Справа №295/2698/19
УХВАЛА
Іменем України

21.02.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 03.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, у якому просить скасувати арешт у формі заборони відчужувати, в тому числі здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з переходом права власності на 32/100 частин будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0620 га за тієї ж адресою, спадкоємницею яких відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2009 була ОСОБА_4 . Клопотання умотивоване тим, що власником арештованої частини будинку є ОСОБА_3 , яка не була присутня при розгляді клопотання про арешт майна, при постановлені ухвали про арешт майна слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_3 підозра про вчинення злочину не оголошувалася, дані, які б свідчили про можливість зникнення, втрати чи пошкодження майна, відсутні, строк досудового розслідування закінчився. Також, ОСОБА_3 зазначає, що є добросовісним набувачем майна та її право власності порушене, слідчі дії щодо арештованого майна не вчиняються, тому подальше застосування арешту є неправомірним та таким що порушує права ОСОБА_3 як власника майна.
Заявник у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Слідчий Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося у силу ч. 4 ст. 107 КПК України, якою передбачено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за № 0000070 від 03.01.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.11.2018 року в рамках кримінального провадження за № 0000070 накладено арешт у формі заборони відчужувати, в тому числі здійснювати будь-які реєстраційні дії, пов`язані з переходом права власності на 32/100 частин будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0620 га за тієї ж адресою, спадкоємницею яких відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2009 була ОСОБА_4 . Підставою накладення арешту стала необхідність забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, якщо: відпали підстави його застосування; арешт було накладено необґрунтовано.
Сторони у судове засідання не з`явилися та не надали докази того, що у застосуванні арешту відпала потреба.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слід зазначити, що слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
А тому враховуючи що майно, на яке накладено арешт, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні, доказів того, що потреба у застосуванні арешту на вказане вище майно відпала, слідчому судді не надано, тому підстав для скасування арешту на день розгляду клопотання не вбачається.
Керуючись ст. ст. 98, 170 -174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Слідчий суддя