Справа № 477/2968/18
Провадження № 1-кп/477/93/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001139, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2018 року близько 19-00 години обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля дерев`яного паркану домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , почав розхитувати цей паркан. В цей час із будинку вказаного домоволодіння вийшов потерпілий ОСОБА_7 та між ними раптово виникла сварка, в ході якої обвинувачений ОСОБА_3 , маючи намір нанести тілесні ушкодження, наніс потерпілому один удар головою в область ока, після чого не припиняючи свій злочинний намір, наніс ще близько чотирьох ударів кулаком правої руки в область вилиці, після чого потерпілий ОСОБА_7 впав на землю. В цей час обвинувачений, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, наніс потерпілому ще декілька ударів кулаками лівої та правої руки по обличчю.

В результаті цих дій, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 19 листопада 2018 року № 288, обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_8 струсу головного мозку з синдромом внутрішньочерепної гіпертензії, вестибулопатії, зовнішньої гідроцефалії. Тілесні ушкодження могли утворитися в результаті дії тупих предметів по механізму удару, можливо в строк і за обставин, зазначених в ухвалі суду. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, які тягнуть з собою короткочасний розлад здоров`я.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч.2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 22.10.2018 року він посварився зі своєю дружиною, пішов з дому та пиячив. Коли повертався додому, то був п`яний. Вирішив спертися на паркан, але той похилився. З двору на нього почали кричати, після чого він зайшов у двір, де знаходився потерпілий. Не пам`ятає чому між ними виникла сварка. Після чого, він наніс удар головою в область обличчя потерпілого та два удари кулаком в область обличчя потерпілого. Потерпілий впав на землю, а він наніс ще декілька ударів кулаками лівої та правої руки по обличчю потерпілого. Коли потерпілий падав, то він ухопив його за сорочку.

Цивільний позов потерпілого визнав частково, а саме в частині коштів, витрачених на лікування, вартості паркану та сорочки. У задоволенні стягнення з нього моральної шкоди у сумі 100000 грн. просив відмовити. Матеріальну шкоду не відшкодовував. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що прийшовши до дому з роботи, ліг відпочивати. Згодом його розбудив гуркіт у дворі. Він вийшов подивитись, що трапилось. У дворі побачив незнайомого чоловіка, якого запитав, що він тут робить та хто він. Але замість відповіді отримав удав в обличчя, від якого впав на землю. Після того як він піднявся незнайомець знову почав його бити, наносячи удари кулаками рук в обличчя. Він знову впав. В цей час вийшла його мати і почала собою прикривати його від незнайомця. Після того як він разом з матір`ю відбились від незнайомця, попрохав її зайти до будинку, оскільки хвилювався за її здоров`я, так як вона нещодавно перенесла інсульт. Як згодом з`ясувалось це був місцевий житель ОСОБА_9 . Неприязних стосунків між ними не було. Потім його відвезли на швидку, де йому була надана невідкладна допомога. Через погане самопочуття в подальшому звернувся до лікарні, де проходив стаціонарне лікування. Шкода йому не відшкодована. Просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі, оскільки зазнав матеріальних збитків та моральних страждань.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що проживає разом з сином, який є потерпілим, у с.Новогригорівка протягом тривалого часу, але з обвинуваченим не знайома, знає дядька та батька обвинуваченого. Того дня, після того як син повернувся з роботи, він ліг відпочивати. Приблизно о 19-00 вона почула гуркіт у дворі, також цей гуркіт почув її син та вийшов подивитись, що трапилось. Вона пішла слідом за ним. Але оскільки нещодавно перенесла інсульт, то рухалась повільно. Коли вона вийшла з будинку, то побачила, що якийсь незнайомець бЙ`є її сина, який лежить на землі. Для того, щоб захистити сина, вона почала прикривати його руками та собою, перешкоджаючи наносити удари по тілу сина. Вона також запитувала незнайомця хто він, як його ім`я. Потім син попросив її зайти до будинку. Вона зателефонувала доньці і повідомила про те, що сталося.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що безпосереднім свідком подій вона не була, їй зателефонувала мати та повідомила, що її брата побив місцевий житель ОСОБА_3 . Коли вона приїхала до них додому, то побачила повалений паркан та побитого брата, який мав видимі тілесні ушкодження, після чого його відвезли до станції швидкої допомоги для надання йому медичної допомоги. В подальшому брат проходив лікування у Жовтневій ЦРЛ.

Свідок ОСОБА_12 повідомив, що обвинувачений є його сином. Безпосереднім свідком події він не був. Дізнався, що син побив місцевого жителя ОСОБА_5 , намагався залагодити конфлікт, примиритися та відшкодувати шкоду, але безрезультатно.

Зазначені показання обвинуваченого, потерпілого та свідків підтверджують подію злочину та те, що цей злочин був вчинений обвинуваченим.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненому підтверджується також змістом письмових доказів кримінального провадження, досліджених у судовому засіданні.
Відповідно до змісту рапорту оперативного чергового Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою звернувся ОСОБА_7 з приводу нанесення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень (а.с. 91).

Протоколом прийняття заяви ОСОБА_13 про вичинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 22 жовтня 2018 року про прийняття відповідних заходів до ОСОБА_14 , яким спричинені йому тілесні ушкодження (а.с. 92).

Довідкою фельдшера виїзної бригади швидкої допомоги, з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 , 23 жовтня 2018 року звертався до станції швидкої допомоги с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області близько 01-19 години з приводу головного болю після побиття (а.с. 93).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 , під час якого потерпілий показав та пояснив як йому наносив обвинувачений удари кулаком в обличчя, показав та пояснив, як від ударів він втрачав рівновагу та падав (а.с. 94-95) та фото таблицею до нього (а.с. 96-98).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , під час якого обвинувачений показав та пояснив як наносив потерпілому удари кулаком в обличчя, як від удару потерпілий втрачав рівновагу та впав (а.с. 99-100) та фото таблицею до нього (а.с. 101-102).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 288 від 19 листопада 2018 року, обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку з синдромом внутрішньочерепної гіпертензії, вестибулопатії, зовнішньої гідроцефалії. Тілесні ушкодження могли утворитися в результаті дії тупих предметів по механізму удару, можливо в строк і за обставин, зазначених в ухвалі суду, що мали місце 22 жовтня 2018 року. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, які тягнуть з собою короткочасний розлад здоров`я (а..с. 103-104).

Аналізуючи докази в сукупності суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно наніс легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , що потягнуло за собою короткочасний розлад здоров`я та його дії за частиною 2 статті 125 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Суд критично сприймає показання обвинуваченого, що він не хотів завдавати потерпілому тілесних ушкоджень, а так сталось через те, що був п`яний, оскільки знаходження у стані алкогольного сп`яніння не є обставиною, що виключає відповідальність, а навпаки є обставиною, що обтяжує покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені. В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України є обставиною, що обтяжує покарання. Але оскільки законом передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України), у обвинувальному акті перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, як обтяжуюча покарання обставина не зазначена, то суд не може це враховувати як обтяжуючу обставину при призначенні покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, які належать до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому, а також дані про особу обвинуваченого. Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт у максимальному розмірі, оскільки вважає, що саме виконання громадських робіт (виконання суспільно-корисних робіт, безоплатно у вільний від роботи (навчання) час та без урахування побажань засудженого) на благо суспільства, зможуть змусити обвинуваченого усвідомити необхідність правомірної поведінки.

У кримінальному провадженні потерпілим заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та пошкодженням майна у сумі 21200 грн., моральної шкоди, завданої злочином, у сумі 100000 грн. та витрат на правничу професійну допомогу у сумі 5000 грн.
Щодо стягнення матеріальної шкоди, то суд вважає за необхідне задовольнити його в частині, що підтверджується наданими потерпілим та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: вартості сорочки у сумі 200,00 грн. та вартості пошкодженого паркану у сумі 1000,00 грн., які не заперечувались обвинуваченим, вартості витрат на лікування у сумі 5451,59 грн., які підтверджуються наданими суду фіскальними чеками (а.с. 45-47, 116). А всього на суму 6651,59 грн. У стягненні матеріальної шкоди у сумі 14548,41 грн. відмовити за недоведеністю заявлених вимог, оскільки потерпілий не надав суду належних та допустимих доказів щодо понесення ним витрат на цю суму.

Щодо стягнення моральної шкоди, яку просив стягнути потерпілий з обвинуваченого у сумі 10000 грн. та яку обґрунтовував тим, що переніс моральні та фізичні страждання у зв`язку із фактом спричинення тілесних ушкоджень, переживанням болю від спричинених тілесних ушкоджень та щоденних процедур, пов`язаних з лікуванням, пережитим нервовим стресом, втратою особистого часу та працездатності, то суд, використовуючи концептуальний підхід до визначення суми відшкодування моральної шкоди, який використовується у світовій практиці та полягає у тому, що моральна шкода = матеріальна, вважає, що 7000 грн. буде достатньою компенсацію спричинених моральних страждань.
Також, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого витрати, понесені потерпілим, на правничу професійну допомогу у сумі 5000 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (а.с. 44) та квитанціями до прибуткового касового ордера № 7 від 30.10.2018 року та №8 від 23.11.2018 року (а.с. 117)

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду у сумі 6651 (шість тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн. 59 коп., спричинену моральну шкоду у сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
У стягненні з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у сумі 14548,41 грн. відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1