Літинський районний суд Вінницької області
Справа № 137/136/19
У Х В А Л А

"01" лютого 2019 р.

Літинський районний суд Вінницької області
в складі слідчого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Літині клопотання заступника начальника СВ Літинського відділення поліції Калинівського відділу ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саров Геранбойського району Республіки Азербайджан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, азейбаржанця, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України в межах кримінального провадження за № 0000022,-

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . В клопотанні зазначається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішили заволодіти грошовими коштами громадян, шляхом обману, а саме використовуючи телефонну мережу зв`язку у незаконний спосіб з метою приховання власної особистості і видачі себе за іншу особу, яка є близькою людиною потерпілих, під приводом повідомлення про те, що близькі люди потерпілих потрапили в неприємні ситуації і терміново потрібні грошові кошти на вирішення їхніх проблем.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами належними потерпілим, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 29.01.2019 приблизно о 11:00 використовуючи телефонну мережу зв`язку у незаконний спосіб з метою приховання власної особистості і видачі себе за іншу особу, яка є близькою людиною потерпілого зателефонували на стаціонарний телефон НОМЕР_1 який встановлений в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вводячи в оману ОСОБА_8 яка взяла слухавку та представившись працівником поліції, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повідомили завідомо неправдиву інформацію останній про те, що її син здійснив наїзд на людину та перебуває в поліції і йому терміново необхідні грошові кошти для того, щоб він міг розрахуватися з потерпілою та його не було притягнено до кримінальної відповідальності. Надалі ОСОБА_8 сприйнявши інформацію повідомлену вищезазначеними особами, як правдиву, будучи введеною в оману, відповіла їм, що має грошові кошти в сумі 7000 доларів США та передасть їх для визволення сина з біди.

Отримавши позитивний результат від своїх шахрайських дій, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 поїхали в с. Селище Літинського району Вінницької області та почали шукати адресу проживання потерпілої. Згодом, ОСОБА_5 підійшов до будинку в якому проживала ОСОБА_8 де продовжуючи свої злочинні дії та маючи на меті доведення їх до кінця, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 7000 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти (долар США), встановленого Національним банком України станом на 29.01.2019 складає 194 530 гривень, які остання передала ОСОБА_5 особисто в руки. З отриманими грошовими коштами вказані особи розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке завдало значної шкоди потерпілому.
Вина ОСОБА_5 доводиться: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.01.2019; протоколами огляду місця події; показами свідків; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколами впізнання від 30.01.2019; протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

30.01.2019 оголошено про підозру у скоєнні середньої тяжкості злочину, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідальність за інкримінований ОСОБА_5 діяння передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.

ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності, а саме:

- Орджонікідзевським районним судом м. Харків від 23.07.2010 за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки.

- Комінтернівським районним судом м. Харків від 18.04.2012 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання по вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харків від 23.07.2010 остаточно 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Це свідчить про те, що останній не бажає ставати на шлях виправлення, та одним із основних видів заробітку вбачає незаконне збагачення за рахунок чужого майна, при цьому не виявляючи будь-якого бажання знайти собі постійну роботу та забезпечувати себе.

ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення, сказав потерпілій ОСОБА_8 щоб остання нікому не телефонувала та нічого не говорила про їхню зустріч, із її сином все буде гаразд. У подальшому, отримавши грошові кошти, які він перерахував при потерпілій, він завернув їх у аркуш паперу на якому була написана розписка потерпілої та пішов у невідомому напрямку. Під час руху вказану розписку він викинув на узбіччі вулиці Коцюбинського в с. Селище Літинського району Вінницької області.

30.01.2019 під час особистого обшуку ОСОБА_5 було виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 2100 доларів США номіналом по 100 доларів та грошові кошти в сумі 1900 гривень, номіналом 100 та 500 гривень; мобільні телефони марки «Nokia» в корпусі сірого кольору із сім-картою НОМЕР_2 ІМЕІ: НОМЕР_3 ; марки «Nomi» із сім-картою НОМЕР_4 ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Huawei» у корпусі синього кольору в прозорому силіконовому чохлі із сім-картою НОМЕР_7 ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 ; кросівки синього кольору.

Сам факт вчинення шахрайських дій за попередньою змовою із ОСОБА_7 відносно потерпілої ОСОБА_8 яка являється особою похилого віку, свідчить про зневажливе ставлення ОСОБА_5 до існуючих в суспільстві норм поведінки та моралі.

Крім того, ОСОБА_5 в силу усвідомлення суворості покарання за злочини, що передбачає позбавлення волі, може покинути постійне місце проживання з метою ухилення від слідства та суду.

Все це свідчить про відсутність соціально-стримуючих чинників, які підтверджували б, що він не буде ухилятись від слідства і суду та продовжувати злочинну діяльність.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, та беручи до уваги те, що він є жителем іншого міста, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, достовірно знає де проживає потерпіла, та що вона являється особою похилого віку, що позбавляє її можливості захищатися від можливого тиску, свідчить, що існує декілька ризиків зазначених в ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення; незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Тому просять обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки наявна обгрунтована підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та існують ризики передбачені ст.177 КПК України.
Адвокат ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 просять в задоволенні клопотання відмовити і обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, який забезпечить виконання процесуальних дій.
Вивчивши документи, які є у матеріалах клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що наявна обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 190 КК України та 30.01.2019 року останнього повідомлено про підозру. Підозра обґрунтовується витягом з ЄРДР, протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілої та свідків, протоколом про прийняття заяви, протоколами пізнання.
Суд враховує, що ОСОБА_5 є жителем іншого міста, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, не бажає ставати на шлях виправлення, та одним із основних видів заробітку вбачає незаконне збагачення за рахунок чужого майна, при цьому не виявляючи будь-якого бажання знайти собі постійну роботу та забезпечувати себе.

Сам факт вчинення шахрайських дій за попередньою змовою із ОСОБА_7 відносно потерпілої ОСОБА_8 яка являється особою похилого віку, свідчить про зневажливе ставлення ОСОБА_5 до існуючих в суспільстві норм поведінки та моралі.

Крім того, ОСОБА_5 в силу усвідомлення суворості покарання за злочини, що передбачає позбавлення волі, може покинути постійне місце проживання з метою ухилення від слідства та суду.

Все це свідчить про відсутність соціально-стримуючих чинників, які підтверджували б, що він не буде ухилятись від слідства і суду та продовжувати злочинну діяльність, а також загроза покарання на строк до трьох років позбавлення волі, дає суду підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на потерпілу та свідків тобто існують наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених на нього обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_5 запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання через можливість останнього ухилитись від слідства та суду, у виді особистої поруки у зв`язку з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру. Неможливо застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що останній, може впливати на потерпілу та свідків, змінювати покази, які можуть вплинути на подальший хід досудового розслідування та уникнення підозрюваним від кримінальної відповідальності, та в силу викладених ризиків буде ухилятись від слідства та суду, а також продовжить вчиняти нові злочини.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.
Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд вважає, шо з метою попередження можливості ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілу, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та для забезпечення виконання процесуальних дій, а тому суд вважає необхідним клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ст.190 ч.2 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, а тому на підставі ст.183 ч.3 КПК України необхідно визначити заставу, яка на підставі ст.182 КПК України складає від одного до двадцяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи те, що ОСОБА_5 скоїв злочин середньої тяжкості, ніде не працює, сума викраденого складає 194530 гривень, тому суд вважає необхідним та достатнім буде визначення застави у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 28815 гривень.

Відповідно ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець має право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовільнити. Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 діб тобто до 01.04.2019 року включно.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України визначити розмір застави у виді 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (28815 гривень ). У разі внесені застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідуючі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду у визначений ними час. 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, а саме АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду. 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання або місця роботи. Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти діб після проголошення.

С Суддя: ОСОБА_1