Справа №766/3916/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого - судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , в судовому засіданні у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області по кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР 16.01.2017 року за №0000187 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2017 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 08.06.2018 року.

В ході розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, прокурор висловив думку про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою, мотивуючи тим, що заявлені ризики, які стали підставою для тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили змінити його на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд може визнати недоцільним продовження цього строку, тільки якщо на час розгляду цього питання, відпали зазначені у ч.3 ст.199 КПК України обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, так як судове провадження триває, розгляд справи відкладався, у зв`язку з призначенням обвинуваченому перекладача, є необхідність в допиті свідків та досліджені інших доказів по справі, раніш виконати ці процесуальні дії було не можливе, так як розгляд справи відкладався з об`єктивних причин, в той же час, ризики, які стали підставою для взяття під варту, на даний час не зменшилися, зокрема, існують ризики того, що у випадку звільнення обвинуваченого з під варти він може переховуватися від суду, що підтверджується тим, що він офіційно не працював, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, а зазначені обставини його соціальних зв`язків, не є настільки міцними та значними для обвинуваченого, що з врахуванням тяжкості обвинувачення, ступені і характеру наявних ризиків, не є такими, які б впевнено гарантували його належну процесуальну поведінку та виключали можливість настання зазначених ризиків.

З огляду на наведене, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає його особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, та не знаходить підстав для його зміни на менш суворий, тому клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, та з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ними процесуальних рішень, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою в межах строків визначеного законом, а саме двох місяців.

Керуючись ст.ст. 199, 331, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 22 липня 2018 року включно.
В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1