Ухвала
08 січня 2019 року

м. Київ
справа №221/5515/16-к

провадження № 51-10227ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу з доповненнями до касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року,
встановив:
У доповненнях до касаційної скарги засуджений порушує питання про перегляд вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року в касаційному порядку. Також засуджений подав до Верховного Суду касаційну скаргу аналогічну його касаційній скарзі від 06 грудня 2018 року.

Перевіривши матеріали провадження за скаргою, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу з доповненнями необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 11 грудня 2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК України залишено без руху і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання. Також було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК України не дотримано, допущених недоліків в повному обсязі не усунуто. Зокрема, ОСОБА_4 у доповненнях до касаційної скарги фактично не погоджується з ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2018 року, якою було залишено без руху його касаційну скаргу.

Так, за положеннями ч. 1 ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412 414 цього Кодексу.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано. Зокрема, замість нової касаційної скарги, засуджений подав касаційну скаргу, яка аналогічна його касаційній скарзі, що була залишена без руху, та доповнення до касаційної скарги, у яких не зазначено, у чому полягає незаконність оскаржуваних судових рішень, відсутнє обґрунтування необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 412 414 цього Кодексу.

Також засуджений у касаційній скарзі та доповненнях до неї не зазначив у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду та які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, відтак й немає обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду.
Крім того, суд касаційної інстанції звертає увагу засудженого на те, що відповідно до вимог ст. 430 КПК України суддя-доповідач у разі відкриття касаційного провадження за поданою касаційної скаргою - надсилає копії ухвали про відкриття касаційного провадження учасникам судового провадження разом з копіями касаційних скарг, інформацією про їхні права та обов`язки і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу.
Отже, для виконання вказаних вимог закону, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна звернутись з касаційною скаргою (яка буде направлятись учасникам судового провадження), в якій обґрунтувати свої доводи, у чому полягає неправильність застосування судамипершої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування судами саме норм права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу та доповнення до неї слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.
Постановлене рішення не позбавляє засудженого ОСОБА_4 права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року щодо нього разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3