Постанова
іменем України
08 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 707|1533|16-к
провадження № 51-2603км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чмирівки Чигиринського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 14 червня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року апеляційні скарги засудженого та його захисника залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.
Як установив суд, 09 квітня 2016 року близько 16:00 ОСОБА_7 , перебуваючи на городі свого домоволодіння у АДРЕСА_1 , під час конфлікту із ОСОБА_8 умисно ударив малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , долонею правої руки по лівій щоці, внаслідок чого потерпіла отримала легке тілесне ушкодження.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення, ухвалені щодо ОСОБА_7 , і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Вказує на те, що суд першої інстанції в достатній мірі не мотивував, чому показання засудженого суд оцінює критично, а показання законного представника потерпілої ОСОБА_10 поклав в основу вироку. Також вказує про те, що місцевим судом не враховано, що між засудженим та батьком потерпілої склалися неприязні відносини. Вказує про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив захиснику в задоволенні його клопотання про витребування інформації про причину виклику швидкої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_9 .
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а судові рішеннябез зміни.

Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Зі змісту касаційної скарги захисника убачається, що він посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 433 КПК України не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зроблено з дотриманням ст. 23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Зокрема, такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показань законного представника потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_8 щодо обставин подій; фактичних даних, що містяться у протоколах слідчих експериментів, а також на підставі висновків експертів, зміст яких відображено у вироку.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .
Відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження діяння ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 125 КК України.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції в достатній мірі не мотивував, чому показання засудженого суд оцінює критично, а показання законного представника потерпілої ОСОБА_10 поклав в основу вироку, є такими, що стосуються фактичних обставин кримінального провадження, а тому відповідно до ст. 433 КПК України не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Не є предметом перевірки судом касаційної інстанції і твердження сторони захисту про те, що місцевим судом не враховано, що між засудженим та батьком потерпілої склалися неприязні відносини.
Не заслуговують на увагу й доводи захисника про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив захиснику в задоволенні його клопотання про витребування інформації про причину виклику швидкої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_9 .
Відповідно до ст. 22 КПК Україникримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, захисник в порядку п. 7 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» мав право збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою, в тому числі за процедурою ст. 24 цього Закону.
Касаційна скарга захисника не містить доводів, які би давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Колегія суддів вважає, що покарання засудженому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України. Призначене покарання, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 , яка є аналогічною його касаційній скарзі, належним чином перевірив наведені в них твердження, дав на них вичерпну відповідь, й залишаючи апеляційні скарги без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які могли бути підставами для скасування чи зміни судових рішень, в тому числі і тих, про які зазначив захисник у своїй касаційній скарзі, судом касаційної інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Керуючись статтями 433, 434, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII Суд

ухвалив:
Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3