В И Р О К
Іменем України

25 березня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новогуйвинське, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, студента заочної форми навчання Автодорожнього коледжу, не одруженого на утриманні дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Новогуйвинське, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, студента Автодорожнього коледжу, одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого в «МакДональдз Юкрейн Лтд», мешканця АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 14 квітня 2017 року Житомирським районним судом за ч. 2 ст. 296, ст. 69 КК України до 120 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та визнане судом доведеним.

Першого січня 2017 року близько 2 години ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 знаходились поблизу будинку культури по АДРЕСА_4 , що є громадським місцем, де ОСОБА_7 з хуліганських спонукань кинув петарду під ноги компанії, де стояли потерпілий ОСОБА_13 , а також ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Після чого ОСОБА_7 , який станом на 01 січня 2017 року вважався раніше судимим за вчинення хуліганства, безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, яка проявилась у відкрито вираженому зневажливому ставленні до громадського порядку, застосовуючи фізичне насильство, умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 два удари кулаком лівої руки в обличчя. В цей час до злочинних дій ОСОБА_7 приєднався ОСОБА_8 , який з тих же хуліганських мотивів, наніс три удари кулаками в обличчя ОСОБА_13 , від чого останній, втративши рівновагу, впав на землю.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно нанесли ОСОБА_13 ще близько семи ударів ногами по голові.

В результаті вчинення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 хуліганських дій, потерпілому ОСОБА_13 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, розсіченої рани носа та підшкірної гематоми завушної ділянки зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Отже, стороною обвинувачення такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб та особою, раніше судимою за хуліганство; а дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Пояснення учасників кримінального провадження.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та надав покази про те як він вночі з 31.12.2016 на 01.01.2017 перебував разом із ОСОБА_8 та іншими знайомими поблизу будинку культури в смт. Ноовгуйвинськ, де святкували Новий Рік. В цей час до нього підійшов товариш ОСОБА_16 та повідомив про конфлікт із ОСОБА_13 , а тому він підійшов до раніше не знайомого йому ОСОБА_13 та щось йому сказав, але що саме не пам`ятає та одразу вдарив його кулаком в ніс. Після цього до потерпілого підбіг ОСОБА_17 і вдарив його, від чого потерпілий впав на землю, а тоді ОСОБА_18 , ОСОБА_16 і ОСОБА_19 спільно почали бити лежачого потерпілого. Проте категорично заперечив, що також наносив удари лежачому потерпілому.

ОСОБА_8 також визнав свою винуватість у вчинення інкримінованого йому злочині та пояснив, що вночі 01 січня 2017 року колі він з ОСОБА_7 та іншими товаришами святкували Новий рік біля дискотеки у клубі в смт. Новогуйвинське до них підійшов ОСОБА_16 і повідомив, що ОСОБА_13 спровокував його, а тому він із ОСОБА_7 пішли до раніше не знайомого ОСОБА_13 розібратися. Спочатку ОСОБА_7 наніс потерпілому удар кулаком в ніс, після чого він лише раз вдарив потерпілого рукою в плече. В цей час до потерпілого ОСОБА_13 підбіг ОСОБА_17 та наніс йому удар коліном по тулубу, від чого потерпілий впав на землю, де його продовжували бити ногами ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Потерпілий ОСОБА_13 відмовився надавати будь-які покази та просив суворо не карати обвинувачених, оскільки останні вибачилися перед ним, відшкодували йому завдану шкоду, про що у справі є відповідні розписки, а тому він не має до них жодних претензій (а.к.п. 55, 59, 216 том 1).

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що 01.01.2017 близько 03 години вона перебувала у компанії знайомих разом із ОСОБА_13 біля клубу в смт. Новогуйвинське. В цей час від компанії, що стояла поруч і в якій були обвинувачені, до них полетіла петарда, яка вибухнула. Після цього ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_13 та безпричинно вдарив його кулаком в обличчя, від чого потерпілий впав на землю. В цей час до ОСОБА_7 приєднався ОСОБА_8 та інші хлопці і вони разом били потерпілого ногами по голові і тулубу. При цьому вона бачила як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанесли потерпілому більше 5 ударів. Вона з ОСОБА_22 намагалися розборонити бійку та вивела звідти потерпілого.

ОСОБА_23 вказав, що в ніч з 31.12.2016 на 01.01.2017 він святкував Новий рік разом із ОСОБА_7 біля будинку культури в смт. Новогуйвисньке, де проводилася дискотека. На подвір`ї між ОСОБА_7 та потерпілим виникла словесна суперечка, внаслідок чого між останніми почалась бійка, під час якої він бачив як ОСОБА_7 наніс 1 удар потерпілому в обличчя, від чого в останнього пішла кров з носа. Після цього потерпілий опинився на підлозі і в цей час бійка припинилася. Погодився, що зустрічався із потерпілим через 2 тижні після цих подій, вибачався перед ним та надав йому кошти на лікування, про що відібрав у потерпілого розписку, однак категорично заперечив, що наносив потерпілому удари.

За свідченнями ОСОБА_24 в ніч з 31.12.2016 на 01.01.2017 коли він чергував хірургом у ЦРЛ, до лікарні по швидкій привезли хлопця із смт. Новогуйвинське, у якого був відкритий перелом носа, множинні садна обличчя та струс мозку. Цей хлопець розповів, що під час святкування Нового року в смт. Новогуйвинське його побили місцеві мешканці через, те, що він не є мешканцем смт. Новогуйвинське. Інші обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів йому не відомі.

Докази, які підтверджують висунуте ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення.

Під час проведення слідчого експерименту від 13.01.2017 потерпілий ОСОБА_13 показав як невідомий хлопець підбіг до нього та зненацька вдарив декілька разів кулаком в обличчю, а потім приєдналися ще 2 невідомих хлопці і вони спільно почали бити його і продовжували це робити коли він впав на землю (а.к.п. 162-165, том 2)

Відтворені потерпілим обставини відповідають протоколу слідчого експерименту від 23.03.2017 з фототаблицями, під час якого обвинувачений ОСОБА_7 показав як наніс удар кулаком в ніс ОСОБА_13 , за те, що останній штовхнув його товариша ОСОБА_25 та як після цього ОСОБА_8 ззаду безпричинно також вдарив потерпілого кулаком в голову. До них приєднався ОСОБА_16 , який наніс потерпілому два удари по голові, від чого останній впав на землю і відтворив яким чином лежачому потерпілому наносили удари по тулубу ОСОБА_26 та ОСОБА_17 (а.к.п. 154-161, том 2)

Також обставини безпричинного побиття потерпілого саме ОСОБА_7 і ОСОБА_8 знайшли своє відображення у протоколах слідчих експериментів від 24.01.2017 та 20.03.2017, під час яких свідок ОСОБА_14 на місці події, а саме поблизу клубу в смт. Новогуйвинське, Житомирського району показала яким чином ОСОБА_7 , підійшовши до ОСОБА_13 наніс йому удар кулаком в обличчя, від чого у потерпілого пішла кров, а також як ОСОБА_8 наніс потерпілому близько трьох ударів кулаком в обличчя та відтворила яким чином обоє обвинувачені били потерпілого ногами по тілу, коли останній вже лежав на землі (а.к.п. 135-151, том 2)

Вищеописані нанесені потерпілому тілесні ушкодження узгоджуються із висновками експерта №101 від 17.01.2017, №155 від 24.01.2017 та №592 від 21.03.2017, за якими у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, розсіченої рани та перелому кісток носу, підкірної гематоми завушної ділянки зліва, а також саден на обличчі, в лівій завушній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Дані ушкодження виникли від дії тупого предмета, не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх слідоутворюючу контактуючу поверхню та могли бути спричинені при нанесенні ударів натуральною зброєю чоловіка, якими є кулаки та ноги, взуті у взуття, при цьому потерпілому ОСОБА_13 було нанесено не менше 3-4 ударів в обличчя. Дані тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути за обставин, вказаних свідком ОСОБА_27 під час слідчих експериментів від 24.01.2017 та 20.03.2017. В момент спричинення цих тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися по відношенню до травмуючого фактору у будь-якому положенні, окрім того положення, при якому ділянки тіла розташування тілесних ушкоджень були б недоступними для нанесення ушкоджень, проте експерт в експертизі №101 вказав, що ці ушкодження у потерпілого не є характерними для падіння на площину (а.к.п 130-134, том 2).

Факт побиття обвинуваченими потерпілого ОСОБА_13 також доводиться висновками експерта №,№ 5 та 6 від 03.01.2017, згідно із якими у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на лівій кисті, а в ОСОБА_8 - у вигляді глибокого садна на правій кисті, які виникли у термін за дві доби до часу проведення судово-медичної експертизи та відносяться до легких тілесних ушкоджень. При цьому, наведені тілесні ушкодження в обвинувачених утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, при ударі до таких, за умови, що руки обвинувачених, де були виявленні ці ушкодження, були затиснуті у кулак. (а.к.п. 83-84, том 2).

Разом з цим, як зазначено у висновках експерта №65-2017 та №66-2017 від 28.02.2017 як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 на даний час, а також у період часу, до якого відносяться інкриміновані їм злочини могли усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та по своєму психічному стану не потребують у застосування щодо них примусових заходів медичного характеру (а.к.п. 85-88, том 2).
Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих злочинів.

З огляду на судову практику, що викладена у п.п. 3-5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику в справах про хуліганство», відповідно до ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Як хуліганство дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень кваліфікують в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Отже, на підставі досліджених доказів, судом достеменно було встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 групою осіб вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка проявилась у безпричинному нанесенні потерпілому ОСОБА_13 численних ударів, у тому числі, коли останній впав на землю.

Суд вважає, що доводи обвинувачених про нанесення ними лише по одному удару потерпілому є намагання обвинувачених применшити свою провину у вчиненні ними хуліганства. Проте, суд звертає увагу на те, що кількість безпричинно нанесених потерпілому ударів у даному випадку не має правового значення, оскільки основним безпосереднім об`єктом хуліганства є саме громадський порядок, а здоров`я особи виступає додатковим факультативним об`єктом.

Таким чином, оцінивши всі зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена поза розумним сумнівом, а тому кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб та особою, раніше судимою за хуліганство, а дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Мотиви призначення покарання, а також мотиви звільнення обвинувачених від його відбування.

Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, склад його сім`ї, а саме, те що останній не має батька, а також особу ОСОБА_8 , який одружений, працевлаштований, його позитивну характеристику як за місцем проживання, так і за місцем навчання, наявність не утриманні малолітньої дитини. Суд також враховує молодий вік ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та відсутність у потерпілого ОСОБА_13 претензій до обвинувачених, а також сукупність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених є визнання ними своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків, у ОСОБА_8 , до того ж, вчинення злочину неповнолітнім, а в ОСОБА_7 - активне сприяння розкриттю злочину.

Також, суд приймає до уваги висновок досудової доповіді органу пробації щодо неповнолітнього ОСОБА_8 про умови його життя і виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та можливість виправлення без ізоляції останнього від суспільства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, з огляду на особу ОСОБА_7 , сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинувачених, а також позицію прокурора про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства, суд вважає, що останнього можливо звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України.

Водночас, під час судового розгляду справи захисник ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, оскільки останній вчинив злочин, будучи неповнолітнім.

Суд, перевіривши наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році» вважає, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі згаданого Закону, підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до п. «а» ст. 1 цього Закону від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, звільняються особи визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким, та які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

За приписами ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_8 злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України є злочином середньої тяжкості, а останній на час вчинення злочину був неповнолітнім. У зв`язку з цим суд вважає, що ОСОБА_8 згідно вказаної норми Закону може бути звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Витрати на залучення експертів та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: