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК), -

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_5

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. 12 жовтня 2018 року близько 10 години ОСОБА_3 , керуючи навантажувачем марки «ПТС-77», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по території ПрАТ «Бахмацьке буряко-приймальне підприємство», яке розташоване в м. Бахмач Чернігівської області, вулиця Конотопська, 160, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 .

2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження в області тулуба та поясу верхніх і нижніх кінцівок у вигляді синця лівої половини грудної клітки, саден правої половини живота і тазу, ділянок крововиливів у м`які тканини хребтової та поперекової ділянок спини, закритого уламкового перелому правої лопатки, закритого перелому рукоятки грудини, закритих переломів 2-го лівого ребра по білягрудинній лінії, 1-11 правих ребер по лопатковій лінії, 2-11 правих ребер по середньо-пахвовій лінії, крововиливів у тканину обох легень, неповного розриву лівого головного бронху, масивного крововиливу у м`які тканини та множинних переломів кісток тазу, розриву передньої стінки сечового міхура; в області вільних відділів кінцівок у вигляді саден обох верхніх та нижніх кінцівок, ділянок крововиливів у м`язові тканини обох нижніх кінцівок, синців правої нижньої кінцівки, лампасоподібних розривів двоголових м`язів обох стегон, відкритого перелому нижнього суглобового кінця п`ясткової фаланги та рваної рани 2-го пальця правої кисті, закритого перелому середньої третини тіла правої стегнової кістки, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер в Бахмацькій центральній районній лікарні.

3. Таким чином ОСОБА_3 в даній дорожній обстановці порушив вимоги пунктів 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) та 10.9 (під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що стало причиною та умовою настання даної дорожнього-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожнього-транспортної пригоди.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

4. Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, погодившись з всіма фактичними обставинами справи та пояснив, що 12 жовтня 2018 року він близько 10 години, керуючи транспортним засобом, допустив порушення Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 , який від отриманих травм помер в лікарні.

Пояснив, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди намагався надати допомогу потерпілому і викликати лікарів.

Зазначив, що у скоєному розкаюється, просив, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також не позбавляти посвідчення водія, оскільки він має хвору матір, яка проживає на відстані, неповнолітню дитину, що потребує використання транспортного засобу.

ІІІ. Позиція потерпілої.

5. Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що не має претензій до обвинуваченого і його не потрібно позбавляти волі, про що подала письмову заяву, але зазначила, що має претензії до страхової компанії.

ІV. Оцінка Суду.

6. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

7. Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілої, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд знаходить, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) та 10.9 (під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб) Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання даної дорожнього-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

8. Його дії правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .
Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання.

9. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

В свою чергу активне сприяння розкриттю злочину виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Так, учасниками судового провадження не заперечувалось, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_3 розповів про час, місце вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), назвав інші обставини вчиненого, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини він підтвердив в судовому засіданні, чим сприяв встановленню істини у кримінальному проваджені.

10. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК не встановлено.

11. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів верховенства права, законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і відповідно до статті 65 КК бере до уваги:

11.1. ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином, проте характеризується необережною формою вини щодо наслідків;

11.2. враховує характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Зокрема, обвинувачений до вчинення злочину не притягувався до адміністративної відповідальності, а після його вчинення намагався надати допомогу потерпілому.

11.3. особу винного: його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, постійного місця проживання та позитивної характеристики за таким;

11.4. наявність обставин, які пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які обтяжують таке;

11.5. те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

У зв`язку із чим, Суд доходить висновку, висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з обранням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

12. Проте, Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним

та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.
Так, в даному конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, позиція потерпілої про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також, те що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.

Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК до обвинуваченого Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).

В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.

Крім того Суд звертає увагу на зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого і виходячи із якої обвинувачений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

У зв`язку зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

13. Окремо, Суд враховує, що санкція частини другої статті 286 КК передбачає можливість застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що виходячи із конструкції даної норми закону не є обов`язком суду, а вимагає від нього оцінки кожної конкретної ситуації з врахуванням її специфіки та особливих обставин, і залежно від цього вирішення питання про застосування або не застосування даного виду додаткового кримінального покарання.

Тому, враховуючи наведені вище особливості даних правовідносин, показання обвинуваченого (див. пункт 4), Суд знаходить, що виправлення обвинуваченого, його покарання за вчинене і досягнення мети кримінального покарання можливі без застосування до ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

14. Суд обов`язково наголошує, що в питанні призначення покарання (як основного, так і додаткового), він реалізує свої повноваження, як частину дискреційних функцій і Суд вправі обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення спірних правових питань, спираючись на засади судочинства та обставини справи.

Так, до підстав для судового розсуду належать: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми (з використанням слів «може», «вправі»); юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення (наприклад, «особа винного», «щире каяття» тощо); оціночні поняття (наприклад, при врахуванні пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин - статті 66, 67 КК, визначенні можливості виправлення засудженого без відбування покарання - стаття 75 КК); індивідуалізація покарання (визначення виду і розміру міри державного примусу).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 1 лютого 2018 року у справі № 634/609/15-к.

У зв`язку із чим Судом і було обрано вид покарання, який необхідно застосувати до обвинуваченого.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

15. Цивільний позов по справі не заявлявся.

16. Процесуальні витрати по справі відсутні.

17. Відповідно до статті 100 КПК речові докази: навантажувач марки «ПТС-77» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається у ПрАТ «Бахмацьке бурякоприймальне підприємство» та належить ОСОБА_7 повернути останньому, як власнику.

18. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

у х в а л и в :

1. ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину.

3. В силу статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4. Початок іспитового строку ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

5. Речовий доказ навантажувач марки «ПТС-77» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається у ПрАТ «Бахмацьке бурякоприймальне підприємство» та належить ОСОБА_7 повернути останньому, як власнику.

6. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1