Справа № 463/3748/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/223/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 18 липня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 22 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки 10 місяців, звільненим умовно-достроково 26 грудня 2016 року, невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 13 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст. ст. 71, 81 ч. 4 КК України до призначеного судом покарання приєднано частково у виді 6 місяців позбавлення волі частину невідбутого покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 22 серпня 2013 року і остаточно призначено покарання у виді 4-х (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 04 липня 2017 року о 17.44 год., перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , під час розмови з потерпілою ОСОБА_9 , повторно шляхом ривка, відкрито заволодів чужим майном зірвав рукою із шиї останньої золотий ланцюжок вагою 4 грами, після чого втік з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій матеріальних збитків на суму 4000 гривень.

Не погодившись з даним вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. в якій вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та тяжкість вчиненого ним злочину та пом`якшуючі обставини. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 як на досудовому розслідуванні так і в суді першої інстанції сприяв розкриттю злочину, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, заподіяні збитки відшкодував потепілій повністю, вибачився перед нею, а також те, що обвинувачений є особою молодого віку, виріс без батька, мати не приймала належної участі у його вихованні, має вроджені розлади психіки з дитинства, обтяжуючих обставин не встановлено, крім того, обвинувачений ОСОБА_7 працює офіційно, характеризується позитивно за місцем праці та за місцем проживання, проживає з жінкою у цивільному шлюбі, допомагає в утриманні двох її малолітніх дітей.

Просить даний вирок суду змінити, визначити обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 75 КК України іспитовий строк 3 (три) роки.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора щодо залишення вироку суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину. Висновок суду про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, через що такі досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників процесу не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно.

Що ж стосується призначеного ОСОБА_7 виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, призначаючи обвинуваченому міру покарання, судом вірно враховано що обвинувачений визнав винуватість, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував шкоду, але разом з тим, скоїв тяжкий злочин повторно в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, прийшов до обгрунтованого висновку про те. що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах в ізоляції від суспільства.

Окрім того, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2013 року ОСОБА_7 був засуджений до позбавлення волі терміном на 4 роки 10 місяців та ухвалою Сихівського районного суду Львівської області від 26.12.2016 року він 03.01.2017 року звільнений від відбуття покарання умовно-достроково, при цьому не відбув покарання 1 рік 1 місяць 13 днів. Даний злочин він скоїв 04.07.2017 року, тобто до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України, тобто звільнення його від відбування покарання з випробуванням немає, а обране обвинувачениму покарання є необхідним і буде цілком достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_8 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м.Львова від 18 липня 2018 року щодо ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді: