Справа №142/2192/14-к
Провадження №1-в/127/816/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька виправна колонія (№86)» клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кузнецьке Чорноморського району АР Крим, до засудження проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, із середньою спеціальною освітою, громадянину України, раніше судимому:

22.12.2003 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309, КК України, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

25.04.2005 року Апеляційний судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі. Звільнений 04.04.2014 року умовно-достроково на 3 роки 1 місяць 21 день,

по даній справі засуджений 03.12.2014 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України (з урахуванням ухвали про виправлення описки Піщанського районного суду Вінницької області від 04.12.2014 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією належного на праві власності майна.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 17.02.2015 року вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 03.12.2014 року в частині призначення покарання - скасовано та призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією належного на праві власності майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.10.2014 року по 17.02.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", характеризується позитивно, двічі заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності притягувався, однак стягнення на даний час знято. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав клопотання та просить його задовольнити. Пояснив, що на даний час відбув більше ніж 2/3 строку покарання, в установі працював, однак на даний час тимчасово не працює. Режим утримання не порушує. Адміністрацією установи заохочувався двічі, до дисциплінарної відповідальності притягувався двічі, однак стягнення на даний час знято. Підтримує зв`язки з дружиною та рідними. Завіряє суд, що у вчиненому розкаявся, зрозумів свої помилки та став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_6 просить клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав. Крім того пояснив, що в 2017 році засуджений в установі працював в 2017 році та до квітня 2018 року, однак на даний час тимчасово не працює. Адміністрацією установи засуджений заохочувався двічі, до дисциплінарної відповідальності притягувався, однак стягнення на даний час знято. Засуджений має родину та підтримує зв`язки з рідними. Зазначив, що згідно ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а саме те, що він став на шлях виправлення. Вважає, що засуджений став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.

Представник Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений характеризується посередньо, в 2017 році та до квітня 2018 року в установі працював, на даний час не працевлаштований, має два заохочення та два дисциплінарних стягнення. 02.10.2018 року адміністрація установи розглядала питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, однак засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, тому що він не став на шлях виправлення. В задоволенні клопотання засудженого просить відмовити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечує проти задоволення клопотання засудженого, оскільки він був неодноразово засуджений, під час відбування покарання до нього застосовувалися стягнення, на даний час в установі він не працевлаштований. Вважає, що підстав для задоволення клопотання немає, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 по даній справі засуджений 03.12.2014 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України (з урахуванням ухвали про виправлення описки Піщанського районного суду Вінницької області від 04.12.2014 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією належного на праві власності майна.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 17.02.2015 року вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 03.12.2014 року в частині призначення покарання - скасовано та призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією належного на праві власності майна.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.10.2014 року по 17.02.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання рахується з 07.10.2014 року, кінець строку покарання - 27.11.2020 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України.

Згідно з частинами 1- 3 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 16.03.2015 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)".

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 від 27.08.2018 року, яка міститься в особовій справі засудженого, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується посередньо, адміністрацією установи заохочувався два рази, режим відбування покарання порушував двічі за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, але стягнення погашено згідно чинного законодавства. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, легко піддається чужому впливу. По відношенні до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи намагається ставитися з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, та не завжди робить для себе належні висновки. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу "Фізкультура і спорт". Соціально-корисні зв`язки підтримує з дружиною та рідними.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, 02.10.2018 року адміністрація установи розглядала питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, однак засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, тому що він не став на шлях виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Частиною 1 статті 130 Кримінально виконавчого кодексу України встановлено, що за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися заходи заохочення.
Застосування заходів заохочення має на меті здійснення виховного впливу на осіб, до яких ці заходи застосовуються на основі об`єктивної оцінки додержання ними правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. (ч. 1 ст. 131 Кримінально виконавчого кодексу України).
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що за період відбування покарання на засудженого двічі накладалися дисциплінарні стягнення, зокрема 13.08.2015 року та 14.12.2016 року, після чого дисциплінарні стягнення на засудженого не накладалися.

Відповідно до ч. 14 статті 134 Кримінально виконавчого кодексу України якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.
Оскільки протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений ОСОБА_3 не був підданий новому стягненню, тому він визнається таким, що не має стягнення.
Засуджений в установі працював з 2017 року до квітня 2018 року, на даний час в установі не працевлаштований.

Як вбачається з довідки про наявність стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_3 від 27.08.2018 року, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки він двічі заохочувався адміністрацією установи: 04.07.2017 року та 02.04.2018 року, дисциплінарні стягнення до нього з 2017 року не застосовувалися, що, на думку суду, свідчить про сумлінну поведінку, а також підтверджує те, що засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд приходить до переконання, що той факт, що засуджений став на шлях виправлення, відповідає фактичним обставинам справи, що, в свою чергу, надає йому право на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Крім того, суд зазначає, що виходячи з приписів ст. 81 КК України, встановлення факту виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці, є вирішальним саме при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Натомість, згідно ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання.

Суд зазначає, що та обставина, що засуджений на даний час в установі не працевлаштований не спростовує того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ч. 3 ст. 82 КК України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що встановлені обставини в їх сукупності свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення, тому клопотання слід задовольнити та замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням задовольнити.
Засудженому вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 03.12.2014 року за ч. 2 ст. 307 КК України, який вироком Апеляційного суду Вінницької області від 17.02.2015 року скасовано в частині призначення покарання та призначено покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією належного на праві власності майна, ОСОБА_3 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 1 рік 11 місяців 29 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Суддя