Справа№751/8167/18
Провадження №1-в/751/419/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2018 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ЧВК ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в режимі відеоконференції клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. Вимоги клопотання обгрунтовує тим, що засуджена вироком Харківського районного суду Харківської області від 09.06.2016 року за ст. 309 ч.2, 310 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання почався 21.10.2016 року. Строк покарання закінчується 21.11.2019 року. Вважає, що відбула встановлений ст.81 КК України строк покарання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Посилається, що в період перебування в колонії була працевлаштована кухонним працвником їдальні для засуджених, до роботи ставилась сумлінно, виконувала всю роботу, яка від неї вимагалась, зауважень по роботі не мала. Дійсно мала дисциплінарне стягнення, але на даний час воно погашено у встановленому порядку. Вказує, що приймає участь у виховних заходах, які проводяться серед засуджених, залучена до програм виховного характеру «Подолання наркотичної залежності, «Духовне відродження», «Освіта» (навчається у вечірній школі), «Професія» (набуває професію перукаря). Повністю визнає свою вину у скоєному злочині та щиро кається. Просить врахувати, що має матір похилого віку, яка потребує її допомоги. Вважає, що своєї поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, відбула встановлену законом частину покарання, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання, просила звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Захиник засудженої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив звільнити ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування покарання. Зазначив, що засуджена своєї поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, відбула встановлену законом частину покарання, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Представник ЧВК-44 в судовому засіданні заперечувала щодо застосування відносно засудженої ОСОБА_5 пільги, передбаченої ст. 81 КК України. Вказала, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, але своєю поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, має четверту судимість, двічі звільнялась з іспитовим строком, але не зробила належних та правильних висновків для себе та в період іспитового строку скоїла новий злочин, тому не має впевненості в її подальшій самостійній правослухняній поведінці.

Прокурор висловив думку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджена відбувши встановлену частину покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, звільнялась з іспитовим строком, але не зробила належних та правильних висновків для себе та в період невідбутої частини строку покарання скоїла новий злочин.

Вислухавши пояснення засудженої, її захисника, представника ЧВК-44, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, матеріали особової справи № 72-Ф-17, суд приходить до висновку, що клопотання засудженої ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 09.06.2016 року ОСОБА_5 засуджена за ст. ст. 310 ч. 1, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду міста Харкова від 12.03.2014 року у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно визначено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку покарання рахується з 21.10.2016 року, кінець строку покарання 21.11.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки: активна учать у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

З матеріалів особової справи та характеристики засудженої ОСОБА_5 вбачається, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, поведінка засудженої за весь час відбування покарання не є сумлінною, характеризується задовільно, своєю поведінкою засуджена не прагне показувати позитивні приклади засудженим відділення та установи, притягувалась до дисциплінарної відповідальності, не відноситься до числа засуджених з позитивною спрямованістю та не входить до складу самодіяльних організацій засуджених установи чи відділення (не приймає участь у роботі секцій самодіяльних організацій різних напрямків чи ради колективу засуджених), за весь час відбування покарання ставлення до праці засудженої також не є сумлінним, до праці відноситься добре, а також засуджена має четверту судимість, держава вже надавала їй можливість уникнути відбуття покарання, двічі звільнялась з іспитовим строком, але засуджена знехтувала довірою держави, не зробила належних та правильних висновків для себе та в період невідбутої частини строку покарання скоїла новий злочин, тому не має впевненості в її подальшій самостійній правослухняній поведінці, за характером особа нецілеспрямована, легковажна, повільна, вимоглива, у колективі засуджених прагне активного спілкування, легко підпадає під вплив інших засуджених, відносини з іншими засудженими намагається будувати правильно, у спілкуванні з представниками адміністрації не завжди тактовна, за що двічі притягувалась до дисциплінарної відповідальності, на зауваження представників адміністрації реагує задовільно, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно.

Згідно висновку ЧВК № 44, який міститься в характеристиці ОСОБА_5 вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

Даних які б спростовували викладені в характеристиці і висновку обставини, засуджена не навела.

На думку суду, відбуття встановленої законом частини строку покарання не є достаньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а викладені в характеристиці і висновку до неї обставини у своїй сукупності не дають підстав для такого звільнення, а отже в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1