Справа № 750/873/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/98/18
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2017 року за № 0007903 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

1) 22.08.2002 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 ст. 69, ч.2 ст. 186 ст. 69, ч.2 ст. 187 ст. 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

2) 01.03.2005 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

3) 11.05.2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

4) 17.11.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 595 грн., який повністю не сплачений, мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2018 року визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_8 покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.11.2015 року у виді штрафу в розмірі 595 грн. і остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого та штрафу в розмірі 595 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.11.2015 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 595 грн. 00 коп., постановлено виконувати самостійно.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з 19 січня 2018 року, тобто з дня фактичного затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 396 грн. 00 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2017 року, близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, будучи таким, що раніше вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 187 КК України (розбій), знаходячись біля будинку № 78 по вул. Коцюбинського у м. Чернігові, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_9 , застосовуючи до нього насильство небезпечне для життя та здоров`я, що виразилося в нанесенні одного удару ногою в ділянку стопи лівої ноги потерпілого, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому основи 5 ї плюснової кістки лівої ступні без зміщення уламків, яке згідно висновку судово медичної експертизи № 944 від 16.11.2017 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу, після чого наніс кілька ударів рукою в область обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, забиття м`яких тканин обличчя, шиї, які згідно висновку судово медичної експертизи № 944 від 16.11.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи нестійкої втрати працездатності, після чого ОСОБА_8 дістав з кишень штанів потерпілого мобільний телефон марки «Huawei Y6 TIT-U02», вартістю 3278 грн. 07 коп., з карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 40 грн., та карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 4974/4976/17-24 від 16.11.2017 року, гаманець, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, з грошовими коштами в сумі 1000 грн., та заволодів вказаним майном на загальну суму 4343 грн. 07 грн., що належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду, та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 187 на ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши максимально м`яке покарання. Вважає вирок незаконним і необґрунтованим, та таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Зазначає, що жоден із свідків, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які бачили бійку, не вказували на те, що він будь що віднімав би у потерпілого, а вказали лише на те, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння та кинув гаманець у мій бік. Вказує, що свідок ОСОБА_13 взагалі не був допитаний, хоча саме він здавав телефон марки «Huawei Y6 TIT-U02» в ломбард, який належить потерпілому ОСОБА_9 . Також зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 в досудовому розслідуванні теж не вказував, що саме ОСОБА_8 діставав щось у нього з кишені. Зазначає, що на телефоні «Huawei Y6 TIT-U02» було встановлено відповідне програмне забезпечення, коли телефон фотографує тих, хто його намагався розблокувати, проте там його фотографії не було, а було фото свідків ОСОБА_13 та

ОСОБА_14 апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок суду, дії обвинуваченого перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання, не пов`язане ізоляцією від суспільства. Також просить допитати в якості свідка ОСОБА_13 , який перебуває в ДУ Чернігівський слідчий ізолятор.

Вирок суду вважає незаконним та необґрунтованим, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що в судовому засіданні програмне забезпечення мобільного телефону «Huawei Y6 TIT-U02» потерпілого ОСОБА_9 досліджено не було, жодної процесуальної дії щодо встановлення особи, зображеної на фотознімку долученого потерпілим, не проводилося, а тому посилання суду на фотознімок та твердження про те, що на ньому зображений саме обвинувачений ОСОБА_8 вважає недопустимим та неналежним доказом. Вказує на безпідставність та необґрунтованість рішення суду щодо прийняття протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 як доказу обвинувачення. Звертає увагу на суперечності в показаннях свідка ОСОБА_13 в протоколі слідчого експерименту від 21.12.2017 року та показань під час проведення впізнання за фотознімками, де в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_13 вказує на ОСОБА_15 як на особу, яка передала йому мобільний телефон потерпілого, а під час пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_13 вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 як на особу, яка передала йому мобільний телефон потерпілого, однак свідок ОСОБА_16 з даного приводу в судовому засіданні допитаний не був, проте, вказані суперечності залишились поза увагою суду. Вважає припущенням твердження суду щодо того, що мобільний телефон потерпілого до ломбарду здав свідок ОСОБА_13 , і що саме ОСОБА_8 передав йому мобільний телефон, оскільки, на думку апелянта, не ґрунтується на жодному з досліджених в судовому засіданні доказів. Зазначає, що суд не врахував показання потерпілого ОСОБА_9 , який наголошував на тому, хто саме брав у нього телефон та гроші він не бачив, та не виключав можливість про перебування в темряві третьої особи. Також суд не врахував, що телефон до ломбарду здавав свідок ОСОБА_13 , який не був допитаний з даного приводу. Звертає увагу на протокол слідчого експерименту від 21.11.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , та вказує, що в судовому засіданні потерпілий не тільки не підтвердив факти, викладені в протоколі, а й спростував те, що кримінальне правопорушення відносно нього скоїв саме обвинувачений ОСОБА_8 , пояснивши про те, що він не знає хто у нього викрав мобільний телефон та гроші. На думку захисника, в ході судового розгляду було встановлено лише факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_9 , а тому дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, та врахувавши визнання ним своєї вини, як обставину, яка пом`якшує покарання, призначити покарання без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих ними апеляційних скарг, позицію прокурора, який просив залишити апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що обидві скарги задоволенню не підлягають. Таке рішення колегія суддів ґрунтує наступним.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою провину в інкримінованому йому діянні за ч. 2 ст. 187 КК України визнав частково та зазначив, що лише завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , а належного йому мобільного телефону та грошей в сумі 1000 грн. не викрадав. В ніч на 27.09.2017 року, він разом зі своїми знайомими ОСОБА_13 , ОСОБА_16 знаходилися в кафе «Прохолода», що по вул. Гончій в м. Чернігові. Він вийшов на вулицю. В цей час якийсь чоловік смикнув його за барсетку. Він подумав, що це потерпілий і став наздоганяти його. Потерпілий став тікати від нього у двори. Він зробив підніжку по стопі потерпілому і той впав. Він опинився зверху на ньому. Наніс йому декілька ударів по обличчю та корпусу. В цей час до них підійшли його знайомі ОСОБА_13 та ОСОБА_16 . Він попросив їх потримати потерпілого, а сам пішов справити природні потреби. Коли повернувся, то їх вже не було. Він пішов додому. В цей же день ОСОБА_13 та ОСОБА_16 показували йому мобільний телефон потерпілого.

При цьому, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому злочині, вчинення ним даного злочину підтверджується низкою логічно узгоджених та послідовних, а відтак, на думку суду, належних доказів.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 в показав, що 27.09.2017 року, близько 02 години ночі, він йшов по проспекту Перемоги від району п`яти кутів та повернув на вулицю Горького в напрямку колишньої школи міліції. Його наздогнав обвинувачений і став казати, що він намагався його обікрасти і що у нього є свідки. Після чого штовхнув його. Він став тікати від обвинуваченого у двори. Обвинувачений збив його з ніг. Він опинився спиною на землі, а зверху нього був обвинувачений. Останній придушував його і наносив удари. Навколо них ніяких інших осіб не було. В один з моментів він відчув, що хтось нишпорить по кишенях. Коли обвинувачений піднявся, то він кинув в його бік гаманець, щоб той відстав, але там грошей не було. Він погукав курсантів академії і попросив викликати поліцію. У нього були викрадені мобільний телефон марки «Huawei Y6 TIT-U02» та гроші в сумі близько 1000 грн. В його мобільному телефоні встановлене програмне забезпечення, яке автоматично фотографує особу, яка намагається розблокувати мобільний телефон і відсилає на його аккаунт.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд цілком підставно поклав в обґрунтування обвинувального вироку показання потерпілого ОСОБА_9 . Його показання не виправдовують обвинуваченого, а навпаки свідчать про те, що обвинувачений діяв з явною метою заволодіння майном потерпілого. Та обставина, що потерпілий не зміг пояснити найменших деталей нападу на нього, на чому наголошувала сторона захисту, пояснюється перебуванням його в шоковому стані, обумовленому нападом, заподіянням тілесних ушкоджень. Проте, показання потерпілого свідчать про умисний і активний характер дій саме ОСОБА_8 , а показання інших свідків, допитаних місцевим судом, свідчать про правильність прийнятого судом рішення.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що 26.09.2017 року, о 18 годині, він заступив на добове чергування по Академії Державної пенітенціарної служби, що по вул. Гончій, 34 в м. Чернігові. 27.03.2017 року, приблизно о 03 годині, при обході території він почув чоловічий крик про допомогу. Він повідомив про це днювального ОСОБА_11 і разом вони вийшли за територію академії подивитися, що сталося. Біля будівлі академії обвинувачений поставив на коліна іншого чоловіка і наносив йому удари руками по обличчю. Обвинувачений кричав потерпілому навіщо той намагався викрасти його барсетку. На іншому боці вулиці стояли ще двоє чоловіків і перекрикувалися з обвинуваченим. В один з моментів потерпілий встав на ноги і став тікати по вулиці Гончій. Обвинувачений наздогнав його, вдарив його по ногах і той впав. Потерпілий голосно питав у обвинуваченого, що йому потрібно і щоб той відчепився від нього. Після цього потерпілий кинув обвинуваченому свій гаманець. Той подивився, що в гаманці нічого не має і викинув його. У обвинуваченого при собі була барсетка. Після цього всі розійшлися. Потерпілий залишився на місці чекати приїзду поліції.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що з 26.09.2017 року на 27.09.2017 року він знаходився на добовому чергуванні по Академії Державної пенітенціарної служби, що по вул. Гончій, 34 в м. Чернігові. 27.09.2017, приблизно о 03 годині, до нього підбіг курсант ОСОБА_10 та повідомив, що на вулиці чув крики. Вийшовши на вулицю, побачив, що поруч з академією обвинувачений бив кулаками по обличчю іншого чоловіка та нецензурно лаявся на того. Потерпілий намагався піднятися, але обвинувачений валив його і знову продовжував наносити удари по обличчю. Потім чоловік, якого били почав тікати. Обвинувачений наздогнав його, зробив підніжку і той впав. Обвинувачений кричав на потерпілого, що той хотів його пограбувати і отримуй за це. При обвинуваченому була барсетка. Він повернувся до приміщення академії і повідомив чергового ОСОБА_12 про те, що трапилося. Викликали поліцію. Черговий вийшов на вулицю. Далі він спостерігав за подією з камери відеоспостереження. Бачив, як обвинувачений нахилявся до потерпілого і щось брав у того.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що 27.09.2017, близько 03 години, якийсь чоловік став гримати в калитку академії Державної пенітенціарної служби, кричав, щоб викликали поліцію. Він викликав поліцію. До приїзду на місце поліції залишився лише потерпілий, який тримав гаманець і кричав, що його побили і пограбували. Він був у нетверезому стані. Інший чоловік пішов вбік магазину «Прохолода».

Показання цих свідків, допитаних в місцевому суді, підтверджують правильність висновків суду, оскільки свідки показали, що ніхто, крім обвинуваченого, не наближався до потерпілого, нічого в нього не брав, а обвинувачений ОСОБА_17 діяв рішуче, намагався заволодіти майном потерпілого,нахилявся до нього, про намір заволодіти обвинуваченим чужим майном свідчить те, що потерпілий кинув свій гаманець ОСОБА_18 , щоб той не бив його.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що був присутній в якості понятого під час проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_9 . Останній пояснював все добровільно, в протоколі слідчого експерименту все викладено вірно, зауважень на протокол від присутніх не надходило.

Показанням ОСОБА_8 та показанням свідків судом першої інстанції з дотриманням передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи надано відповідну оцінку, як і дослідженим усім наявним доказам у справі.

В апеляційній скарзі наголошується на неповноті судового розгляду, яка, на думку сторони захисту виявилась в тому, що суд не допитав свідка ОСОБА_13 , який був безпосереднім очевидцем злочину та здавав в ломбард телефон потерпілого. На час розгляду апеляційної скарги було встановлено, що ОСОБА_13 притягується до кримінальної відповідальності за інший злочин і знаходиться під вартою в Чернігівському СІЗО. У зв`язку з цим, він був доставлений в судове засідання апеляційного суджу, де дав показання про те, що дійсно був очевидцем бійки між ОСОБА_18 та потерпілим ОСОБА_20 . Сам він у потерпілого нічого не брав, але пізніше ОСОБА_21 передав ОСОБА_22 мобільний телефон, який він розблокував і здав у ломбард. Місцезнаходження ОСОБА_23 нікому невідоме, свідок показав, що він розшукується поліцією. Під час досудового розслідування він давав неправдиві показання про те, що цей телефон дав йому ОСОБА_8 .

Даючи оцінку показанням цього свідка, колегія суддів відхиляє їх як неправдиві і дані з метою полегшити становище обвинуваченого ОСОБА_8 . Свідок тривалий час перебуває в слідчому ізоляторі там же, де й обвинувачений ОСОБА_8 , що на думку суду означає встановлення зв?язку та спілкування між ними. Перед початком судового засідання в апеляційному суді обвинувачений і свідок спілкувались між собою. Показання свідка ОСОБА_13 були дані ним в упередженому і заздалегідь приготованому вигляді, оскільки він з перших слів своїх показань стверджував, що йому стали відомі нові обставини, які виправдовують обвинуваченого.

Вина ОСОБА_8 в сукупності з показаннями свідків підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- заявою потерпілого ОСОБА_9 від 27.09.2017 року, з якої видно, що він звернувся до прокуратури Чернігівської області з проханням провести досудове розслідування за фактом вчинення на нього розбійного нападу.

- нарядом заказом від 27.03.2017 року, згідно якого на мобільний телефон марки «Huawei Y6 TIT-U02», що належить потерпілому ОСОБА_9 , було встановлено відповідне програмне забезпечення.

- договором про надання фінансового кредиту від 27.09.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_13 здав в ломбард мобільний телефон марки «Huawei Y6 TIT-U02», що належить потерпілому ОСОБА_9

- висновком експерта за результатами проведення судово товарознавчої експертизи № 4974-4976/17-24 від 16.11.2017 року, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Huawei Y6 TIT-U02» з урахуванням зносу, стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Лайф», стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар» станом на 27.09.2017 рік становить 3278, 70 грн., 40 грн. та 25 грн. відповідно.

- висновком експерта № 944 від 16.11.2017 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_9 мається тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому основи 5ої плюснової кістки лівої ступні без зміщення уламків, яке виникло 27.09.2017 і відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу, а також тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, забиття м`яких тканин обличчя, шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи нестійкої втрати працездатності.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.11.2017 року, з яких видно, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 27.09.2017 року вчинила на нього розбійний напад і заволоділа належними йому речами: мобільним телефоном, грошовими коштами в сумі 1000 грн. та гаманцем.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 27.09.2017 року била чоловіка біля входу до КПП Академії, а інший чоловік кидав йому свій гаманець.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.11.2017 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 27.09.2017 року била чоловіка біля входу до КПП Академії та зробила йому підніжку, коли той втікав.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.11.2017 року та фототаблиці до нього, згідно яких потерпілий ОСОБА_9 добровільно пояснив та показав на місці про обставини вчиненого на нього розбійного нападу, яке мало місце 27.09.2017 року, близько 03 год. 00 хв., біля будинку № 78 по вул. Коцюбинського в м. Чернігові.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.12.2017 року, згідно яких свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 27.09.2017 року передала йому мобільний телефон, який він в подальшому здав до ломбарду.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.12.2017 року та фототаблиці до нього, згідно яких свідок ОСОБА_13 пояснив та показав на місці, що 27.09.2017 року наочно знайомий ОСОБА_24 передав йому мобільний телефон «Huawei», якому в свою чергу передав телефон ОСОБА_24 . Через деякий час прийшов ОСОБА_24 і підтвердив, що мобільний телефон йому дав незнайомий чоловік, щоб він не викликав поліції.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.01.2018 року та фототаблиці до нього, згідно яких обвинувачений ОСОБА_8 пояснив та показав на місці про обставини завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , при цьому зазначив, що мобільний телефон потерпілого він бачив у своїх знайомих.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки у належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки у достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, повністю доведена показаннями свідків та дослідженими письмовими доказами, а також підкріплюються речовими доказами.

Висновки суду є переконливими, ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах і сумніву у колегії суддів не викликають. Усі докази в своїй сукупності є достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені обставини кримінального провадження.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 щодо недоведеності пред`явленого йому обвинувачення у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, та на переконання колегії суддів є лише способом уникнення кримінальної відповідальності.

А заперечення обвинуваченим наміру вчинення розбою щодо потерпілого ОСОБА_9 та не заволодіння належними потерпілому ОСОБА_9 мобільним телефоном марки «Huawei Y6 TIT-U02», гаманцем та грошовими коштами в сумі 1000 грн., і обґрунтування нанесення йому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, суд першої інстанції обґрунтовано визнав як намір ухилення від відповідальності за скоєне, оскільки, як правильно зауважив місцевий суд, такі твердження обвинуваченого спростовані у судовому засіданні дослідженим протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 27.09.2017 року передала йому мобільний телефон, який він в подальшому здав до ломбарду, протоколом проведення слідчого експерименту за участю цього ж свідка, а також договором про надання фінансового кредиту від 27.09.2017 року, згідно якого ОСОБА_13 здав в ломбард мобільний телефон марки «Huawei Y6 TIT-U02», що належить потерпілому ОСОБА_9 .

Зазначені протоколи ніким з учасників судового розгляду не ставились під сумнів і відповідно по положень ст. 86 КПК України визнав їх допустимими доказами.

Посилання захисника на те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, колегія суддів також вважає безпідставними.

Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання потерпілого та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого, так як показання потерпілого є послідовними, узгоджуються між собою та іншими доказами. З таким рішенням колегія суддів погоджується.

Крім того, в мобільному телефоні потерпілого на момент вчинення даного злочину було встановлено програмне забезпечення, що підтверджується нарядом заказом від 27.03.2017 року, яке автоматично фотографує особу, яка намагається розблокувати мобільний телефон. На одному з долучених до матеріалів кримінального провадження фотознімків зображений саме обвинувачений ОСОБА_8 (а.с. 79-87), що прямо свідчить про викрадення цього телефону саме обвинуваченим. Таке програмне забезпечення мобільного телефону «Huawei Y6 TIT-U02» потерпілого ОСОБА_9 досліджувалось в судовому засіданні та було надано належну оцінку вказаним доказам, а тому твердження захисника з цього приводу не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, що належить потерпілому ОСОБА_9 , поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, і підстав для їх кваліфікації за ч.1 ст.122 КК України, ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції наведено не було.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог статті 65 КК України обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, формально позитивну характеристику за місцем мешкання, його сімейний стан, майновий стан, його стан здоров`я, вік обвинуваченого, врахував наявність обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, а саме, рецидив злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, та обґрунтовано призначив йому покарання згідно санкції ч. 2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. На думку колегії суддів, саме таке покарання сприятиме виправленню і перевихованню обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407-409, 411-419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3