Справа № 522/7283/19
Провадження по справі № 1-кс/522/6554/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту в рамках кримінального провадження № 0000273 від 09.04.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні №0000273 від 09.04.2015 року, мотивуючи наступним.
В обґрунтування клопотання заявник посилаються на те, що 16 січня 2015 року між ОСОБА_2 та Публічним Акціонерним Товариством ІМЕКСБАНК було укладено Договір банківського рахунку № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту ОСОБА_2 поточний рахунок № НОМЕР_2 та зобов`язався приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Того ж дня, між ОСОБА_2 та ПАТ ІМЕКСБАНК було укладено Договір №30023578 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року Вклад ПКлієнт3м6%_ (вид вкладу Постійний клієнт 3 міс щоміс.) на суму 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США з процентною ставкою 6 (шість) відсотків річних строком на 3 (три) місяці з датою повернення вкладу 21 квітня 2015 року (далі - Договір).
26 січня 2015 року Правлінням НБУ прийнята постанова №50 «Про віднесення АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №16 від 26.01.2015р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у AT «ІМЕКСБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в AT «ІМЕКСБАНК» - ОСОБА_5 .

22 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» та Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявами про виплату гарантованого відшкодування за Договором, проте станом на теперішній час відповіді не отримав, а тому був змушений звернутись до суду із адміністративним позовом.

У жовтні 2015 року Заявнику стало відомо, що листом від 22 вересня 2015р. №6009 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_5 звернувся до Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому зазначив, що від слідчого управлінням ГУМВС України в Одеській області отримано відповідь №4/8934 від 03.08.2015р., в якій повідомляється: «в ході досудового слідства встановлено, що 15.01.2015р. НБУ винесена постанова №16/БТ «Про віднесення АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії проблемних». Вказана постанова забороняла здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі постанови НБУ посадовими особами АТ «ІМЕКСБАНК» видано наказ №20-в від 16.01.2015р. про дотримання встановлених обмежень, з яким повинні були ознайомитися працівники банку.

Клієнти-вкладники Банку не могли знати про вищевказані документи, тому що вони не є публічними, не доводилися до клієнтів банку та після винесення таких документів АТ «ІМЕКСБАНК» ще значний час працював у звичайному режимі для клієнтів банку, доки не запроваджено тимчасову адміністрацію. Вищезазначене вказує на те, що ствердження про скоєння посадовими особами АТ «ІМЕКСБАНК» злочину спільно з клієнтами-вкладними є помилковим».

Також в листі повідомляється, що: «клієнти-вкладники банку не є суб`єктами кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, тому відносно клієнтів-вкладників банку досудове слідство не проводилося. Викладене спростовує раніше зроблені припущення про надання вищевказаним клієнтам Банку (вкладникам) переваг на вчинення правочинів (банківських операцій з розміщенням та/або перерахування коштів на рахунках в установі АТ «ІМЕКСБАНК»), віднесених Уповноваженою особою до категорії «сумнівних», а також судження про їх можливу нікчемність».

Проте, незважаючи на внесення Уповноваженою особою змін до Переліку вкладників АТ «Імексбанк», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб так і не було виплачено ОСОБА_2 гарантоване відшкодування за його вкладом.

З огляду на не включення ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників АТ «Імексбанк» та невиплату гарантованого відшкодування за його вкладом, ОСОБА_2 був змушений звернутись до суду з відповідним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2016 року у справі № 815/481/16 було зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_2 на підставі Договору № 30023578 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року вклад «ПКлієнт3м6%» від 16 січня 2015року.

Однак, станом на сьогодні постанова Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі № 815/481/16 Фондом гарантування вкладів не виконується.

15 серпня 2018 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було направлено адвокату, що діє в інтересах Заявника відповідь на адвокатський запит від 08.08.2018 року. в якій зазначалось, що «… Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2017 у справі № 757/8557/17-к в рамках кримінального провадження № 0000273 накладено арешт на грошові кошти, що знаходились на рахунках в АТ «Імексбанк», зокрема, на ім`я ОСОБА_2 . Заявник не повідомлявся у встановленому порядку про проведення судового засідання щодо розгляду питання про арешт майна, представник заявника не був присутній при постановленні ухвали про арешт майна. Крім того, ОСОБА_2 , не є суб`єктом кримінального правопорушення. Створені умови тягнуть за собою порушення прав та законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

Позиція учасників судового процесу.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, написав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, обставини викладені у клопотанні підтримує в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.
Кримінальний процесуальний кодекс

Стаття 24. Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності
Частина 1. Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 170 . Накладення арешту на майно
Частина 1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2. Арешт майна допускається, з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 174. Скасування арешту майна

Частина1. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року)
Також, стаття 1 Першого протоколу, спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи , спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004 року).
Відповідно до п. 1 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013 року № 223-558/0/4-13, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язані сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів ; зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора.

Стаття 132 Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Частина 3. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
Пункт 1. існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
Пункт 2. потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
Пункт 3. може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.
Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 у жовтні 2018 року звернулась до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 № 757/8557/17-к в рамках кримінального провадження № 0000273.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 у справі 757/4931/18-к від 29.10.2018 року клопотанням про скасування арешту майна, було відмовлено у зв`язку із зміною підсудності у кримінальному провадженні № 0000273 від 09.04.2015 року.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 у листопаді 2018 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про скасування арешту майна з огляду на місцезнаходження СУ ГУНП в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 у справі № 522/20598/18 від 18.02.2019 року клопотанням про скасування арешту майна було повернуто заявнику.
Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 у березні 2019 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 № 757/8557/17-к в рамках кримінального провадження № 0000273.

07.03.2019 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_9 справі № 520/3605/19, у задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено у зв`язку із зміною підсудності у кримінальному провадженні № 0000273 від 09.04.2015 року.

Слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження 0000273 від 09.04.2015 року.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, за вказаних у клопотанні обставин, подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на банківському рахунку: НОМЕР_3 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , не є доцільним, а тому обмеження особи володінням своїм майном не є об`єктивно необхідним.

Таким чином з урахуванням вище викладеного та практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту з майна та повернення його володільцю.
Керуючись ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст. 2,170, 173, 174, 372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту в рамках кримінального провадження № 0000273 від 09.04.2015 року задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 року у справі №757/8557/17-к з грошових коштів які знаходяться у АТ «Імексбанк» (МФО 328384) за адресою: місто Одеса, проспект Гагаріна, 12-А, на банківському рахунку: № НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

08.05.2019