справа № 489/2457/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/198/19
УХВАЛА
Іменем України

22 березня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6
встановив:
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.01.2019 обвинуваченій ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 25.03.2019.
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою на 60 днів, оскільки ризики переховування її від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшилися та не змінилися.
В обґрунтування клопотання прокурор вказала, що ОСОБА_3 неодноразово не з`являлася на вимоги слідчого. Також не з`явилася 28.03.2018 на 15:30 годину в судове засідання під час розгляду Ленінським районним судом міста Миколаєва клопотання прокурора про обрання відносно неї запобіжного заходу і неодноразово ухилялася від суду в попередньому кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.296 КК України, що свідчить про наявність ризику переховування від суду. Крім того ОСОБА_3 раніше була притягнута до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України, та на теперішній час засуджена вироком Заводського районного суду міста Миколаєва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Також обвинувачена не працює, постійного джерела прибутку та засобів для існування не має, заходів працевлаштування не вживає, характеризується негативно і не дивлячись на наявність місця реєстрації та проживання не зв`язана стійкими соціальними зв`язками, що дає підстави вважати наявність ризику вчинення нею інших кримінальних правопорушень.
Сторона захисту проти задоволення клопотання прокурора заперечувала через недоведеність вказаних прокурором ризиків та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики переховування обвинуваченої від суду та вчинення нею інших кримінальних правопорушень, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені двох злочинів проти власності, не має постійного місця роботи, є раніше судимою, не має міцних соціальних зв`язків, переховувалася від органів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин, є доведеним наявність вказаних ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
З огляду на наведене, клопотання захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 20 травня 2019 року (включно).
У задоволенні клопотання обвинуваченої про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1