КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0013482, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 353 КК України, за апеляційною скаргою прокурора, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженню прокурору,

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0013482, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 353 КК України повернуто прокурору, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Рішення місцевого суду обґрунтовано тим, що обвинувальний акт, наданий суду, не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому відсутня частина тексту а саме частина сформульованого ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 2 ст. 353 КК України, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_8 , обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 .Сторінка 20 обвинувального акту закінчується словами «на його ім`я у вигляді шкіряної», а сторінка 21 обвинувального акту починається словами «обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_9 ».
При таких обставинах, суд дійшов висновку про неможливість провести судовий розгляд даного кримінального провадження.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити ухвалу, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 направити на новий розгляд в суд першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить усі відомості зазначені у ч.2 ст.291 КПК України, доводи суду першої інстанції як на підстави повернення обвинувального акту прокурору щодо відсутності формулювання обвинувачення - не відповідає дійсності та є безпідставними.

Зазначає, що наданий суду обвинувальний акт відповідає всім вимогам ст. 291 КПК України, так як містить всі відомості визначені вказаною статтею, детально викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими. Викладене формулювання обвинувачення є чітким та зрозумілим.

Таким чином, на думку прокурора у кримінальному провадженні, в даному випадку відсутні правові підстави для повернення обвинувального акту, а оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню як незаконне.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинувачених та захисників, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора та вважали оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Дані вимоги Закону судом першої інстанції були дотримані.

З доводами та мотивацією суду, як на підставу для повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 прокурору для усунення порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Як вбачається з вимог ст. 291, зокрема п.5 ч.2 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто в даному випадку, слідчим під час складання обвинувального акту не в повній мірі додержано вимоги ст. 291 КПК України.

Зокрема, всупереч вказаним нормам закону, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 353 КК України, взагалі не містить формулювання обвинувачення з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Також в наданому суду обвинувального акту, не наведено всіх обов`язкових ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, оскільки не містить яку саме неправдиву інформацію було повідомлено обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 ..

Також обґрунтованими доводами суду першої інстанції як на підставу повернення обвинувального акту є відсутність конкретного обвинувачення стосовно кожного з обвинуваченого, зокрема, не конкретизовано, в чому саме полягає попередня змова ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлених слідством особи, а так само, які саме дії вчинив кожен із обвинувачених.

Крім того, згідно обвинувального акта ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обвинувачуються у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаного із вчиненням суспільно-небезпечного діяння з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК України.
Однак, в обвинувальному акті не наведено, яке саме звання службової особи було присвоєно та службове посвідчення працівника, якого правоохоронного органу було використано ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , що також свідчить про неконкретне обвинувачення.

У відповідності до вимог статті 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожний хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, в ході провадження якого обґрунтовано дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору, з підстав зазначених в оскаржуваній ухвалі суду.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів, вважає, доводи апеляційної скарги прокурора безпідставними.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0013482, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 353 КК України повернуто прокурору, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3