Провадження № 1-кп/369/356/19
В И Р О К
іменем України
01.02.19 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006094 від 19.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

04.10.2018 року близько 16 години ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину «АТБ», який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, 11, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та реалізовуючи його, корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до ОСОБА_5 , з кишені куртки якого таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки «Sigma», який поклав до кишені штанів, в які був одягнений. З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 1196,55 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини вчиненого злочину, пояснив, що 04.10.2018 року він зустрів наглядно знайомого ОСОБА_5 , з кишені якого виглядав мобільний телефон. Побачивши мобільний телефон, ОСОБА_6 вирішив його викрасти. Коли ОСОБА_7 відволікся, він забрав у нього мобільний телефон та сховав його в кишеню штанів, в подальшому мобільний телефон здав в ломбард. ОСОБА_7 дізнався, що його телефон у ломбарді, після чого написав заяву в поліцію. Коли ОСОБА_8 викликали до райвідділу, він викупив з ломбарду мобільний телефон та повернув його ОСОБА_9 . У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся, запевнив суд, що подібного вчиняти не буде.

Судовий розгляд відбувався у відсутність потерпілого ОСОБА_5 , який подав заяву, зазначивши, що він немає претензій до ОСОБА_4 , оскільки викрадений телефон повернуто, при призначенні покарання поклався на розсуд суду.

Враховуючи позицію обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і що відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, та обвинуваченому і прокурору роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Тому судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які характеризують його особу.
На підставі викладеного суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в обсязі висунутого йому обвинувачення, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_4 раніше не судимий, за тимчасовим місцем проживання має посередні характеристики, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, а також добровільне відшкодування шкоди, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу, оскільки вважає, що саме така міра покарання буде достатньою для його виправлення та перевиховання, а також недопущенням вчинення злочинів у майбутньому.
Під час розгляду справи з`ясовано, що вироком від 24.10.2018 року Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 162 КК України за діяння, вчинене 27.08.2018 року до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин за ч. 1 ст. 185 КК України до постановлення вироку Голосіївським районним судом м. Києва 24.10.2018 року, яким до нього застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, то застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, отже, кожен вирок необхідно виконувати самостійно.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва 24.10.2018 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік, - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1