ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/485/18 Справа № 171/458/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 , прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року про звільнення від кримінальної відповідальності
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10
обвинувачений ОСОБА_9
захисник ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційних скаргах прокурор Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури та перший заступник прокурора Дніпропетровської області просять оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури зазначає, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки зміст ухвали містить лише висновок щодо відсутності будь-яких підстав для переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого. Разом з цим, висновки суду не містять конкретних посилань на матеріали кримінального провадження, що підтверджують вказане твердження.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги перший заступник прокурора Дніпропетровської області зазначив, що суд першої інстанції під час постановлення рішення не виконав вимоги ст. 368 КПК України. Зокрема вказав, що ухвала містить містить висновок органу досудового розслідування в чому обвинувачується ОСОБА_9 без наведення фактичних обставин кримінального правопорушення. Жодних інших висновків судове рішення не містить. Крім того, в порушення вимог п.1 ч. 1 ст. 372 КПК України судом у вступній частині ухвали не зазначено рік, місяць і день народження обвинуваченого, місце народження і місце його проживання.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою кримінальне провадження направити прокурору для відновлення досудового слідства.
В обґрунтування вказав, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, оскільки прийнята на основі не повно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.
Оскаржуваною ухвалою суду ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито.
Згідно ухвали суду, 01 липня 2011 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , на автомобілі приїхали до нагульного ставку № 6 ПрАТ «Криворіжрибсільгосп», який цілодобово охороняється фізичною охороною і розташований поблизу с. Михайлівка, Апостолівського району, Дніпропетровської області. Після цього, за допомогою риболовецьких сіток, із зазначеного ставку таємно, умисно, із корисливих спонукань викрали 84 кг риби короп, вартістю 25 гривень за 1 кг, на загальну суму 2 100 гривень і 61 кг риби товстолоб, вартістю 16 гривень за 1 кг, на загальну суму 976 гривень, чим заподіяли ПрАТ «Криворіжрибсільгосп» збитку на загальну суму 3076 гривень.
02 липня 2011 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», рухався по проїзній частині з ґрунтовим покриттям поблизу нагульного ставку № 6 ПрАТ «Криворіжрибсільгосп», розташований поблизу АДРЕСА_1 . Під час руху зі сторони с. Нива Трудова в напрямку АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_9 , не переконавшись в безпеці маневру який виконує, змінив напрямок руху та виїхав за межу проїзної частини, а саме на праве по ходу руху автомобіля узбіччя, де ненавмисно, із необережності скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Тим самим грубо порушив вимоги п.10.1. Правил дорожнього руху України. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Обґрунтовуючи своє рішення про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо неї, суд першої інстанції зазначив, що на підставі ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України сплинув, а клопотання захисника та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, підлягає задоволенню, да кримінального провадження закриттю.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та потерпілого, які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційних скарг заперечували, посилаючись на їх безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_13 був звільнений від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього було закрите з нереабілітуючої підстави за клопотанням захисника обвинуваченого та за згодою обвинуваченого, але за умов , що потерпілий ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження.
Крім того, потерпілий ОСОБА_6 одночасно оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_9 , що не було прийнято до уваги судом першої інстанції.
Так, правова позиція щодо порядку застосування положень ст. 49 КК України, у випадку заперечення потерпілим на закриття кримінального провадження, з цієї підстави була висловлена Верховним Судом України зокрема в «Аналізі судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у звязку із закінченням строків давності».
Відповідно до зазначеної правової позиції незважаючи на те, що справа надійшла до суду з обвинувальним актом, але через настання підстав, передбачених ст.49 КК (за клопотанням прокурора, заявою захисника, обвинуваченого, підсудного), суд вирішує питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності і повинен виконати вимоги, передбачені ст.368 КПК (у разі заперечення потерпілого про закриття справи за нереабілітуючих його підстав та розгляду справи у скороченому порядку), зокрема, перевірити:
1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа;

2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону про кримінальну відповідальність він передбачений;

3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення;

4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, передбачені цією статтею.

Зазначених вимог суд першої інстанції не дотримався.

Судом першої інстанції в ухвалі не було зазначено, які обставини вчинення кримінального правопорушення були встановлені судом під час судового розгляду, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, оскільки суд обмежився посиланням в ухвалі на те, що у провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції була постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України тягне її скасування.
Оскільки таке порушення, з урахуванням меж апеляційного розгляду, передбачених ст. 404 КПК України, та повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 407 КПК України, не може бути усунуте у межах апеляційного провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги апеляційних скарг потерпілого ОСОБА_6 та прокурорів, щодо призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, у межах якого належить з дотриманням встановленого законом порядку, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.
У звязку з прийняттям такого рішення, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення решти доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 , які підлягають перевірці під час нового розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4