Справа №-613/1307/16-к Провадження №-1-кп/613/10/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000383 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Богодухів Харківської області, українки, громадянки України, заміжньої, не працюючої, освіта повна загально-середня, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , маючи умисел на привласнення та розтрату чужого майна, яке було ввірене їй, в період з 01 жовтня 2013 року до 22 квітня 2016 року, працюючи на підставі безстрокового трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01.10.2013 року, на посаді продавця непродовольчих товарів відділу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » магазину з продажу взуття «Обувайка», що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі безстрокового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 жовтня 2013 року, згідно якого на ОСОБА_6 покладено обов`язок щодо ведення обліку, руху, збереження ввіреного майна вказаного підприємства, являючись матеріально відповідальною особою, в період часу з 01 жовтня 2013 року до 09 квітня 2016 року, привласнила та розтратила на користь третіх, невстановлених в ході досудового розслідування, осіб, товарно матеріальні цінності загальною вартістю 166 696 грн. 25 коп. , чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала, пояснила, що вона працювала на посаді продавця у відділі дорослого взуття в магазині «Обувайка» в період з жовтня 2013 року по 08 квітня 2016 року. Під час прийому на роботу з нею було укладено трудовий договір та договір на повну матеріальну відповідальність. Факт недостачі дійсно був, але вона його повністю погасила, при цьому вказала, що недостача виникла не з її вини. У січні 2016 року ОСОБА_7 сказала, щоб вона зібрала всі борги, оскільки планується проведення ревізії. Перевірку вона проводила по роздруківкам, і побачила недостачу на дуже велику суму, про це вона повідомила ОСОБА_7 , на що остання сказала, що підозрює у крадіжках ОСОБА_8 , продавця з першого поверху. При цьому натякнула, що недостачу вона буде сплачувати самостійно, так як вона є матеріально відповідальною особою. Цього ж дня про недостачу, яка складала приблизно 160 000 грн. вона повідомила своєму чоловікові, та вони вирішили погасити цю суму. ЇЇ матір продала земельний пай за 5 000 доларів та 2 000 грн. чоловік взяв у борг у свого товариша. Гроші вона принесла ОСОБА_7 , на що остання сказала, щоб вона брала товар, якого не вистачає, проводила по штрих коду та клала гроші до каси. Останні 900 доларів вона віддала ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , вони перевели їх по курсу, що склало 26 000 грн., та сказали, щоб вона «набивала» товару, що не вистачає, на цю суму. Кожні 1-2 дні вона звірялась по роздруківкам, але помітила, що хоч і вносила кошти, проте сума недостачі зростала. 09 лютого 2016 року було проведено ревізію, на той товар, якого не вистачало, ОСОБА_7 зробила акт списання, недостачі по документам не було. Під час ревізії її до себе викликала ОСОБА_7 та повідомила про те, що насправді недостача складає 120 000 грн. та їй необхідно повернути ці кошти. На той час вона перебувала у стресовому стані, постійно приймала заспокійливе, під моральним тиском ОСОБА_7 вона написала розписку про зобов`язання повернути заборгованість. Після цього, вона два тижні перебувала на лікарняному, заміняла її ОСОБА_9 , яка також давала товар у борг, так як вона бачила у зошиті запис, зроблений її рукою. При цьому вказала, що вона повернула кошти в сумі 6 000 доларів, крім того їй не виплачувалась заробітна плата в період з січня по квітень 2016 року, всі кошти шли на погашення боргу, жодних документів на підтвердження повернення нею боргів вона не має. Крім того, накази про стягнення з неї недостачі не видавались. 08 квітня 2016 року в кінці робочого дня вона прийшла до ОСОБА_7 здавати кошти, виручені за цей день, остання почала наполягати на терміновому поверненні всієї суми боргу, а саме 111 000 грн. Вранці 09 квітня 2016 року її чоловік пішов до ОСОБА_7 та повідомив про те, що вона захворіла, перебуває на лікарняному. Цього ж дня було проведено ревізію у її відділі, про проведення якої вона не була повідомлена, лише телефонували до її чоловіка з погрозами. За результатами ревізії була нарахована недостача ще на 56 000 грн. З роботи її було звільнено лише 22 квітня 2016 року. Пояснила, що весь товар передавався їй по накладним, вона перевіряла наявність товару та парність. У неї був зошит, в якому вона записувала кожного дня реальну суму, на яку було продано товар. За весь час роботи у відпустку вона не ходила, але, коли потрібен їй був вихідний день, її підміняли ОСОБА_9 або ОСОБА_8 . Крім того, одного разу вона помітила у сумці ОСОБА_8 жіночі колготи, при цьому такі колготи продавались у її відділі, а ОСОБА_8 в цей день з магазину не виходила, тому придбати їх в іншому місці не могла. На її думку причинами недостачі є: заміна на робочому місці іншим продавцем, посезонний вивіз товару ( в магазині невелике підсобне приміщення, тому по закінченню сезону товар вивозився власниками до складу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), ключі від магазину були у неї, власників магазину та у продавця з першого поверху, також коли не було світла, торгівля не припинялась, вона знімала з товару штрих-код, а потім проводила його через комп`ютер, коли з`являлось світло, інколи це було на наступний день. Також вона давала товар у борг, але це було з дозволу ОСОБА_7 , вона дозволяла давати товар працівникам магазинів «Елітан», «Фея», «Каприз», родичам та багатьом іншим особам. Вона записувала боржників в окремий зошит, при цьому не завжди кошти повертались особисто їй. Кожного місяця, надавала список боржників ОСОБА_7 та остання давала їй акт на списання. Чи повертались боржниками кошти за товар, їй достовірно не відомо. Зазначила, що виплатила 160 000 грн. лише з тих підстав, що під час прийому її на роботу, вона особисто підписувала договір повної матеріальної відповідальності. Також пояснила, що в кінці робочого дня 08 квітня 2016 року вона віддала ОСОБА_10 ключі від магазину «Обувайка», оскільки після того, як ОСОБА_7 повідомила про потребу у негайному поверненні всієї суми боргу, її самопочуття різко погіршилось. Цього ж дня увечері їй викликали лікаря, 09 квітня 2016 року вона не вийшла на роботу, оскільки відкрила лікарняний лист. В цей же день, у її відділі було проведено облік, про який її ніхто не повідомив, та призначено нового працівника. Вважає, що борг в сумі 160 000 грн. вона погасила в повному обсязі та заборгованості перед Лялековими вона не має, та своїми діями злочину не вчиняла.

Незважаючи на не визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, її вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю доказів зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні, а саме:

- свідченнями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що у 2013 році ОСОБА_6 було прийнято продавцем у відділ дорослого взуття магазину « Обувайка», при цьому було укладено договір повної матеріальної відповідальності. На роботу вони взяли її по рекомендації добре знайомих людей і зауважень до неї не було. Перевірки по товару ОСОБА_6 проводила постійно сама, у відпустку не ходила, щоб не проводити повну інвентаризацію. В кінці 2015 році вона сказала продавцю з першого поверху, що у неї пропадає товар і після цього вони наполягли, щоб вона провела повну інвентаризацію, за результатами якої було виявлено недостачу на суму 111 000 грн., вона погодилась із сумою недостачі, але почала говорити, що якщо її змусять повертати кошти, то покінчить життя самогубством, тому товар їй було списано за рахунок розписки. ОСОБА_6 почала виплачувати невеликими сумами, було заплачено три рази по три тисячі грн., але через деякий час провели знову інвентаризацію, і знову була недостача на суму 52 000 грн., тоді їй сказали повертати всю суму відразу, але 09 квітня вона не вийшла на роботу. Після цього неодноразово приходили люди, приносили кошти, говорили, що ОСОБА_6 давала їм товар у борг. Як потім також з`ясувалось, що ОСОБА_6 завищували ціни на взуття. Зазначив, що повна інвентаризація з комісією проводилась один раз, але при надходженні товару, кожних два місяці, ОСОБА_6 сама проводила інвентаризацію, і у неї завжди було все гаразд, не сходилось на невеликі суми, але це могло бути через розпаровку, вони самі не проводили у квітні повну інвентаризацію, лише по групам. 09 квітня інвентаризацію проводили без ОСОБА_6 , оскільки вона не вийшла на роботу, для цього було створено комісію. Вказав, що він не дозволяв давати стороннім людям товар у борг, це можна було роботи лише для їх працівників і для деяких людей, але тільки після дзвінка його дружини, і це записувалось. Повідомив, що від магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » є три комплекти ключів, два комплекти у продавців, третій у нього, але він не буває у магазині у відсутність продавців. В акті зафіксовано, які суму було повернуто людьми, після того, як ОСОБА_6 не вийшла на роботу. Станом на лютий 2016 року обвинувачена в повній мірі взнавала суму боргу, та є документальні підтвердження того, що вона повертала певні суми;

- свідченнями свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_6 кошти отримані від продажу товару, кожного дня не здавала. Повну інвентаризацію було проведено у лютому 2016 року, а потім у квітні місяці цього ж року. Зазначила, що вони повністю їй довіряли, тому інвентаризації вона проводила сама і говорила, що у неї все сходиться. Вказала, що вона давала дозвіл давати в борг товар товарознавцям та бухгалтерам, в кінці місяця ці суми постійно списувались, дозвіл на видачу товару в борг іншим особами вона не давала. Першого разу було виявлено недостачу на суму 111 000 грн., з цією сумою ОСОБА_6 погодилась, та повертала її частинами, що зазначалось у розписці. Сказала, що щось винна вона особисто, щось їй не повернули ще люди. Перед першою інвентаризацією вони звірились і все співпало, крім того кожного місяця виводилась сума залишку. ОСОБА_6 сказала, що у неї велика недостача, тому було запропоновано провести звірку. Вказала, що у них спочатку перевіряє все товарознавець, потім бухгалтерія, і вже в кінці місяця вона це робить особисто. Після того, як ОСОБА_6 не вийшла на роботу, в магазин приходили люди та повертали борги, ці кошти фіксувались при інвентаризації, як повернуті і не враховувались у загальну суму недостачі. Повідомила, що у квітні місяці вона помітила, що ОСОБА_6 завищує ціну на товар, про що їй сказала, і після цього вона не вийшла на роботу, а ключі передала через іншого продавця. Зазначила, що на даний час заборгованість складає приблизно 155 000 грн., оскільки частину коштів повернули люди, що брали в борг, також було виявлено пересортицю і ці кошти було відраховано із загальної суми;

- свідченнями свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні повідомив, що у лютому 2016 року дружина прийшла до дому та повідомила, що у неї виникла велика недостача, яку необхідно погасити, він позичив 1 000 доларів, та віддав ці кошти дружині на погашення боргу, але їх не вистачило. Після цього вони продали земельний пай, та виручені кошти знову дружина внесла в касу на погашення боргу, але їх також не вистачило. Він ходив до ОСОБА_7 , вона показала йому всі документи по недостачі, він сказав їй, що дружина у них працювати не буде. У квітні дружина захворіла, тому не вийшла на роботу. Про те, що дружина писала розписку по боргу, та у неї були відрахування із заробітної плати йому не було відомо цими питаннями вона займалась сама. Він знає лише про те, що перший раз віддали 1 000 доларів, а потім ще 5 000 доларів, ці кошти міняли на гривни, всього 6 000 доларів. Гроші вона вносила в касу, особисто він гроші потерпілому не віддавав, він давав їх дружині. Яка сума недостачі йому не відомо, дружина сказала, що дуже багато. Чому виникла така недостача вона також пояснити не могла;

- свідченнями свідка ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона знає і спілкувалась з ОСОБА_6 , як з подавцем магазину « Обувайка». Вона брала у неї взуття міряти, а потім або повертала назад наступного дня чи через день, або приносила кошти, все це ОСОБА_6 фіксувала у зошиті. Останній раз коли повертала кошти, ОСОБА_6 вже не працювала, вона віддала гроші за взуття в магазин;

- свідченнями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні зазначила, що вона брала у ОСОБА_6 в борг кросівки, заплатила 235 грн., а винною залишилась 300 грн., це все було записано у зошит. Вдома виявила, що один кросівок був з браком, тому вона його принесла назад, їй його відремонтували. Борг за кросівки вона повертала не ОСОБА_6 , а іншому продавцю;

- свідченнями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що у квітні 2016 року ОСОБА_6 не вийшла на роботу, та нікому про це не повідомила, слухавку телефону вона не брала, у зв`язку з цим було прийнято рішення провести інвентаризацію. В комісію входили продавці, бухгалтера та ОСОБА_7 , вони перераховували весь товар в магазині «Обувайка» і було встановлено, що багато товару не вистачає приблизно на 56 000 грн. За який період було проведено інвентаризацію їй не відомо. Потім вона чула від інших продавців, що після того як звільнилась ОСОБА_6 приходили люди та віддавали гроші за товар, який вона давала їм в борг;

- свідченнями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона товарознавець і замається підприємницькою діяльність, надає послуги. Після того, як ОСОБА_6 не вийшла на роботу проводили інвентаризацію комісією в яку входили ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . При інвентаризації було виявлено недостачу на суму приблизно 57 000 грн. Інвентаризацію проводили у відсутність ОСОБА_6 , оскільки вона не з`явилась на роботу, та нікому нічого не повідомила. Їй неодноразово телефонували, але вона не відповідала. Під час обліку приходили сторонні люди та приносили кошти за товар взятий у борг, ці кошти враховувались, комісія зазначала хто приніс і за який товар, чи фіксувала у себе ОСОБА_6 товар , який вона давала у борг їй не відомо. Вказала, що у лютому місяці 2016 року також проводили інвентаризацію, але по ній все було правильно, перед цим було проведено списання на суму 111 000 грн., це було проведено з ОСОБА_7 . Недостачу на таку суму виявила сама ОСОБА_6 , вона перевірила товар і сказала, що у неї недостача товару на таку суму, особисто їй остання нічого не пояснювала, говорила, що поверне кошти;

- свідченнями свідка ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні пояснила, що 09 квітня 2016 року її покликала ОСОБА_7 для проведення обліку, оскільки ОСОБА_6 не вийшла на роботу, а ключі передала через іншого продавця. Під час перевірки було виявлено недостачу приблизно на суму 56 000 грн. Також виявлено наценку на взуття, ціни переставлені, в документах одна сума, а на взутті інша, завищена. Інвентаризацію проводили за останні 2,5 роки. Під час інвентаризації приходили люди та приносили гроші за товар взятий у борг. Чи був дозвіл у ОСОБА_6 давати товар у борг, їй не відомо, та чи була раніше недостача товару вона не знає;

- свідченнями свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона працює бухгалтером у «ФОП ОСОБА_24 », але вони співпрацюють з Лялековими, надають їм послуги. 09 квітня 2016 року повідомили, що ОСОБА_6 не вийшла на роботу, тому створено комісію для проведення інвентаризації. В комісії було приблизно 10 чоловік. Перевіряли взуття, колготи, шкарпетки. При перевірці було виявлено недостачу приблизно на 56 000 грн. Зазначила, що як їй відомо ОСОБА_21 дозволяв давати товар у борг лише своїм працівникам. Під час обліку приходили сторонні люди, приносили гроші за товар взятий у борг, ці кошти записувались. Перед цим була інвентаризація у лютому місяці, все було правильно. Але як потім повідомили, що ще раніше була інвентаризація і по ній була недостача 111 000 грн.;

- свідченнями свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні пояснила, що на початку лютого 2016 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було проведено планову інвентаризацію, в ході якої продавець ОСОБА_6 була присутня, та недостачі виявлено не було. Наступна позапланова інвентаризація була проведена у квітні 2016 році, при її проведенні ОСОБА_6 присутньою не була, проте про час її проведення останню було повідомлено. В результаті інвентаризації було виявлено недостачу на суму приблизно 53 000 грн. Також повідомила, що під час проведення інвентаризації приходили люди та повертали кошти за товар, який ОСОБА_6 давала їм у борг, яка саме це була сума їй не відомо;

- свідченнями свідка ОСОБА_26 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона була присутня при проведенні інвентаризацій у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а саме відділу на другому поверсі, продавцем якого була ОСОБА_6 , як у лютому так і у квітні 2016 року. При першій інвентаризації недостачі виявлено не було, другу інвентаризацію проводили у квітні 2016 року, після того як ОСОБА_6 не вийшла на роботу, та на телефонні дзвінки не відповідала. Інвентаризація була за два місяці. В результаті проведення інвентаризації комісією було складено акт інвентаризації, та виявлено недостачу;

- свідченнями свідка ОСОБА_27 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона була комісії під час проведення інвентаризації у квітні 2016 року, після того, як ОСОБА_6 не вийшла на роботу. В ході інвентаризації було виявлено недостачу на суму 53 000 грн.. Також зазначила, що в період проведення інвентаризації приходила одна жінка та приносила кошти за кросівки. Чи давала ОСОБА_6 товар у борг, їй не відомо;

- свідченнями свідка ОСОБА_28 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працювала продавцем у дитячому відділі, що знаходиться на першому поверсі магазину «Обувайка», в період з вересня 2013 року по 01 лютого 2016 року. На другому поверсі, у відділі дорослого взуття, продавцем працювала ОСОБА_6 . Пояснила, що як тільки магазин почав працювати вони разом його відкривали та зачиняли, але з часом обсяг роботи збільшився, тому вона закінчувала роботу раніше, а магазин зачиняла ОСОБА_6 . Крім того, зазначила, що їй достаменно відомо, що ОСОБА_6 давала товар у борг, при цьому вона записувала боржників у окремий зошит. Також, вказала, що їй відомо про проведення інвентаризації у відділі ОСОБА_6 , про те чи була виявлена нестача чи ні, їй не відомо;

- свідченнями свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що вона працювала на першому поверсі на дитячому взутті. У квітні 2016 року у відділі ОСОБА_6 було виявлено недостачу. Вказала, що з другого поверху вона товар не брала. Пояснила, що ключі від магазину були у неї та у ОСОБА_6 , якщо хтось виходить зі свого відділу, то відділ перекривається. ОСОБА_6 08 квітня 2016 року, увечері, принесла їй свої ключі та сказала, що все пояснить роботодавцям сама. Наступного дня вона віддала ключі господарям, перекрила другий поверх і працювала у своєму відділі. Про недостачу вона дізналась після проведення інвентаризації;

- свідченнями свідка ОСОБА_30 , яка в судовому засіданні пояснила, що 09 квітня 2016 року ОСОБА_6 не вийшла на роботу, тому було прийнято рішення провести інвентаризацію, зробили товарний звіт і встановили нестачу на 63 000 грн., але потім 6 000 грн. повернули ( була пересортиця та частину коштів повернули люди). Перед цим була інвентаризація 07 лютого, нестачі виявлено не було, а з 07 лютого по 09 квітня нестача склала більше 50 000 грн. ОСОБА_6 сама говорила, що до лютого була нестача і вона писала розписку, що поверне кошти , тому було проведено списання товару;

- свідченнями свідка ОСОБА_31 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона не була в інвентаризаційній комісії, але чула про нестачу у ОСОБА_6 від дирекції. Зазначила, що вона іноді підміняла ОСОБА_6 , коли та хворіла, дитина ішла до школи. Останній раз підміняла у лютому місяці, коли ОСОБА_6 захворіла. Зазначила, що вона особисто товари в борг не давала, у неї не було такого дозволу, і це чужий відділ. Також вона не бачила, щоб ОСОБА_6 давала товар у борг, але чула, що вона це робила. Вказала, що звірка виручки проводиться кожного дня за комп`ютером, і у неї все сходилось, у той час коли вона була на заміні;

- безстроковим трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01 жовтня 2013 року, укладеним між ОСОБА_6 та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_5 , згідно якого ОСОБА_6 з 01 жовтня 2013 року до 22.04.2016 року працювала на посаді продавця непродовольчих товарів відділу «Доросле взуття» магазину «Обувайка» (Т.1., а.п. 10);

- безстроковим договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01 жовтня 2013 року, згідно якого ОСОБА_6 являється матеріально відповідною особою, на яку покладено обов`язок щодо ведення обліку, руху, збереження ввіреного майна (Т.1., а.п. 9);

- матеріалами інвентаризаційний товарів від 07 лютого 2016 року проведеної в магазині «Обувайка) ввіділ «Взуття» ФОП ОСОБА_5 , згідно яких підтверджується нестача матеріальних цінностей, які перебували на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , з урахуванням бухгалтерської довідки, щодо надлишкового проданого товару, який був оприбуткований перед інвентаризацією, в сумі 111 251 грн., та протоколом інвентаризаційної комісії (Т.1., а.п. 37-47, 92-93);

- матеріалами інвентаризації товарів від 09 квітня 2016 року, проведеної в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у відділі «Взуття» ФОП ОСОБА_5 , згідно яких підтверджується нестача матеріальних цінностей, які перебували на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , з урахуванням бухгалтерських довідок, щодо надлишкового проданого товару, який був оприбуткований перед інвентаризацією та з урахуванням суми повернутих покупцями боргів, в сумі 53 200 грн. та протоколом інвентаризаційної комісії (Т. 1., а.п. 23-36);

- довідкою ФОП ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_6 працювала у ФОП ОСОБА_5 з 01 жовтня 2013 року по 22 квітня 2016 року у відділі «Взуття» одна та являлась по договору матеріально - від повідальною особою. За відпрацьований час відпустку не використовувала, а отримувала компенсацію (Т. 1., а.п. 50);

- товарною накладною списання товарів № 80 від 07 лютого 2016 року, яким ОСОБА_6 за результатами проведеною нею інвентаризації виявила недостачу в сумі 111 251 грн. та які вона зобов`язалась виплатити в повному обсязі до 08 лютого 2017 року (Т. 1., а.п. 92-93);

- висновком судово - економічної експертизи № 5779 від 23 червня 2016 року, згідно якого наданими на дослідження матеріалами інвентаризації товарів від 09 квітня 2016 року, проведеної в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 , підтверджується нестача матеріальних цінностей, які знаходились на відповідному зберіганні у продавця у ОСОБА_6 у сумі 56 984 грн. 25 коп. У разі врахування даних наведених у бухгалтерській довідці ФОП ОСОБА_5 , щодо надлишково-проданого товару, який був оприбуткований перед інвентаризацією в сумі 1 161 грн., загальна сума недостачі складає 55 445 грн. 25 коп. Наданими на дослідження матеріалами інвентаризації товарів від 07 лютого 2016 року, проведеної в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 , підтверджується нестача матеріальних цінностей, які знаходились на відповідному зберіганні у продавця у ОСОБА_6 у сумі 112 412 грн. У разі врахування даних наведених у бухгалтерській довідці ФОП ОСОБА_5 , щодо надлишково-проданого товару, який був оприбуткований перед інвентаризацією в сумі 1 161 грн., загальна сума недостачі складає 111 251 грн. (Т.2., а.п. 224-230);

- свідченнями експерта ОСОБА_32 , яка судовому засіданні пояснила, що вона проводила судово - економічну експертизу для проведення якої їй було надано слідчим копії документів завірені належним чином, оригіналів документів вона не бачила, оскільки їй було достатньо того матеріалу, який надав слідчий. Згідно документів першу інвентаризацію, у лютому 2016 року, було проведено в присутності ОСОБА_6 , а у квітні у її відсутність. У квітні було видано наказ про створення комісії та проведення інвентаризації у зв`язку з тим, що продавець ОСОБА_6 не вийшла на роботу та передала ключі від магазину. Документальних порушень при проведенні інвентаризації виявлено не було. Перша інвентаризація була 07 лютого 2016 року, в ній стоїть підпис від імені ОСОБА_6 , та зазначено, що вона визнає борг та зобов`язується повернути його частинами. Друга інвентаризація була 09 квітня 2016 року, під час її проведення ОСОБА_6 не була присутня, підпис її відсутній, та за результатами інвентаризації встановлено нестачу. Крім того, зазначила, що для проведення експертизи оригінали документів та протоколи проведення слідчим процесуальних дій їй не потрібні;

- протоколом обшуку від 16 серпня 2016 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого працівниками поліції виявлено та вилучено документи, що підтверджують факт привласнення та розтрати чужого майна (Т.2., а.п. 239-243);

- протоколом огляду документів та речей від 16 серпня 2016 року, вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (Т.2., а.п. 251-258);

- клопотанням потерпілого ОСОБА_5 від 20 травня 2016 року про надання бухгалтерських документів за період 2013 2016 роки, які постановою слідчого Богодухівського ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області від 01 липня 2016 року, було визнано в якості речових доказів. Оригінали даних документів були досліджені безпосередньо в судовому засіданні, тому суд вважає їх належними та допустимими, відповідно до вимог ст. ст. 85, 86 КПК України (Т.1. а.п. 58- 64, Т.2., а.п. 232). Обвинувачена погодилась з підписами на оригіналах документів, наданих суду, а саме товарних звітах та дані документи були підтверджені актами інвентаризацій, а в послідуючому проведеною судово економічною експертизою та допитом експерта ОСОБА_32 в суді. Відповідно до ст. 56 КПК України, потерпілий як учасник процесу, може надавати слідчому, прокурору, суду докази та використав свої права в даному кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, вимагає дотримання стороною обвинувачення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Суд критично ставиться до свідчень обвинуваченої ОСОБА_6 в частині того, що недостача у магазині виникла не з її вини, оскільки в судовому засіданні самою обвинуваченою було вказано, що після інвентаризації проведеної у лютому 2016 року вона погодилась з сумою недостачі, про що написала розписку та зобов`язалась повернути кошти в повному обсязі. Також даний факт підтверджується свідченням свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні повідомив, що дружина у лютому 2016 року повідомила йому про недостачу в її відділі і що її необхідно погасити.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання обвинуваченої на те, що вона погасила всю суму недостачі, а саме повернула ФОП ОСОБА_5 6 000 доларів, оскільки даний факт не підтверджується жодним належним доказом, так як самою обвинуваченою в судовому засіданні було вказано, що у неї відсутні документи на підтвердження повернення боргу. Також суд не бере до уваги свідчення свідка ОСОБА_6 в частині того, що вони продали земельний пай та частину коштів він взяв у борг, і кошти було повернуто, оскільки даний свідок є чоловіком обвинуваченої, тому він зацікавлений у дачі свідчень, які будуть спростовувати винуватість ОСОБА_6 . Крім того, будь яких документів, що підтверджують дані свідчення суду не надані.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про доведеність винності обвинуваченої ОСОБА_6 , в межах в пред`явленого обвинувачення, в привласненні та розтраті чужого майна, яке було ввірене особі і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 191 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого те, що скоєний нею злочин, згідно з положенням ч. 3 ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, характеристику особистості обвинуваченої, обумовлену тим, що вона раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, шкоду частково відшкодувала.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи майновий стан обвинуваченої, те, що остання не працює, наявність у неї малолітньої дитини, спричинену шкоду в повному обсязі не відшкодувала, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій покарання в межах санкції інкримінованої статті, у виді позбавлення волі, з позбавленням права займати посади пов`язані зі зберіганням, обліком, розпорядженням матеріальними цінностями, застосувати ст. 75 КК України, звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілим ФОП ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 заподіяної матеріальної шкоди в сумі 166 696,25 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що цивільний позов заявлений потерпілим ФОП ОСОБА_5 , про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 166 696 грн. 25 коп., підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 було зазначено, що ОСОБА_6 виплачувала борг невеликими сумами, та нею було сплачено три рази по три тисячі грн. Крім того, згідно запису на товарній накладній № 80 від 07.02.2018 ( Т. 1 а.п. 92-93), «10.03.2016 - віддала 5 754,3 грн., 08.04.2018 - віддала 3 000 грн.». Отже, матеріальна шкода в сумі 17 754,30 грн. була повернута ОСОБА_6 ФОП ОСОБА_5 , тому відшкодуванню підлягає сума у розмірі 148 941,95 грн.

Обговорюючи питання про відшкодування процесуальних витрат, які складаються з витрат на залучення експерта в зв`язку з проведенням судово економічної експертизи у розмірі 7 944 грн., суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 124 КПК України, стягнути їх з обвинуваченої.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /ТРИ/ роки, з позбавлення права займати посади пов`язані зі зберіганням, обліком, розпорядженням матеріальними цінностями строком на 3 /ТРИ/ роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 /ДВА/ роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ФОП ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 148 941 грн. 95 коп. ( сто сорок вісім тисяч дев`ятсот сорок одна гривна 95 копійок).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судової економічної експертизи № 5779 у розмірі 7 944 (сім тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривни.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-документи та речі вилучені під час проведення 16 серпня 2016 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області знищити;

-копії документів надані потерпілим ОСОБА_5 , які були використані для проведення судової економічної експертизи зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-компакт диск CD RW «Artex» 80 min 700 МВ, сірого кольору на якому знаходиться відеозапис до протоколу обшуку від 16 серпня 2016 року - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та засудженій.

Суддя