УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 511/754/17
провадження № 51-9783ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області

від 21 серпня 2018 року в межах кримінального провадження

за № 0000080 від 22 січня 2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополя Кримської області, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125; ч. 1 ст. 122;

п. 12 ч. 2 ст. 115 КК, та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , що на підставі ст. 89 КК

не має судимостей,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125; ч. 1 ст. 122 КК
Встановлені обставини
За вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 січня

2018 року
ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді арешту на строк

6 місяців; за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 73880 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і по 100000 грн кожному в рахунок моральної.
ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців; за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі п. «г» ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8

по 20000 грн кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6

у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

з 22 грудня 2017 року до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 серпня 2018 року залишено без задоволення апеляційні скарги захисника і потерпілої та частково задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області.
Постановлено вирок Роздільнянського районного суду Одеської області

від 31 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати в частині рішення прийнятого на підставі ч. 5 ст. 72 КК і призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку статей 537, 539 КПК, а також звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить частково змінити вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 . Зазначає, що за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК ОСОБА_5 слід виправдати та відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілих.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. Ці вимоги мають узгоджуватися з положеннями

ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у своїй касаційній скарзі захисник конкретно не зазначив підстави, передбаченої ч. 1 ст. 438 КПК для зміни судових рішень та не навів обґрунтування їх незаконності відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу. Касаційна скарга не містить обґрунтування на спростування усіх висновків, наведених в ухвалі апеляційного суду.
Вказуючи про незаконність та необґрунтованість рішень місцевого й апеляційного судів, захисник у касаційні скарзі не зазначив, як порушення, на які він посилається, вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень, та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для зміни касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції з урахуванням положень статей 370, 374, 404, 412-414, 419 цього Кодексу. Натомість його доводи зводяться до однобічності і неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Захисник не зазначив, чи заявлялися у суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно

не задовольнив, а також, які конкретнодоводи апеляційної скарги захисника у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином

не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги захисника в частині виправдання засудженого ОСОБА_5 виходять за межі повноважень касаційного суду, встановлених ч. 1 ст. 441 КПК.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області

від 31 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області

від 21 серпня 2018 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3