Справа № 322/1326/18
Провадження № 1-кп/314/217/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000295 від 03.09.2018 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Богданівка, Новомиколаївський район, Запорізька область, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:
1)05.06.2018 року вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
03.09.2018 року близько 18-10 години, ОСОБА_3 , перебуваючи на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, потворно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу з поверхні столу, який перебував на подвір`ї вказаного домоволодіння, таємно викрав мобільний телефон марки «Ergo Aurum» модель «А502» на 2 сім карти, який належить ОСОБА_5 та згідно висновку експерта № 3447/18 від 13.12.2018 року вартість якого складає 1378 грн.
Після чого ОСОБА_3 поклав вказаний телефон до своєї кишені та зник з місця вчинення злочину, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він погодився з видом та вартістю речі, якими він заволодів шляхом їх таємного викрадення з території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 .
Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 за фактом таємного викрадення майна з території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке мало місце 03.09.2018 року близько 18-10 години, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить з наступних обставин.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості та відповідно до розділу VI Особливої частини КК України є кримінальним правопорушенням проти власності.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_3 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше судимий.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілої та інші обставини, суд приходить до висновку, що повинно бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 , наявність пом`якшуючої покарання обставини та обтяжуючої покарання обставини, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст.ст. 75 - 78 КК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн в дохід держави, відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 року «Про практику призначення судами кримінального покарання (зі змінами та доповненнями від 06.11.2009 року), складання або поглинання призначених покарань не допускається і кожен вирок має виконуватись самостійно (окремо).
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.
Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн в дохід держави виконувати самостійно (окремо) від даного вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.04.2019 року.

Речові докази:
-мобільний телефон марки «Ergo Aurum» модель «А502», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній.

Зняти арешт з мобільного телефону марки «Ergo Aurum» модель «А502», який накладено ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22.11.2018 року.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6
04.04.2019