Справа №345/1554/16-к
Провадження № 1-кп/345/10/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2018 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000444 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта середня технічна, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, громадянина України, за ч.1 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в:
що ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Так, 23.03.2016 року близько 17.30 год. ОСОБА_6 , з метою проведення реклами та продажу біжутерії, що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 , перебував неподалік парку ім. І.Франка, що в м. Калуші по вул. Івано Франківській, де зустрів ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Перебуваючи біля центрального входу в парк в парк ім. І.Франка, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникла розмова відносно продажу біжутерії, що знаходилась у валізі ОСОБА_6 .

У цей час у ОСОБА_5 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій корисливий умисел, ОСОБА_5 , та з метою незаконного збагачення, відкрито викрав валізу вартістю 500,00 грн., в якій знаходилась біжутерія (браслети 9 різних найменувань, каблучки 8 різних найменувань, кульчики 7 різних найменувань, сережки 12 різних найменувань, кулони 7 різних найменувань, ланцюжки 7 різних найменувань, 1 перстень, дві підвіски) вартістю 3 586,00 грн.

При цьому, ОСОБА_6 , будучи законним володільцем згаданого майна, усвідомлював, що ОСОБА_5 вчиняє його відкрите викрадення та заперечував проти цього.

У свою чергу ОСОБА_5 , ігноруючи волю потерпілого ОСОБА_6 , протиправно, відкрито вилучив майно останнього загальною вартістю 4 086,00 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, і підтвердив, що злочин вчинив при вищенаведених обставинах, з корисливих спонукань та що дійсно він 23.03.2016 року відкрито викрав у ОСОБА_6 валізу, в якій знаходилась біжутерія. На даний час викрадена валіза з біжутерією повернута. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати.

Суд, визнавши у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , який повністю визнав свою вину у вчиненому і не бажає досліджувати у судовому засіданні докази, які були зібрані в процесі досудового слідства і прокурор та інші учасники не заперечують проти цього. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому ним злочині у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 186 ч. 1 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного і обставини справи.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому, відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то суд враховує те, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не числиться, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Зважаючи на положення статті 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суворо не карати, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч.1 ст.186 КК України, а саме у вигляді штрафу, з врахуванням обставин справи і наслідків злочину.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 373, 374, 376 КПК України, ст. ст. 65 КК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання штраф у розмірі 70 ( сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.

Речові докази: валізу коричневого кольору із вмістом біжутерії, яка знаходиться на зберіганні ОСОБА_7 , - повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: