Справа № 333/5142/18
Провадження № 1-кп/333/157/19
В И Р О К
Іменем України
15 травня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, холостого, освіта середньо спеціальна, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.01.2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-06.05.2009 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

-23.10.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 317 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. 05.04.2013 року звільнено з Кам*янської виправної колонії умовно достроково, невідбутий строк 10 місяців 18 днів;

-30.11.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
12.06.2018 року, в денний час доби, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 317 КК України, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, заходячись біля будинку № 28 по вулиці Олександри Говорухи в м. Запоріжжі, діючи умисно, шляхом присвоєння знайденого, підняв із поверхні землі, тим самим, незаконно придбав зіп-пакет із фрагментом кристалічної речовини білого кольору, яку поклав до правої кишені джинсів, та незаконно зберігаючи їх при собі, переніс до будинку АДРЕСА_2 , де у той же день о 14 годині 10 хвилин, був зупинений працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього вищевказану кристалічну речовину, яка згідно із висновком експерта № 7-1216 від 03.07.2018 містить у своєму складі наркотичний засіб МЕТАДОН, загальною масою 0,076 гр. в перерахунку на основу, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р. віднесений до наркотичних речовин, обіг яких обмежено (Таблиця II, Список № 1), який ОСОБА_6 зберігав при собі без мети збуту для особистого вживання.
Крім того, ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень (злочинів), на шлях виправлення та перевиховання не став і знову скоїв умисне корисливе кримінальне правопорушення (злочин) за наступних обставин.
05.07.2018 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні Собору «Святої Трійці», розташованого за адресою: вул. Святоволодимирівська, 101-А, м. Запоріжжя, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з алтаря зазначеного храму, з метою особистого збагачення, таємно викрав книгу «Святе Євангеліє» (видавництво: Київ, 1999 рік) в металевому окладі, вартістю 11000 грн. 00 коп., металевий хрестильний ящик (виробник: підприємство «Софріно», смт Софріно Московська область, РФ), вартістю 4500 грн. 00 коп. на загальну суму 15500 грн. 00 коп. Після чого відразу будучи поміченим потерпілим ОСОБА_4 , не звертаючи увагу на його законні вимоги повернути на місце викрадене майно, при цьому усвідомлюючи, що його викрито, ОСОБА_6 продовжив свої злочинні дії, що переросли у відкрите викрадення чужого майна, та отримавши реальну можливість розпорядитися ним, з метою уникнення затримання, намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим останній виконав всі дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені персоналом Собору «Святої Трійці». Своїми діями обвинувачений завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 15500 грн.
Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, додатково суду пояснив, що приблизно у червні 2018 року, точної дати він не пам`ятає, в обідній час, біля будинку № 28 по вулиці Радгоспній у м. Запоріжжі, він придбав пакет з наркотичною речовиною для власного вживання, який поклав у кишеню, та пішов у бік вулиці Чумаченко. Через деякий час його було зупинено працівниками поліції, які знайшли у нього наркотичний засіб, після чого він був доставлений до райвідділу. Крім того, пояснив, що у липні 2018 року, близько 17 години, він зайшов у храм, який знаходиться біля дитячої лікарні, точної адреси він не пам`ятає, та почав ходити по ньому. Поруч він нікого не побачив. Після чого він підійшов у кут, де читає книгу ОСОБА_9 і побачив книгу, яка була вся наче у золоті, можливо Біблію, однак він точно не знає. Біля книги стояв сундук. Він взяв книгу з сундуком. Після чого священик гукнув йому навіщо він бере це все, і тоді, почувши крики, він почав тікати з церкви разом з викраденим. На вході він був зупинений священиком, який спочатку покликав на допомогу, а потім викликав поліцію. Після цього він був доставлений до райвідділу. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить суворо не карати, попросив вибачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює благочинником Собор Святої Троїці (посада священик). 05.07.2018 року, близько 17 годині, він побачив як до храму зайшов обвинувачений. Він почав готуватись до служби та почув якісь звуки у боці де знаходиться священне місце вівтар і куди може заходити лише священик, тому він одразу зупинив службу та направився в той бік. Побачив обвинуваченого, який бере ОСОБА_10 в металевому окладі, позолочене та хрестильний ящик теж металевий з позолотою, який був придбаний і пожертвуваний прихожанами. Коли він побачив, що обвинувачений тікає, то почав гукати останнього зі словами: «Стій. Куди біжиш? Поверни на місце.» Обвинувачений продовжував тікати, однак далеко не втік. При виході з центральної частини собору, він повалив обвинуваченого на землю, ОСОБА_10 впала. Хрестинний ящик він зразу упустив як почав тікати, верхня кришка відкрилась. Він почав тікати, тримаючи в руках служебник, це звичайна книжка, яка не має ніякої цінності. Коли він затримав обвинуваченого, то заламав йому ліву руку, повалив на землю і почав кликати на допомогу. Прийшла працівниця церковної лавки та технічна працівниця, вони підбігли одразу викликали поліцію. Після цього він передав обвинуваченого працівникам поліції та написав заяву. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії кваліфікує:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі;

- ч. 2 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 317 КК України.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, нове кримінальне правопорушення скоїв в період іспитового строку, не працює, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_6 не виявив бажання стати на шлях виправлення та знов продовжив скоювати кримінальні правопорушення, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого. Оскільки нові кримінальні правопорушення вчинено обвинуваченим у період іспитового строку, суд, при призначенні ОСОБА_6 покарання, не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати згідно обвинувальних актів у кримінальному провадженні складають 572 грн. за залучення експертів на проведення судової хімічної експертизи та 572 грн. за залучення експертів на проведення дактилоскопічної експертизи.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальних актах документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідкою про витрати на проведення експертизи № 1-698 від 19.07.2018 року та довідкою про проведення експертизи № 7-1216 від 03.07.2018 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.
Арешт на майно не накладався

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2016 року у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази по справі:
-ОСОБА_11 (видавництво: Київ, 1999 рік) в металевому окладі 1 шт.; металевий хрестильний ящик (виробник: підприємство «Софріно» 1 шт.), передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_4 - залишити за належність потерпілому ОСОБА_4 ;

-два сліди пальців рук, які упаковано в спец.пакет № 2708748, дактилокарта на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка упакована в спец.пакет № 3927469, змив потожирової рідини на фрагмент марлевого бинта, вилученого з хрестильного ящика, долучені до матеріалів кримінального провадження № 0002177 залишити в матеріалах кримінального провадження;

-кристалічну речовину білого кольору, яка містить МЕТАДОН, масою 0,085 гр. (з урахуванням проведеної експертизи), що знаходиться у поліетиленовому зіп пакеті, разом з первинною упаковкою, упакований в спец.пакет № 2714673, переданий на зберігання в камеру схову речових доказів Комунарського відділення поліції знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні за залучення експертів на проведення судової хімічної та дактилоскопічної експертиз.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1