Справа № 554/2899/18
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 15.02.2019

Октябрський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, одруженого, працюючого слюсарем-ремонтником ПАТ «Фірма Полтавапиво», з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

I.ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

26.03.2015 року приблизно о 21.30 год. ОСОБА_5 , проходячи неподалік будинку № 74 по вулиці Патріарха Мстислава (раніше - К. Лібкнехта) м. Полтави, умисно, на грунті помсти на зауваження не справляти природні потреби біля гаражів, наніс ОСОБА_4 два удари кулаком в область щелепи, чим спричинив йому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я у виді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани піднижньощелепової ділянки зліва, забою м`яких тканин шиї, вивиху правого скронево-нижньощелепного суглобу, травматичного перелому коронок 16, 28, 46 зубів, ускладненого травматичним пульпітом, двохстороннім гайморитом, від чого він утратив свідомість та впав на землю.

II.КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

III.ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину заперечив та показав суду, що 26.03.2015 року він з товаришами грали у волейбол в приміщенні школи № 8 м. Полтави, після чого приблизно о 21 годині пішли в бік вулиці Патріарха Мстислава до магазину «Святковий», де стояли та розмовляли. Після 22 години він з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли додому. Жодних конфліків не мали, однак чули сварку неподалік магазину та жіночий крик з боку вулиці Південної. Цього дня був у світло-сірому костюмі з вставками білого кольору та кольорових кросівках. Потерпілого не бачив, нікого не бив, послугами таксі не користувався. Про обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень йому нічого не відомо. Чи зустрічав пізніше потерпілого у школі № 8 не пам`ятає. Його фотокартка, що використовувалась при проведенні упізнання раніше була в соціальних мережах. Почав займатися волейболом приблизно за 3-4 місяці до березня 2015 року. Початок ігор був о 17 годині, однак він приїздив завжди пізніше, бо не встигав з роботи. По яким дням тижня проходили ігри точно згадати не зміг.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, що розцінюється судом обраною ним захисною позицією, його провина у повному обсязі підтверджується сукупністю належних, допустимих та взаємоузгоджених доказів, достовірність та достатність яких не викликає жодних розумних сумнівів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 під присягою показав суду, що 26.03.2015 року він із сусідом ОСОБА_10 приблизно о 21.30 год. перебували в своєму дворі будинку АДРЕСА_2 . Тоді він побачив як ОСОБА_10 зробив зауваження невідомому хлопцеві, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_11 - не справляти природні потреби поблизу його гаражу, на що останній не раегував. Тоді ОСОБА_10 перейшов дорогу і почав розмову з ОСОБА_12 . Потім до них також підійшов раніше незнайомий йому ОСОБА_5 , який був у темному одязі та стояв неподалік із двома дівчатами. Потерпілий теж підійшов до них, після чого ОСОБА_5 одразу наніс йому сильний боковий удар правим кулаком в ліву частину обличчя, від чого він упав та втратив свідомість. Прийшов до тями приблизно за 5 хвилин, коли біля нього вже була дружина ОСОБА_13 і надавала допомогу. Поряд стояв ОСОБА_14 , який пізніше зі ОСОБА_5 утекли звідти в бік провулку Лодочного м. Полтави. Потім потерпілого забрала швидка та викликали поліцію. Під час цієї події був тверезий, нікого не бив та не сварився. Від отриманих тілесних ушкоджень тривалий час лікувався та зазнав значної фізичної та моральної шкоди. Зокрема, до цього часу відчуває біль в області щелепи, внаслідок травмування втратив гарну роботу у м. Києві. Спочатку пошуки нападника з боку поліції результатів не дали. Однак, 15.12.2015 року під час гри в волейбол у школі № 8 м. Полтава він виявив ОСОБА_5 , про що повідомив у поліцію.

Свідок ОСОБА_13 , яка є дружиною ОСОБА_4 , під присягою показала суду, що 26.03.2015 року, вийшовши з двору за місцем свого проживання, побачила, що її чоловік лежав на землі, а біля нього у погрожуючій позиції стояв невідомий хлопець у темному одязі, щось сердито говорив. Неподалік, по інший бік стояли невідомий хлопець у світлому одязі та їх сусід ОСОБА_10 . Коли підійшла до чоловіка, почала приводити його до тями і побачила у нього на обличчі кров. Прийшовши до свідомості, чоловік говорив, що в нього дуже болить голова і травмовані зуби, бо його напередодні вдарив хлопець у темному, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_5 . Потім невідомі втекли.

Свідок ОСОБА_10 під присягою показав суду, що 26.03.2015 року, після того як він неподалік свого двору зробив зауваження раніше незнайомим ОСОБА_11 та ОСОБА_5 щоб ті не справляли природні потреби біля його гаражу, до них із ОСОБА_15 спочатку підійшов ОСОБА_5 , а потім його сусід ОСОБА_4 . Тоді ОСОБА_5 , який був у темному одязі, одразу завдав ОСОБА_4 удар кулаком в ліву частину обличчя, від чого останній упав та втратив свідомість, а отямився пізніше, коли до нього підійшла його дружина. ОСОБА_5 та ОСОБА_14 нанесли також декілька ударів і йому, однак він в порядку приватного обвинувачення з відповідною скаргою не звертався. Навіщо ОСОБА_5 наніс удар потерпілому не говорив. В подальшому зі слів ОСОБА_4 дізнався, що той впізнав ОСОБА_5 під час гри у школі м. Полтави.

Показання потерпілого та свідків, дані під присягою, є послідовними та узгоджуються зі іншими зібраними у справі доказами, тому підстав недовіряти їм не вбачається.

Зокрема, про отримання ОСОБА_4 26.03.15 року по АДРЕСА_3 тілесних ушкоджень від невідомої особи свідчать відомості телефонного повідомлення та заяви потерпілого про це до чергової частини Октябрського РВ ПМУ УМВС о 22.40 год. та о 23.50 год. 26.03.2015 року (а.с.45-48), а також виписка із його медичної картки про перебування на стаціонарному лікування з 27.03.2015 року по 30.03.2015 року з приводу закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та понесення бюджетних витрат на його лікування (а.с. 49, 54-55).

Потерпілий ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_10 упізнали ОСОБА_5 як особу, що спричинила тілесні ушкодження потерпілому (а.с. 71-82).

Під час огляду місця події від 06.03.2018 року, потерпілий ОСОБА_4 вказав місце та обстановку спричинення йому тілесних ушкоджень (а.с. 83-85).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 422 від 30.04.2015 року, у ОСОБА_4 виявлено середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я у виді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани піднижньощелепової ділянки зліва, забою м`яких тканин шиї, вивиху правого скронево-нижньощелепного суглобу, травматичного перелому коронок 16, 28, 46 зубів, ускладненого травматичним пульпітом, двохстороннім гайморитом, що найбільш вірогідно утворилися не менш ніж від 2-х кратної дії тупого обмеженого предмету, не виключно рукою стиснутою в кулак або ногою у взутті, що діяв з достатньою силою для виникнення даних тілесних ушкоджень, можливо в строк та при обставинах, вказаних підекспертним. Їх самоспричинення малоймовірне (а.с. 51-53).

Під час слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_4 перевірено його показання щодо механізму та обставин спричинення йому тілесних ушкоджень (а.с. 61-65).

Ці відомості повністю узгоджуються із об`єктивними медичними даними, згідно проведеної у справі додаткової судово-медичної експертизи № 817 від 17.06.2016 року (а.с. 66-68).

Свідок ОСОБА_16 зазначав, що 26.03.2015 року працював водієм таксі та в районі нижньої частини вулиці Патріарха Мстислава (раніше Карла Лібкнехта) приймав до салону 4 пасажирів двох дівчат та двох хлопців, яких відвозив в район Левади. Обставин заподіння потерпілому тілесних ушкоджень не бачив.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пояснили суду, що саме 26.03.2015 року вони зі своїм товаришем ОСОБА_5 увечері грали в волейбол у школі № 8 м. Полтави, після чого певний час розмовляли неподалік магазину та розійшлись по домівках приблизно о 22 годині. При цьому не бачили щоб ОСОБА_5 комусь спричиняв удари.

Показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 судом у порядку ст. 96 КПК України перевірено з точки зору можливості свідків сприймати факти, про які вони дають показання, а також щодо обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідків.

Зокрема, на запитання сторони обвинувачення та суду свідок ОСОБА_17 зазначив, що тренування з волейболу у школі №8 відбувались щосереди та щоп`ятниці, тоді як 26.03.2015 року це четвер. Крім того, свідки вказавши, що цього дня відбувався міні-турнір з волейболу, не змогли вказати, між якими командами він відбувався, хто переміг, яким чином нагороджено переможця, як сповіщались учасники про змагання. При цьому вони підтвердили, що таких турнірів відбувалося кілька, але дат інших змагань вказати не змогли. Відтак, показання цих свідків суд не вважає достовірними щодо точної дати спільної їх гри зі ОСОБА_5 , тому алібі останнього вони не доводять.

Запречення сторони захисту щодо недостовірності та упередженості показань потерпілого і проведених за його участі слідчих дій суд відхиляє, з огляду на на те, що потерпілий ОСОБА_4 та свідки обвинувачення давали показання під присягою, які перевірені об`єктивними судово-медичними даними та узгоджуються між собою. Підстав недовіряти потерпілому суд не вбачає, оскільки останній має добру репутацію, раніше із обвинуваченим знайомий не був, підстав оговорювати обвинуваченого та перешкод правильно сприймати і відтворювати суттєві обставини справи судом з його боку не встановлено.

IV.МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до середньої тяжкості, зухвало-насильницької спрямованості, внаслідок якого потерпілий раптово, безпричинно отримав серйозні тілесні ушкодження та йому встановлено 3 групу інвалідності і наразі протипоказана важка фізична праця. Заподіяні збитки не відшкодовані.

Також суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває. За даними висновку уповноваженого органу з питань пробації, ризик його небезпеки для суспільства та вчинення повторних кримінальних правопорушень оцінюється як середній.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За таких обставин, з огляду на тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на рівні мінімальної межі санкції інкримінованої статті, яке суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами.

V.ВИРІШЕННЯ ЦИВІЛЬНОГО ПОЗОВУ

Заявлений у справі цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 50 000 грн. підлягає задоволенню повністю, з огляду на засади розумності, добросовісності та справедливості, враховуючи встановлені у справі душевні та фізичні страждання потерпілого, внаслідок отриманих множинних тілесних ушкоджень обличчя, що перешкоджало в повній мірі виконувати необхідні функції для життєдіяльності організму.

Суд бере до уваги також тривалість ушкодження здоров`я потерпілого та необхідність прикладення йому додаткових зусиль для організації свого життя та роботи, отримання ним інвалідності 3 групи, приниження гідності та образу, відсутність жодних вибачень чи іншої сатисфакції з боку обвинуваченого.

Заявлена сума матеріальної шкоди 6079 грн. 60 к. також підлягає відшкодуванню потерпілому обвинуваченим, оскільки підтверджується відомостями історії хвороби потерпілого, судово-медичними даними та довідкою про вартість ліків на час розгляду справи в суді, різновиди яких не виходять за межі розумного лікування та відповідають призначенням.

VI.МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ.

З метою забезпечення виконання вироку до вступу його в законну силу та уникнення ризиків ухилення обвинуваченого від суду і продовження злочинної діяльності з викладених вище підстав, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно обрати особисте зобов`язання із покладенням відповідних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_19 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід особисте зобов`язання - до набрання вироком законної сили, поклавши обов`язки з`являтися до суду за викликами та не залишати міста Полтави і Полтавського району без дозволу суду.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати із моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 6079 (шість тисяч сімдесят дев`ять) грн. 60 к. матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1