Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/1108/18
провадження № 1-кп/368/146/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.11.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000376 від 15.08.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Букрин Миронівського району Київської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, освіта середня, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
?20 вересня 2017 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України;
?24 вересня 2018 р. Апеляційним судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 190 ч. 2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

-сторони обвинувачення - прокурорів Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 29 червня 2018 року близько 22 години 00 хвилин, він з ОСОБА_6 разом вживали пиво на відкритій ділянці місцевості, що територіально розташована на відстані близько 2 м. від автодороги Н-02 Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка на 491 км. + 00 м. В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, який належить ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна не маючи на меті повернення мобільного телефону власнику, попросив ОСОБА_6 надати йому мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, не маючи наміру при цьому повернути останньому вказаний мобільний пристрій. ОСОБА_6 , добросовісно помиляючись в правдивості слів та дій ОСОБА_3 , близько 22 години 15 хвилин перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, що територіально розташована на відстані близько 2 м. від автодороги Н-02 Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка на 491 км. + 00 м., передав останньому мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, а сам у цей час пішов до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .
29 червня 2018 року близько 22 години 25 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, тримаючи мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, який належить ОСОБА_6 , вартістю 1 854 грн. 26 коп., в якому перебувала сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка не становить матеріальної цінності для потерпілого, заволодів майном останнього на автобусній зупинці що територіально розташована на відстані близько 2 м. від автодороги Н-02 Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка на 491 км. + 00 м. Після чого пішов по вулиці Лісова с. Липовий Ріг до свого місця проживання, розпорядившись здобутим майном на власний розсуд, а саме продав до магазину «Максимум», що розташований за адресою: вул. Ярмаркова,23 м. Ржищів Київської області, мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, який належить ОСОБА_6 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав майнову шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 1 854 гривень 26 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 190 ч. 2 КК України визнав та суду пояснив, що він йшов з роботи та зустрівся з ОСОБА_8 , з яким вони стали вживати спиртні напої. Він у нього попросив телефон, бо свого не було, щоб здійснити дзвінок. Після того як він поговорив по телефону без умислу поклав його до своєї кишені. Потім їх підвезли на машині і він сам пішов до дому. На наступний день він телефон здав у магазин, що знаходиться у м. Ржищів та за отримані кошти купив продукти харчування. Він щиро кається, в подальшому більше такого робити не буде.

Проте, винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
?показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що він в той день домовився із обвинуваченим зустрітися. Коли зустрілися, то трохи випили і сиділи слухали музику, що лунала з його телефону. Телефон обвинувачений взяв сам, і його не питав. До дому їх підвіз його знайомив. Коли їхали в машині, то його телефон був у обвинуваченого. Перший до дому вийшов обвинувачений, а в іншому місці він. Він став шукати свій телефон, але не знайшов. Оскільки був пізній час, то він до обвинуваченого прийшов на наступний день о 6 год. ранку, але обвинувачений повідомив, що у нього його телефону не має. Через певний час він дізнався, що його телефон здав обвинувачений у м. Ржищів і він взяв гроші і обвинуваченого та поїхали і викупили його телефон. Обвинувачений пообіцяв повернути йому гроші, але все залишилось як обіцянки, тому він змушений був звернутися до поліції. Матеріальної шкоди йому не відшкодовано. Щодо міри покарання до обвинуваченого, то він вважає, що він заслуговує на реальне його відбування.

Окрім того, винність обвинуваченого ОСОБА_3 доводиться письмовими доказами по справі, зокрема:

?витягом з кримінального провадження № 0000376, відомості про яке внесено 15.08.2018 р. (а.с. 58-59), про те, що 29 червня 2018 року близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_3 вживали пиво на відкритій ділянці місцевості, неподалік с. Липовий Ріг Миронівського району Київської області. В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, який належить ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна не маючи на меті повернення мобільного телефону власнику, попросив ОСОБА_6 надати йому мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, не маючи наміру при цьому повернути останньому вказаний мобільний пристрій. ОСОБА_6 добросовісно, помиляючись в правдивості слів та дій ОСОБА_3 , близько 22 години 15 хвилин перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, неподалік с. Липовий Ріг Миронівського району Київської області, передав останньому мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, а сам у цей час пішов до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . 29 червня 2018 року близько 22 години 25 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, тримаючи мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, який належить ОСОБА_6 , вартістю 1 854 грн. 26 коп., в якому перебувала сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка не становить матеріальної цінності для потерпілого, заволодів майном останнього і пішов по АДРЕСА_1 до свого місця проживання, розпорядившись здобутим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав майнову шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 1 854 гривень 26 копійок;
?заявою ОСОБА_6 від 14.08.2018 року (а.с. 64) про те, що він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору;
?товарним чеком від 16.06.2018 року (а.с. 70), з якого вбачається, що в магазині «Експрес» були придбані мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору та пакет послуг «Універсальний»;
?копією коробки мобільного телефону марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору (а.с. 71-72);
?розпискою (а.с. 73), згідно якої ОСОБА_3 вказав, що він викрав у потерпілого телефон та винен потерпілому кошти в сумі 850 грн.;
?заявою потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 75), згідно якої він добровільно надає свій мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору Миронівському відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області;
?протоколом огляду від 15.08.2018 року (а.с. 76-78) та ілюстративною таблицею до протоколу огляду від 15.08.2018 р. (а.с. 79-80), який проведено за участю ОСОБА_6 та у присутності двох понятих, було оглянуто мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503». Вказаний телефон чорного кольору, без явних ушкоджень. Мобільний телефон чорного кольору, має два слота для двох сім карт, один з яких мається сім карта «Київстар». Відкривши кришку телефону було виявлено батарею з ідентифікуючими ознаками мобільного телефону, а саме: мають два номери імей. Вказаний телефон було поміщено до прозорого поліетиленового пакету та вилучено до Миронівського ВП в якості речового доказу;
?клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 82-83), згідно якого він просив накласти арешт на мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», ІМЕІ НОМЕР_1 , чорного кольору, в зборі з акумулятором, сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», який поміщено до прозорого поліетиленового пакету, кінець якого зав`язаний білою капроновою ниткою, кінці якого скріплені відрізком паперу з підписами понятих та слідчого, печаткою і роз`яснювальним написом, де вказано «Пакет №1», який вилучено на зберігання до Миронівського ВП в якості речового доказу;
?ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 15.08.2018 р.(а.с. 84-85), згідно якого було накладено арешт на добровільно передані слідчому громадянином ОСОБА_6 матеріальний об`єкт у виді: мобільного телефону марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, в зборі з акумулятором та сім - картою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар», ІМЕЙ НОМЕР_1 , який поміщено до прозорого поліетиленового пакету, кінець якого зав`язаний білою капроновою ноткою, кінці якого скріплено відрізком паперу з підписами понятих та слідчого, печаткою і роз`яснювальним написом «Пакет № 1»;
?постановою про визнання речовим доказом від 15.08.2018 року (а.с. 86), згідно якого слідчим було визнано мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», імей НОМЕР_1 , чорного кольору, в зборі з акумулятором, сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», який поміщено до прозорого поліетиленового пакету, кінець якого зав`язаний білою капроновою ниткою, кінці якого скріплені відрізком паперу з підписами понятих та слідчого, печаткою і роз`яснювальним написом, де вказано «Пакет №1» визнати речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000328 від 08.07.2018 р. Вище вказану річ віддали на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Миронівського ВП;
?актом приймання передачі речових доказів від 15.08.2018 р. (а.с. 87), згідно даного акту слідчий у кримінальному провадженні - т.в.о начальника слідчого відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , в межах проведення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000376, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України передав на зберігання, а потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв на зберігання речовий доказ: мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору. Прийнятий на зберігання речовий доказ ОСОБА_6 зобов`язується зберігати на території свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 та виконувати ухвалу слідчого-судді про арешт майна;
?клопотанням про призначення товарознавчої експертизи від 15.08.2018 р. (а.с. 89-90), згідно якого слідчий Миронівського ВП ГУ НП в Київській області просив призначити по даному кримінальному провадженню судово товарознавчу експертизу, для визначення ринкової вартості мобільного телефону марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору;
?ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 15.08.2018 р. (а.с. 91), було призначено провести судово-товарознавчу експертизу у кримінальному провадженні № 0376, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2018 року за ст. 190 ч. 1 КК України та на вирішення експерта поставлені наступне запитання: яка ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору в зборі з акумулятором (куплений 16.06.2018 р. новим, був у справному стані) станом на 29 червня 2018 року?
?висновком судово товарознавчої експертизи від 20.08.2018 р. (а.с. 94-98), з якого вбачається, що ринкова вартість з урахуванням зносу бувшого у використанні мобільного телефону марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору в зборі з акумулятором (куплений 16.06.2018 р. новим, був у справному стані) станом на 29 червня 2018 року складає 1 854,26 грн.;
?протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 17.08.2018 р. (а.с. 99-100), який проведено з участю свідка ОСОБА_10 в присутності двох понятих, згідно якого свідок заявив, що впізнає особу, яка 30.06.2018 р., перебуваючи у м. Ржищів в магазині продажу мобільних телефонів продала йому мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, в зборі з акумулятором за 800 грн., що дана особа зображена на фотокартці під номером 4. Ознаки (чи їх сукупність), за якими свідок впізнав особу, яка 30.06.2018 р., перебуваючи у м. Ржищів в магазині продажу мобільних телефонів продала йому мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», чорного кольору, в зборі з акумулятором за 800 грн., які були названі свідком на вигляд біля 21-25 років, обличчя овальної форми, худощава статура, коротка зачіска;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2018 року (а.с. 129-130) та ілюстративною таблицею до проведення слідчого експерименту (а.с. 131-136), який було проведено за участю ОСОБА_3 та у присутності двох понятих, згідно якого ОСОБА_3 було запропоновано розповісти про обставини події, а саме: ОСОБА_3 добровільно розповів про те, що 29.06.2018 р. о 22 год. на автобусній зупинці ОСОБА_3 зустрів потерпілого. Вони разом пили горілку. Потім вирішили розійтися по домам. Він попросив у потерпілого телефон, щоб зробити дзвінок. Поговоривши по телефону, він його поклав до кишені та забув віддати. На наступний день він його здав у магазин, що знаходиться в м. Ржищів Київської області та отримав за нього кошти в сумі 800,00 грн.

Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується допитаним в судовому засіданні свідком обвинувачення, а саме:
?показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він працює приватним підприємцем. До нього звернувся обвинувачений і просив у нього купити телефон. Він обвинуваченого знав, оскільки він не раз привозив телефони. Оскільки документів на телефон не було, тому він його спочатку не взяв. Тоді обвинувачений привіз свого знайомого як поручителя того, що телефон належить йому і лише тоді він його в нього купив. Потім той телефон був викуплений власником телефону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у
передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними
та допустимими.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення

Що стосується злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, то слід зазначити наступне.
1.Особливістю предмета шахрайства є те, що ним може бути як чуже майно, так і право на таке майно.
2.Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.
Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.
Шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном.
3.Суб`єкт злочину загальний. Шахрайство, вчинене службовою особою, якщо вона з метою обману чи зловживання довірою зловживала владою або службовим становищем, слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених відповідними частинами статей 190 і 364.
4.Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Що стосується показань обвинуваченого ОСОБА_3 щодо вчиненого злочину, то суд вважає обвинувачений вину визнав частково, оскільки вказане прослідковується протягом розгляду кримінального провадження, так як його показання розняття із показаннями потерпілого, свідка та письмовими доказами, які маються у матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_3 доведена в повному обсязі показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 та письмовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 190 ч. 2 КК України, доведеною.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до внутрішнього переконання про те, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту, виданого 16.08.2013 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Малий Букрин Миронівського району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно характеристики, виданою на жителя села Липовий Ріг Миронівського району ОСОБА_3 , 1997 р.н., зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 . На даний час не працює. Не одружений. Судимий. Постійно надходять скарги від жителів села Липовий Ріг. ОСОБА_3 не є депутатом Піївської сільської ради.

Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно вимоги про судимість № 6785/109/1011/1/02-18 від 17.08.2017 станом на 27.08.2018 року ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше судимий, а саме:
?20 вересня 2017 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України;
?24 вересня 2018 р. Апеляційним судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі.

Довідкою, виданою Піївською сільською радою Миронівського району Київської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: мати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , брат ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , брат ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та баба ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

Що стосується обставин, які пом`якшують покарання, які просить врахувати захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 як щире каяття та активне сприяння розкриття злочину, то суд не може взяти їх до уваги, виходячи з наступного.

ВС у постанові від 22.03.2018 р. роз`яснив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував збитки потерпілому.

Що стосується обставини як активне сприяння розкриття злочину, то вказана обставина не знайшла свого підтвердження, оскільки злочин вчинений 29.06.2018 р., телефон знайшов потерпілий без допомоги обвинуваченого, викуплений потерпілим за його ж гроші, та до внесення відомостей до ЄРДР 15.08.2018 р. ніяких активних дій зі сторони обвинуваченого не було.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, відомості про особу обвинуваченого.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Відповідно до досудової доповіді від 04.10.2018 року, складеної провідним інспектором Миронівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризують особистість обвинуваченого, історію правопорушень, спосіб його життя, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, при середньому рівні небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України та обов`язкове працевлаштування.
На підставі викладеного, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який ніде не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, який негативно характеризується, за відсутності обставин, які як обтяжують, так і пом`якшують покарання обвинуваченого, думку потерпілого щодо міри покарання та висновок органу пробації, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом або звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
В матеріалах кримінального провадження є вирок Апеляційного суду Київської області від 24.09.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
ОСОБА_3 , в даному кримінальному провадженні вчинив злочин до постановлення вироку Апеляційним судом Київської області від 24.09.2018 року.
Таким чином, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 , слід призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком суду та вироком Апеляційного суду Київської області від 24.09.2018 року.
Окрім того, в матеріалах справи існує вирок Миронівського районного суду Київської області щодо ОСОБА_3 від 20.09.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням ст. ст.. 75, 76 КК України.
Що стосується вироку Миронівського районного суду Київської області від 20.09.2017 р. щодо ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України, то слід зазначити наступне.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями:
«У разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК ( 2341-14 ) остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно».
З урахування постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями суд вважає, що вирок Миронівського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року підлягає самостійному виконанню.
Таке рішення узгоджується і з правовою позицією, висловленою Верховним судом колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27 березня 2018 року у справі №754/2779/17 (провадження№51-717 км18) щодо застосування ч.4 ст.70 КК України, згідно якої, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.
На думку суду саме таке покарання буде справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженні у їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_3 , та буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами, буде відповідати принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого обвинуваченим з призначеним йому покаранням .
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Арешт мобільного телефону марки «Bravis» моделі «Joy A503», імей НОМЕР_1 , чорного кольору, в зборі з акумулятором, сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», слід скасувати.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст.. ст. 70 ч. 4, 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2018 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
В строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_3 частково відбуте покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 24.09.2018 року.
Вирок Миронівського районного суду Київської області від 20.09.2017 р. щодо ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України виконувати самостійно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 86) - мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», імей НОМЕР_1 , чорного кольору, в зборі з акумулятором, сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - після набрання вироком законної сили, - залишити потерпілому ОСОБА_6 .
Скасувати арешт накладений на мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Joy A503», імей НОМЕР_1 , чорного кольору, в зборі з акумулятором, сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар».
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1