ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/479/18 Справа № 207/137/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0000017, №0000028 за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним та призначити покарання: - за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; - за ч.4 ст.187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; - за п.п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що під час судового розгляду прокурором було заявлено клопотання про дослідження протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 , у зв`язку з тим, що потерпіла померла та неможливо її допитати в судовому засіданні, однак судом було відмовлено в задоволенні цього клопотання.

Відповідно до висновків суду, викладених у вироку, судом не взяті до уваги покази свідка ОСОБА_10 , які він надав під час очної ставки з ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що він не був допитаний в судовому засіданні, однак вказаний свідок є безпритульним і викликати його в судове засідання, відповідно до вимог КПК України, не можливо, при цьому судом залишилось поза увагою, що покази цього свідка могли істотно вплинути на висновки суду щодо наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Згідно показів потерпілої ОСОБА_9 , які судом не були досліджені, в квартирі були сховані грошові кошти в сумі 2000 грн. та 50 долларів США, отже, після вчинення вбивства у ОСОБА_8 настала реальна можливість розпорядитися ними, оскільки протоколом огляду місця події зафіксовано, що вказані грошові кошти були ним знайдені та лежали на кріслі.

Вказує на те, що судом неналежним чином досліджено всі обставини кримінального провадження, що призвело до необгрунтованого виправдання ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України та необгрунтованого виключення з обвинувачення п.6 ч.2 ст.115 КК України.

При призначенні покарання суд в повній мірі не врахував тяжкість та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, стан особи винного під час вчинення кримінального правопорушення, а саме, що ОСОБА_8 скоїв ряд тяжких та особливо тяжких злочинів у стані алкогольного сп`яніння, на час скоєння злочинів ніде не працював, на протязі всього судового розгляду у скоєнному не розкаявся, причин вчинення злочинів не вказав, а тому призначене обвинуваченому покарання не відповідає особі винного та ступеню тяжкості кримінального правопорушення через м`якість.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання: за п. п. 1, 9 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; також вирішено питання щодо речових доказів.
Цим же вироком ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за недоведеністю його вини.
Також цим вироком з ОСОБА_8 стягнуто на користь: - потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 2000 грн.; - потерпілої ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 4757,29 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн..
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , 04 червня 2012 року, близько 21 години 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи яка зазнала нападу, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_13 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння. Реалізуючи свій злочинний намір і діючи на досягнення злочинного результату, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_13 , озброївшись наявними при них ножем, шилом, і одноразовим медичним шприцом, шляхом вільного доступу зайшли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » орендованого ПП ОСОБА_14 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де згідно розподілених заздалегідь між собою ролей, діючи узгоджено в групі, з корисливих мотивів, напали на продавця магазину ОСОБА_15 ..
При цьому, ОСОБА_8 , першим увійшов у приміщення магазину, і навмисно, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, утримуючи в правій руці ніж перед тулубом ОСОБА_15 , став погрожувати їй, пригнічуючи таким чином, волю до опору останньої, при цьому схопивши і утримуючи її лівою рукою за руку, заподіявши тим самим фізичного болю, зажадав передати ОСОБА_16 грошові кошти, що належать ПП ОСОБА_14 . В цей час згідно розподілених ролей, ОСОБА_13 , закривши зсередини вхідні двері магазину на металеву защіпку, щоб уникнути втручання сторонніх осіб, став спостерігати за навколишнім оточенням, з метою попередження ОСОБА_8 , у разі виникнення небезпеки. Далі, діючи з єдиним злочинним наміром, спрямованим на напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи яка зазнала нападу, ОСОБА_13 дістав із-за пояса штанів, наявне при ньому шило і з метою залякування потерпілої ОСОБА_15 навмисне демонструючи його виставив перед своїм тулубом. Після чого, ОСОБА_8 , сховавши ножа в кишеню наявного на ньому піджака, і озброївшись одноразовим медичним шприцом, який на його вимогу, передав йому ОСОБА_13 , діставши його з портфелю що знаходиться при ньому, який належав ОСОБА_8 , і з метою залякування приставивши вістря голки шприца до правого плеча ОСОБА_15 зажадав від неї передачі йому і ОСОБА_16 спиртних напоїв та продуктів харчування. ОСОБА_15 реально сприйнявши погрозу застосування фізичного насильства з боку нападників передала ОСОБА_16 і ОСОБА_8 , майно яке належало ПП ОСОБА_14 , а саме:
- сигарети «Парламент» в кількості 4 пачок за ціною 16.00 грн. на суму 64.00 грн.;
- пляшку горілки «Неміров з перцем» об`ємом 0.7 л вартістю 53 грн. 45 коп;
- пляшку горілки «Неміров з перцем» об`ємом 0.5 л вартістю 38 грн. 15 коп.;
- каву «Нескафе» вагою 100 гр. вартістю 31 грн. 45 коп.;
- 2 палки ковбаси «Бутербродна» вагою по 0.5 кг кожна, загальною вагою 1 кг вартістю 27 грн. 65 коп.;
- грошові кошти в сумі 760 гривень, а всього на загальну суму 974 грн. 70 коп.
Таким чином, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_13 спільно заволоділи чужим майном, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток на суму 974 грн.70 грн. після чого, з місця скоєння злочину зникли і розпорядилися ним на свій розсуд.
Крім того, 21.09.2012 року, у період з 09.00 години до 14.00 години, ОСОБА_8 , перебував в квартирі своєї сестри ОСОБА_18 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , куди він прийшов з її дозволу, скориставшись раніше переданим йому ключем. Знаходячись у вищезазначеній квартирі, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, таємно здійснив крадіжку чужого майна, а саме:
- електричної праски «Філіпс», вартістю 299 грн.;
- рюкзака риболовецького, вартістю 180 грн.;
- чоловічого класичного костюму, вартістю 900 грн.;
- чоловічої сорочки, вартістю 200 грн.;
- спортивної кофти з логотипом «Пума», вартістю 50 грн.;
- спортивної куртки, вартістю 180 грн.;
- зимньої куртки, вартістю 200 грн.;
- кухонного ножа, який не являє матеріальної цінності;
- пляшки горілки та шампанського, продуктів харчування, які не являють матеріальної цінності, яке належало потерпілому ОСОБА_11 , спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн. З викраденим майном ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 21.09.2012 року, приблизно о 16годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов в квартиру АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_9 .. Коли ОСОБА_8 постукав у двері квартири, йому відкрила ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_8 , перебуваючи в коридорі вищевказаної квартири, став вимагати у ОСОБА_9 продати йому самогон. Коли ОСОБА_9 відповіла відмовою, на цьому ґрунті між ними виникла сварка. ОСОБА_8 , навмисно, з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_9 , перебуваючи в коридорі вищезазначеної квартири, витягнув ніж с кишені свого піджака і утримуючи ніж у правій руці, завдав ОСОБА_9 п`ять ударів ножем в область тулубу і шиї. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_9 відійшла у кімнату квартири та сіла в крісло. У цей час у вищезазначену квартиру увійшов ОСОБА_19 , який застав ОСОБА_8 при скоєнні злочину, а саме протиправного позбавлення життя ОСОБА_9 .. Побачивши в квартирі ОСОБА_19 , з метою приховування раніше вчиненого злочину, у ОСОБА_8 виник намір на умисне протиправне позбавлення життя раніше не знайомого йому ОСОБА_19 , який виявився випадковим свідком його злочинних дій. 21.09.2012 року, приблизно в 16 годині 40 хвилин, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 попрямував в кухню, де перебував ОСОБА_19 і зупинившись в дверному отворі, перекрив собою вихід, не даючи таким чином ОСОБА_19 можливості вийти. Намагаючись покинути приміщення квартири, ОСОБА_19 став руками відштовхувати ОСОБА_8 від дверей, в результаті чого між ними виникла бійка. Під час бійки ОСОБА_19 впав на підлогу обличчям вниз, а ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_19 , стоячи біля його голови, нахилився та навмисно завдав потерпілому ножем, який утримував у правій руці, не менше 16 ударів в область спини і шиї, від яких потерпілий ОСОБА_19 помер у вищевказаній квартирі. Після скоєного ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втік.
В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_9 була доставлена в ГБСМП р. Дніпродзержинська, де 29.09.2012 року о 12годині 40 хвилин настала її смерть.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1213-Е від 07.11.2012 року, при судово-медичному дослідження трупа ОСОБА_20 виявлена лінійна рана в лівому підребер`ї по середньо ключичній лінії, яка проникає в черевну порожнину з ушкодженням лівої долі печінки, шлунку та підшлункової залози, де скінчується; лінійна рана в лівій мезогастральній ділянці, яка проникає у черевну порожнину, з ушкодженням кореня брижі та нижньої полої вени; дугоподібна рана на передній поверхні шиї в центрі, в нижній її третині з ушкодженням яремної вени праворуч; непроникаючі поранення грудної клітини: по верхньому краю правої лопатки по лопатковій лінії та на правій молочній залозі в 5-м міжребір`ї по передньопахвинній лінії.
Виявлені проникаючі поранення черевної порожнини - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвели до смерті. Виявлена рана на передній поверхні шиї з ушкодженням яремної вени - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя. Виявлені непроникаючі поранення грудної клітини - відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як зазвичай викликаючи розлад здоров`я більш 6, але менш 21 доби. Смерть її настала від проникаючих поранень черевної порожнини, які супроводжувалися ушкодженням органів черевної порожнин та ускладнилися розвитком розповсюдженого фібринозно-гнійного перитоніту, що призвело до інтоксикації, про що свідчить: виявлені пошкодження черевної стінки, внутрішніх органів та ознаки перитоніту: очеревина та кишки з накладанням жовто-зеленого гною, з підвищеним судинним малюнком, набряк легень, дистрофічні зміни внутрішніх органів, змішані згортки крові в порожнинах серця та просвітку крупних судин. Виявлені проникаючі поранення черевної порожнини, які супроводжувалися пошкодженням органів знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1169-Е від 09.11.2012, при судово- медичному дослідження трупа ОСОБА_19 виявлено: однотипні, веретеноподібної форми рани - 5 ран на спині зліва, в області лівої половини грудної клітини, верхній край ділянки знаходиться на рівні 5 грудного хребця, нижній край знаходиться на рівні 9 міжребір`я, між серединною та лопатковою лініями, 6 ран у поперековій області зліва, що розташована між краєм реберної дуги, клубовою кісткою та хребтом; рана на задній поверхні шиї, які переходять в раневі канали по ходу яких ушкодженні тканини лівої легені, лівої нирки, брижі тонкого кишечнику з судинами, діафрагма, стінка шлунку; поверхневі рани: на лівій бічній поверхні грудної клітини, на рівні 8 ребра по задньопахвинної лінії, горизонтальна; на передній поверхні шиї по верхньому краю щитоподібного хряща хвиляста, правий кінець рани має 2 поверхневих надрізу шкіри розташованих паралельно; на передній поверхні лівого плеча; поверхневі рани: на лівій бічній поверхні грудної клітини; на передній поверхні шиї по верхньому краю щитоподібного хряща; на передній поверхні лівого плеча в середній третині; проникаючі колото-різані та різані поранення тіла з ушкодженням тканини лівої легені, лівої нирки, брижі тонкого кишечнику з судинами, діафрагми, стінки шлунку, м`язів шиї, які супроводжувались зовнішньою та внутрішньою кровотечею, у сукупності - відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, в даному випадку викликавши смерть. Смерть ОСОБА_19 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 17-00 годині в результаті проникаючих колото-різаних та різаних поранень тіла з ушкодженням тканини лівої легені, лівої нирки, брижі тонкого кишечнику з судинами, діафрагми, стінки шлунку, м`язів шиї, які супроводжувались зовнішньою та внутрішньою кровотечею, що призвело до розвитку гострої крововтрати. Пошкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що, 21.09.2012 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, останній, являючись особою, яка раніше вчинила розбій, з метою здійснення розбійного нападу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов в квартиру АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_8 постукав у двері квартири, йому відкрила ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_8 , переслідуючи корисний мотив, проник в житло і, перебуваючи в коридорі вищевказаної квартири, став вимагати у ОСОБА_9 передачу наявних у неї коштів, погрожуючи їй при цьому застосуванням ножа, який він витягнув з кишені свого піджака і демонстративно утримував у правій руці, тобто погрожував насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілої. Коли ОСОБА_9 відповіла відмовою, ОСОБА_8 , навмисно, з корисних мотивів, перебуваючи в коридорі вищезазначеної квартири, утримуючи ніж у правій руці, завдав ОСОБА_9 один удар ножем в область шиї, спричинивши їй, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1213-Е від 07.11.2012, рану на передній поверхні шиї з ушкодженням яремної вени, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Вимогами пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, крім того, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Судом першої інстанції вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону були порушені.
Висновки суду щодо оцінки доказів не викладені судом у відповідності до положень ст.374 КПК України, у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Суд першої інстанції при обґрунтуванні висновку щодо не доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, пославсь на відсутність доказів на підтвердження заволодіння ОСОБА_8 будь-яким майном потерпілої ОСОБА_9 , однак не надав дослідженим під час судового розгляду доказам належної правової оцінки.
Так, суд при визнанні ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, перерахував докази, досліджені під час судового розгляду, однак докази вини, які прокурор просив покласти в основу обвинувального вироку суду, зазначив їх без розкриття змісту та фактичних даних, що в них містяться, а також надав їм оцінку без достатнього обґрунтування, з припущеннями, внаслідок чого їх відхилення судом достатньо не мотивовано.
Крім того, суд допустився суперечливих висновків, поклавши в основу вироку як доказ вини ОСОБА_8 - протокол відтворення обстановки та обставин події від 14 листопада 2012 року з фототаблицею в квартирі ОСОБА_9 у ході якої ОСОБА_8 розповів і показав обставини події від 21 вересня 2012 року, та одночасно цей доказ не прийняв до уваги за ч. 4 ст. 187 КК України.
Судом не надано оцінки протоколу огляду місця події від 21 вересня 2012 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого були виявлені грошові кошти в сумі 2 000 гривень та 50 доларів США, при цьому розбій є закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном, тоді як суд пославсь на відсутність доказів заволодіння майном.
Також суд посилався на відсутність свідка ОСОБА_10 , однак прийняв покази ОСОБА_10 , надані на досудовому слідстві при очній ставці, проведеній 16 листопада 2012 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , де останній пояснював і ОСОБА_10 це підтверджував, що обвинувачений мав намір здійснити напад на потерпілу ОСОБА_9 з метою заволодіння грошовими коштами і самогоном, також допустивши суперечливі висновки.
Отже, судом не надано оцінки всім доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, та не мотивовано судом прийняття одних і відхилення інших доказів, у зв`язку з чим в оцінці доказів є протиріччя.
Крім того, судом не звернуто увагу на суперечливість обвинувачення у мотивах вбивства.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню також мотив вчинення кримінального правопорушення.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року за № 2 Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що умисне позбавлення життя двох або більше осіб кваліфікується за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК за умови, що їх убивство охоплювалось єдиним умислом винного.
Кваліфікація дій обвинуваченого як умисне протиправне заподіяння смерті (вбивство) двох осіб, та умисне вбивство з метою приховання іншого злочину (п. п. 1, 9 ч.2 ст. 115 КК України) є сумнівною, оскільки не зрозуміло стає, чи дії обвинуваченого ОСОБА_8 охоплювалися єдиним умислом, направленим на одночасне позбавлення життя двох осіб - ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , чи все ж таки його дії охоплювалися умислом на вбивство ОСОБА_19 з метою приховати інший злочин.
Суд у вироку встановив, що після того, як ОСОБА_8 завдав ОСОБА_9 п`ять ударів ножем в область тулубу, шиї з метою протиправного позбавлення життя потерпілої, і в цей час у квартиру зайшов ОСОБА_19 , який застав ОСОБА_8 при скоєні злочину, та побоюючись, що він може повідомити про вчинений ним злочин щодо ОСОБА_9 , вирішив учинити його вбивство.
За таких обставин, висновок суду про те, що під час позбавлення життя ОСОБА_9 та ОСОБА_19 обвинувачений діяв з умислом на вбивство двох осіб, не узгоджується з установленими судом фактичними обставинами кримінального провадження, крім того, не викладено такого умислу і у обвинувальному акті прокурора.
Такий висновок не узгоджується і зі встановленим судом мотивом обвинуваченого на вбивство ОСОБА_19 для приховання вчиненого злочину, оскільки, визнавши наявність у ОСОБА_8 єдиного умислу на вбивство двох осіб - ОСОБА_9 та ОСОБА_19 , судом не вказано у вироку, який у такому випадку злочин мав приховати обвинувачений.
Так, суд вказав про мотив вбивства ОСОБА_19 - приховування раніше вчиненого злочину, але суд не встановив, який саме злочин мав на меті приховати ОСОБА_8 .
Якщо обвинувачений мав на меті приховати вчинений злочин щодо ОСОБА_9 , то суд не з`ясував яким чином кваліфіковані дії ОСОБА_8 щодо його обвинувачення у заподіянні смерті ОСОБА_9 .
Враховуючи зазначене, викладені у вироку висновки суду суперечать встановленим ним фактичним обставинам кримінального провадження, що позначилось на правильності застосування кримінального закону.
У зв`язку з допущеними порушеннями вирок відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 411, ст. 412 КПК України підлягає скасуванню.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення норм кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.
Частиною 1 статті 411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно із вимогами ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Колегія суддів позбавлена можливості винесення кінцевого рішення у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а відповідно до ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції, оскільки зазначені в обвинувальному акті мотиви вбивства є суперечливими та не можуть бути оцінені в ході апеляційного розгляду, оскільки за п. 1 ч.2 ст. 115 КК України обставини спрямованості умислу на вбивство двох осіб не викладені, а окремої кваліфікації обвинувачення ОСОБА_8 щодо смерті ОСОБА_9 не має.
Без усунення зазначених істотних порушень вимог КПК України апеляційний розгляд є неповним, тому колегія суддів вважає, що, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. п. 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України, ст. 22 КПК України та ст.23 КПК України, вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, з дотриманням прав учасників процесу, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора, а також встановити дійсні фактичні обставини кримінального провадження, а при доведеності вини ОСОБА_8 визначити спрямованість його умислу на вбивство ОСОБА_9 і ОСОБА_19 , мотиви та правильно кваліфікувати його дії.
При цьому, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17, 370, 416 КПК України, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у разі ж доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, інкримінованих йому органом досудового розслідування, призначити покарання відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, вважаючи призначене покарання м`яким.
Колегія суддів вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, один із яких відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, не працює, тобто продовжують існувати ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу можливість переховування від суду, вплив на свідків та потерпілих, або вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року задовольнити частково.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 до 10 лютого 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4