Провадження № 11-кп/4820/79/19
Справа № 675/606/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника потерпілої ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 25.12.2017року, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_12 , обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_13 , на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щурівці Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останні рази:
- 22.11.2017 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.185 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн.;
- 26.12.2017 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.ст.185 ч.2, 75, 76, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- 01.03.2018 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст.ст. 125 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці;
-05.05.2018 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із середньо-спеціальною освітою, раніше судимого:
-12.10.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., який станом на 03.10.2018 року сплачений,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку та жительку АДРЕСА_3 , українку, громадянку України, незаміжню, із повною загальною середньою освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судиму, -

визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання: ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2018 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.
На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2017 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю два роки, та штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., виконувати самостійно.
Строк відбування покарання рахується з 04 жовтня 2018 року, із зарахуванням в цей строк терміну його попереднього ув`язнення з 26 грудня 2017 року по 03 жовтня 2018 року включно.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.
Строк відбування покарання рахується з 04 жовтня 2018 року, із зарахуванням в цей строк терміну його попереднього ув`язнення з 25 грудня 2017 року по 03 жовтня 2018 року включно.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного їй майна, крім житла.
Строк відбування покарання рахується з 04 жовтня 2018 року, зарахувавши в цей строк термін її попереднього ув`язнення з 26 грудня 2017 року по 03 жовтня 2018 року включно.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи з кожного по 143 грн.
Витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 22411, 47 грн. покладено на рахунок держави.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_15 1043 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Накладений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26.12.2017 року арешт на грошові кошти, вилучені у ОСОБА_8 в сумі 313 грн. купюрами номіналом по 50 грн. ТЄ 4416277, УН 9650020, СК 8681350, УЖ 8948113, номіналом 20 грн. ТВ 1664320, номіналом по 10 грн. ХГ 6990173, ХГ 6990170, ХГ 6990171, ХГ 6990172, ЦИ 2422222, ХГ 6990169, ХГ 6990166, ХГ 6990167, ХГ6990168, номіналом по 1 грн. НИ 2793911, ТЕ 8447557, ПЖ 2974335, скасовано.
Накладений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26.12.2017 року арешт на грошові кошти, вилучені у ОСОБА_9 в сумі 144 грн. купюрами номіналом 100 грн. СЗ 4443445, номіналом 20 грн. ТЛ 3162367, номіналом по 5 грн. РВ 7390741, РГ 2257643, СА 1730360, ПЕ 0119105, номіналом 2 грн. ТЄ 2349521, номіналом по 1 грн. УЗ 1081279, ТД 0711736, скасовано.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Nokia» моделі С2-01 ІМЕІ № НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_15 , залишити у її власності;
- грошові кошти в сумі 313 грн. купюрами номіналом по 50 грн. ТЄ 4416277, УН 9650020, СК 8681350, УЖ 8948113, номіналом 20 грн. ТВ 1664320, номіналом по 10 грн. ХГ 6990173, ХГ 6990170, ХГ 6990171, ХГ 6990172, ЦИ 2422222, ХГ 6990169, ХГ 6990166, ХГ 6990167, ХГ6990168, номіналом по 1 грн. НИ 2793911, ТЕ 8447557, ПЖ 2974335, що поміщені в сейф-пакет №4294043, та в сумі 144 грн. купюрами номіналом 100 грн. СЗ 4443445, номіналом 20 грн. ТЛ 3162367, номіналом по 5 грн. РВ 7390741, РГ 2257643, СА 1730360, ПЕ 0119105, номіналом 2 грн. ТЄ 2349521, номіналом по 1 грн. УЗ 1081279, ТД 0711736, поміщені в сейф-пакет №4286642, та які знаходяться на зберіганні в Південно-Західному РУ ПАТ КБ «Приватбанк», повернути потерпілій ОСОБА_15 ;
- зразки букального епітелію ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та два контрольних зразка, жіночий халат, латексні рукавиці, що знаходяться на зберіганні в Ізяславському ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ухвалено знищено.

Як установлено судом першої інстанції, 25.12.2017 року, близько 17.30 год., ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , з метою заволодіння чужим майном, вирішили вчинити розбійний напад на жительку м.ІзяславХеленюк Г.С.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом нападу, 25.12.2017 року, близько 18 години 20 хв., ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, одягнувши для маскування одяг темного кольору та, для приховування обличчя, маски типу «балаклава», зайшли на територію господарства ОСОБА_15 , що розташоване в АДРЕСА_5 , та скориставшись тим, що ОСОБА_15 вийшла з будинку, залишивши, при цьому, відчинені двері, проникли всередину житлового будинку та заховалися у ванній кімнаті.
В подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи на меті протиправне заволодіння майном ОСОБА_15 , поєднані єдиним умислом, дочекавшись коли, остання, повернеться у будинок, вчинили напад на неї, який виразився у тому, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за допомогою власної фізичної сили, кинули потерпілу на підлогу, після чого зв`язали її руки за спиною, за допомогою електричного кабелю, а за допомогою поясу від жіночого халату зв`язали ноги. Після чого, троє обвинувачених застосували до потерпілої ОСОБА_15 насильство, небезпечне для життя і здоров`я в момент заподіяння, що виразилося у нанесенні кулаками чотирьох ударів в область носа, лівого ока, лівої щоки, лівої щелепи потерпілої, в результаті чого, останній, спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці спинки носа, синця навколо лівого ока, синця на поверхні лівої щоки, синця в ділянці кута нижньої щелепи зліва, струсу головного мозку, що є легкими тілесними ушкодженнями, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої. Після того, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , почали вимагати грошові кошти та золоті вироби в потерпілої. Боячись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_15 вказала нападникам місцезнаходження грошей. Надалі обвинувачені перекрили дихальні шляхи потерпілої, вставивши в порожнину рота кляп з ганчір`ям. ОСОБА_8 продовжував насильно, утримував потерпілу, притиснувши її до підлоги, а, в цей час, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 почали відшукувати грошові кошти та інші цінні речі в будинку ОСОБА_15 , де, в одній з кімнат, під дерев`яним столом, у гаманці, який знаходився в сумці, та в шафі виявили грошові кошти в загальній сумі 1500 гривень, а на столі, у кімнаті, мобільний телефон марки «Нокіа» моделі С2-01 вартістю 366 грн. 67 коп.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_15 просить вирок, в частині призначеного покарання та заявленого нею цивільного позову про стягнення моральної шкоди, скасувати та ухвалити новий, яким визнати обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винуватими і призначити ОСОБА_8 покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла; ОСОБА_9 -10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла; ОСОБА_10 -10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. Стягнути з обвинувачених, солідарно, 60 000 грн. моральної шкоди. Вирок в частині матеріальної шкоди залишити без змін. Вважає, що при визначені покарання суд не в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, його наслідки та особи обвинувачених, а саме її похилого віку, проникнення в темну пору доби, побиття, зв`язування та закриття рота кляпом, що свідчить про винятковий цинізм обвинувачених та повне нехтування нормами моралі. Крім того, вказує, що судом не враховано всіх обставин, при визначені розміру моральної шкоди, оскільки внаслідок дій обвинувачених вона зазнала значних страждань, наслідки яких відчуває по теперішній час, тому вирок, в частині задоволення моральної шкоди в розмірі 20000 грн. є незаконним.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_11 просять вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винуватим за ч. 1 ст. 198 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. Вказують, що вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, що потягло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, і, як наслідок невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. При ухвалені вироку, судом взято до уваги лише показання потерпілої ОСОБА_15 та протокол слідчого експерименту з потерпілою, що є версією потерпілої щодо вчинення відносно неї злочину. Крім того, протоколи, складені за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій є допустимі докази, оскільки вони відкриті в порядку ст.290 КПК України і повністю підтверджують невинуватість ОСОБА_9 за ч. 3 ст.187 КК України. Стверджують, що огляд ОСОБА_9 лікарями медичного закладу, на предмет встановлення чи в стані алкогольного сп`яніння перебував обвинувачений, на час скоєння кримінального правопорушення, не проводився. У зв`язку з цим, суд безпідставно зазначив обставиною, що обтяжує покарання, перебування ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння. Цивільний позов, в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн., обвинувачений ОСОБА_9 не визнає, так як він не приймав участі в розбійному нападі на ОСОБА_15 . Вважають, що достатнім покаранням ОСОБА_9 буде за ч.1 ст.198 КК України один рік позбавлення волі, так як він щиро кається у скоєному, є особою молодого віку та має на утриманні малолітню дитину.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі та доповненнях, просить вирок змінити та направити кримінальне провадження на новий розгляд в суд першої інстанції, в ході якого дослідити відеоматеріали та здійснити допит свідків. Не погоджується з відеозаписом відео реєстратора та показами свідка ОСОБА_16 , та стверджує, що працівниками поліції було порушено порядок допиту свідка та здійснено технічне втручання до відеозапису відео реєстратора належного цьому свідку.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким закрити кримінальне провадження у відношенні обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Посилається на те, що ОСОБА_8 не оспорює наявності самої події кримінального правопорушення, але заперечує визнання судом винними усіх трьох обвинувачених у вчиненні цього злочину, факт домовленості між ними, побиття потерпілої ОСОБА_15 , оскільки ці обставини не підтверджуються доказами, як і корисливий мотив та поділ між ролей між співучасниками злочину, та що вони діяли з єдиним умислом на пограбування потерпілої ОСОБА_15 .
Обвинувачена ОСОБА_10 та її захисник ОСОБА_13 , в поданих апеляційних скаргах, просять вирок скасувати та закрити кримінальне провадження. Вказують на відсутність доказів того, що ОСОБА_10 , безпосередньо, приймала участь у вчиненні злочину, будь-яким чином сприяла його вчиненню або заздалегідь обіцяла приховувати злочинця, сліди або предмети злочину, а тому вважають, що її дії не можливо кваліфікувати, як співучасть. На порушення цих вимог закону органами досудового розслідування та судом була допущена однобічність та неповнота досліджень обставин, що мають істотне значення для справи, і не були належним чином з`ясовані.

У поданому заперечені на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_15 обвинувачений ОСОБА_8 не погоджується із доводами апеляційної скарги, в частині завдання моральної шкоди, що призвело до короткочасного розладу здоров`я та просить її залишити без задоволення.

У своєму запереченні на апеляційну скаргу потерпілої - обвинувачена ОСОБА_10 вказує, що потерпіла, як на досудовому слідстві, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції, надавала неправдиві покази, що підтверджується відеозаписом диску та допитом свідків.

ОСОБА_15 , у поданих запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_12 вважає, що вони не підлягають до задоволення. Вказує на безпосередню причетність до скоєного кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_8 та двох інших співучасників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Стверджує, що саме ОСОБА_8 , силоміць, утримував її зв`язаною на підлозі та давав своїм співучасникам вказівки щодо пошуку, належного їй майна, яким вони бажали заволодіти. Спростовує твердження обвинуваченого про втручання у відеозапис належного ОСОБА_16 відеореєстратора, оскільки свідок ОСОБА_16 надавав свої показання, щодо побаченого ним, особисто.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_9 , потерпіла вказує, що факт вчинення розбійного нападу на неї обвинуваченого підтверджується не тільки її словами, а й показаннями самого ОСОБА_9 , та фактом вилучення у нього речей, викрадених з її помешкання. Вказує, що під час дачі показань слідчому не вдавалась до будь-яких припущень, а повідомляла виключно відомі факти. Вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні, інкримінованого йому, злочину доведена в повній мірі, та правильність кваліфікації його дій сумнівів не викликає.

Як вбачається із поданого заперечення потерпілої на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 , вона вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні цього злочину доведена в повній мірі, та правильність кваліфікації її дій сумнівів не викликає, оскільки судом першої інстанції належним чином досліджено всі докази, та підтверджено факт співучасті обвинуваченої у вчиненні розбійного нападу, що спростовує усі доводи, вказані у її та захисника апеляційних скаргах.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених, захисників, представника потерпілої, на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора про законність і обгрунтованність вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_15 підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги обвинувачених та захисників слід відхилити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження й підтверджується наявними доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені і докладно викладені у вироку.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників про те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вказаного злочину, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в житло, оскільки жоден доказ, на який посилається суд у вироку, не підтверджує винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_15 , та про те, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження упереджено, не об`єктивно, без з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, не давши належну оцінку доказам і у зв`язку з цим незаконно засудив обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а обвинуваченого ОСОБА_8 засудив у більш тяжчому злочині, ніж він вчинив, є безпідставними.
Ці заперечення протии звинувачення детально розглядались судом та спростовані наступними доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_15 в суді першої інстанції показала, що 25.12.2017 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, коли зайшла в свій будинок, то з ванної кімнати вибігли троє осіб, які були в чорних масках, з прорізями в районі очей та чорному одязі, повалили її на підлогу, зв`язали руки та ноги, та, наносячи удари по голові, вимагали гроші та золоті вироби. Коли вона вказала, де знаходяться грошові кошти, ОСОБА_8 , якого впізнала по голосу, засунув їй в порожнину роту ганчір`я, щоб вона не кричала, та утримував її на підлозі обличчям вниз. Двоє інших осіб шукали в будинку цінні речі. Знайшовши 1500 гр., мобільний телефон, забрали їх та вийшли з будинку. ОСОБА_8 залишив її зв`язану на підлозі та пішов за ними. Вона чула розмови обвинувачених та по голосу визначила, що одна з осіб була жіночої статі.
Вказані обставини потерпіла підтвердила і під час проведення з нею слідчого експерименту( протокол від 12.02.2018 року з доданим відеозаписом т.2 а.с.126-130).
За висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_15 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці спинки носа, навколо лівого ока, на поверхні лівої щоки, в ділянці кута нижньої щелепи зліва, струс головного мозку, які виникли від, щонайменше, чотирьох ударних травмуючих дій тупих твердих предметів, могли виникнути внаслідок ударів кулаками рук, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Крім того потерпілій були заподіяні і легкі тілесні ушкодження. Утворення тілесних ушкоджень, що виявлені у потерпілої, внаслідок падіння з висоти власного зросту виключено.
З перевірених у судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він вину визнав частково. Вказав, що 25.12.2017 року зустрів ОСОБА_9 та запропонував йому придбати алкогольні напої. Вони прийшли до місця проживання ОСОБА_10 , по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 віддав пляшку алкогольного напою матері останньої. ОСОБА_9 до будинку ОСОБА_10 не заходив. В цей час, туди ж, прийшли ОСОБА_10 і ОСОБА_17 . Після цього, він, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 пішли в напрямку місця проживання ОСОБА_15 , по АДРЕСА_5 , з метою придбання алкогольних напоїв. ОСОБА_9 дав йому для придбання алкогольних напоїв 35 гривень. Підійшовши до місця проживання потерпілої ОСОБА_15 , зайшли на подвір`я її домогосподарства всі четверо. Але він, піднявшись з ОСОБА_10 на ганок будинку, сказав всім вийти з подвір`я. ОСОБА_9 та ОСОБА_17 вийшли, а ОСОБА_10 залишилась поряд з ним. Постукавши у вхідні двері будинку потерпілої, у нього, раптово, виник умисел на заволодіння її майном, а тому він наказав ОСОБА_10 сховатися. Остання пішла до протилежного, від хвіртки, краю будинку, де він до неї приєднався. Потерпіла вийшла з будинку та пішла в протилежному, від них, напрямку. Він, залишивши ОСОБА_10 , зайшов до будинку ОСОБА_15 , заховався у ванній кімнаті, та, дочекавшись повернення потерпілої, повалив її на підлогу, зв`язав руки і ноги та вимагав гроші і золоті вироби. Ударів їй не наносив, шапки типу «балаклава» в нього не було, але ОСОБА_15 його не бачила, так як він закрив їй очі в`язаною шапкою. Забравши грошові кошти та мобільний телефон потерпілої, вийшов на вулицю і пішов в сторону автобусної зупинки. По дорозі зустрів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а на зупинці - ОСОБА_17 . Віддав ОСОБА_9 грошові кошти в сумі, яка перевищувала 35 грн., які він витягнув з кишені куртки потерпілої. Телефон ОСОБА_15 віддав ОСОБА_10 , цього ж вечора, у неї вдома . Підтвердив, що був вдягненийё в темний одяг.
За показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 слідує, що він вини не визнає. 25.12.2017 року вживав алкогольні напої на подвір`ї ОСОБА_18 , неподалік ресторану «Горинь», в м.Ізяслав, де зустрів ОСОБА_8 , який запропонував придбати алкогольні напої домашнього виготовлення, в іншому місці, на що він погодився. По дорозі зайшли до місця проживання ОСОБА_10 . Після цього, він, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 вирушили до місця проживання ОСОБА_15 . Зайшовши на подвір`я будинку, останньої, він та ОСОБА_17 , за наказом ОСОБА_8 , повернулися на вулицю та відійшли від хвіртки на кілька метрів, звідки вхід до будинку ОСОБА_15 видно не було. При цьому ОСОБА_17 пішов на пошуки цигарок, а він, почекавши 5-7 хвилин, повернувся до хвіртки, де побачив ОСОБА_10 , якій допоміг відкрити хвіртку, вийти за межі двору потерпілої і вони попрямували в сторону автобусної зупинки. ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_8 зайшов до будинку ОСОБА_15 . Через 10-12 хвилин він їх наздогнав та віддав йому грошові кошти в сумі, що перевищувала 35 грн. Підтвержує, що був одягнений в одяг темного кольору, а також, що був у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з показаннями обвинуваченої ОСОБА_10 , вона винною себе не визнає, стверджує, що 25.12.2017 року прийшла з ОСОБА_17 додому, де були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Пішли з ними, тому що їй і ОСОБА_17 було по дорозі, але, згодом, вирішили йти з ними до місця проживання потерпілої з метою придбання алкогольних напоїв домашнього виготовлення. Коли зайшли на подвір`я ОСОБА_15 , вона з ОСОБА_8 піднялась на сходи ганку, до вхідних дверей будинку, а ОСОБА_9 і ОСОБА_17 вийшли з подвір`я. ОСОБА_8 сказав їй сховатись і вона зайшла за кут будинку, куди одразу прийшов ОСОБА_8 , а згодом він вийшов і зник. Через 2 хвилини вийшла із схованки та пішла до хвіртки, яку не могла відчинити, тому їй допоміг ОСОБА_9 , з яким пішли на автобусну зупинку. По дорозі їх наздогнав ОСОБА_8 .

За показаннями свідка ОСОБА_19 біля 19 год. до неї зателефонувала сусідка ОСОБА_15 та повідомила, щов її будинку, на неї,вчинено напад. Коли із чоловіком ОСОБА_16 прийшли потерпілої, то побачили, що обличчя у неї було припухле із саднами. Вона їм повідомила, що нападників було двоє чи троє. ОСОБА_15 розповіла, що їй зв`язали руки за допомогою електричного кабелю, а ротову порожнину закрили ганчір`ям.
Свідок ОСОБА_16 підтвердив, що приблизно о 18 19 год., неподалік свого будинку,побачив ОСОБА_17 , який ходив по вулиці, а через 10-15 хв. бачив як троє осіб, одягнутих в шапки чорного кольору, відходили від хвіртки сусідки ОСОБА_15 . Одна, із вказаних осіб, була нижча за ростом, приблизно 1,50 м 1,60 м. Як тільки він зайшов до свого будинку, зателефонувала ОСОБА_15 . Коли, з дружиною прийшли до потерпілої, вона повідомила, що на неї напало троє осіб, зв`язали її електричним кабелем. Обличчя потерпілої було в саднах.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_17 , в кінці грудня 2017 року,увечері, він, з ОСОБА_10 , прийшов до її будинку, по АДРЕСА_3 , де, крім матері та вітчима, перебували ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виходили в коридор будинку і про щось розмовляли. В подальшому, він, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вийшли з будинку та пішли разом. В цей час, ОСОБА_8 запропонував піти і придбати алкогольні напої домашнього виготовлення, на що він погодився. Щоб хтось з присутніх давав грошові кошти ОСОБА_8 , для придбання алкогольних напоїв, не бачив. Зайшовши на подвір`я потерпілої, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підійшли до вхідних дверей, а він та ОСОБА_9 повернулися на вулицю та відійшли в сторону. Через короткий проміжок часу, менше ніж через хвилину, ОСОБА_9 сказав, що піде забере ОСОБА_10 з території домогосподарства ОСОБА_15 . Не побачивши нікого, біля входу в двір ОСОБА_15 , він пішов в сторону автобусної зупинки. Через хвилин 5-10 на автобусну зупинку прийшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та повідомили, що алкогольних напоїв немає. При цьому ОСОБА_10 показала мобільний телефон «Нокіа» темно-сірого кольору і повідомила, що їй телефон дав ОСОБА_8 . Обвинувачена ОСОБА_10 , в той вечір, була вдягнена в темний верхній одяг та темну шапку.
Окрім того, винуватість ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підтверджується даними протоколу огляду місця події від 25.12.2017 року будинку потерпілої, під час якого, в кімнаті № НОМЕР_2 , де зі слів ОСОБА_15 , на неї був вчинений напад, виявлено, що обстановка порушена, а на підлозі знаходяться жіночі халат та хустка, пояс від халату, металевий дріт з ізоляцією білого кольору. Крім того в кімнаті №2 виявлено, що обстановка порушена, на підлозі знайдено вітальну листівку, металевий ґудзик, у кімнаті №3 виявлено порушене розташування предметів, а також виявлено жіночу сумку білого кольору, у якій наявний гаманець чорного кольору із вставкою у вигляді квітки. Вказані предмети було вилучено в ході огляду. Крім того зроблено та вилучено змиви з дверної ручки ванної кімнати та ручки дверей шафи. Зазначене підтверджується протоколом огляду місця події від 25.12.2017 року з доданими фототаблицями та відеозаписом (т.2 а.с.12-41), ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 26.12.2017 року (т.2 а.с.44), заявою потерпілої (т.2 а.с.11).
Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 25.12.2017 року з фототаблицями (т.2 а.с.84-99) ОСОБА_9 , під час проведення огляду його помешкання, добровільно видав грошові кошти в сумі 144 гривні, які за його твердженням, викрав, цього ж дня, в м.Ізяславі, в невідомої йому особи жіночої статі.
Згідно з даними протоколу огляду місця події від 25.12.2017 року (т.2 а.с.107-108), ОСОБА_20 , під час огляду її житла, добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон марки «Nokia» моделі С2-01 темного кольору із вставками сірого кольору.
03.01.2018 року вилучений у ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Nokia» моделі С2-01 був оглянутий слідчим ОСОБА_21 , що підтверджується протоколом від 03.01.2018 року з відеозаписом (т.2 а.с.65-67) та пред`явлений для впізнання потерпілій ОСОБА_15 .
Відповідно до даних протоколу пред`явлення речей для впізнання від 03.01.2018 року з відеозаписом (т.2 а.с.62-64), потерпіла ОСОБА_15 ствердила, що пред`явлений для впізнання, серед інших, телефон належить їй та був викрадений, під час вчиненого на неї нападу 25.12.2017 року.
Під час проведеного огляду мобільного телефону марки «Nokia» моделі С2-01 було встановлено, що сім-карта мобільного оператора в ньому відсутня, а номером ІМЕІ є № НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом огляду предмету від 10.01.2018 року з доданим відеодиском (т.2 а.с.68-70).
Відповідно до даних висновку експерта №12.1-0038:18 від 22.01.2018 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia» моделі С2-01, станом на 25.12.2017 року становить 366 грн. 67 коп.
Згідно з даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.12.2017 року (т.2 а.с.132-136), під час затримання ОСОБА_8 , в останнього було вилучено грошові кошти в сумі 313 грн.
З даних рапорту від 25.12.2017 року (т.2 а.с.9) слідує, що 25.12.2017 року о 18 годині 40 хвилин на службу «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_19 про те, що 25.12.2017 року о 18 годині 39 хвилин до сусідки ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_5 , зайшли троє невідомих осіб у балаклавах та одязі чорного кольору, нанесли тілесні ушкодження, викрали грошові кошти та мобільний телефон.
Із заяви від 25.12.2017 року, на ім`я начальника Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, вбачається, що ОСОБА_15 просить притягнути до відповідальності саме трьох невідомих осіб, які вчинили розбійний напад на неї, поєднаний з проникненням у житло (т.2 а.с.10).
Крім того, відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи №77 від 07.02.2018 року, №78 від 07.02.2018 року, №79 від 07.02.2018 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 могли в період вчинення інкримінованого їм злочину усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними.
Судом дослідженні усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що докази, зібрані у справі, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Колегія суддів приходить до висновку, що сукупність, наведених у вироку, доказів, яким суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать про доведеність вини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в житло та правильно кваліфікував їх дії за ч.3 ст.187КК України.

З апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 слідує, що він просить закрити кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , оскільки його підзахисний ОСОБА_8 не оспорює наявності самої події кримінального правопорушення, проте заперечує вчинення злочину за попередньою змовою з іншими обвинуваченими, побиття потерпілої ОСОБА_15 , корисливий мотив, поділ ролей між співучасниками злочину, та що вони діяли з єдиним умислом на пограбування потерпілої ОСОБА_15 і що такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджуються дослідженими судом доказами.
Такі доводи сторони захисту та обвинувачених є необґрунтованими, оскільки за результатами судового розгляду, шляхом співставлення показань потерпілої, свідків, даних судово-медичного експертного дослідження, відтворено хронологію розвитку подій розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_15 .
Суд обґрунтовано визнав показання потерпілої достовірними, так як вони підтверджуються іншими, наявними у справі доказами.
Про те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діяли за попереднім зговором між собою, з розподілом ролей, та корисливим мотивом свідчать їх дії, які вони вчиняли щодо потерпілої в її будинку.
Потерпіла ОСОБА_15 стверджувала, що саме троє осіб вчинили на неї напад, з метою заволодіння її майном. Вона впізнала ОСОБА_8 по голосу, чула розмови обвинувачених і визначила, що серед них була особа жіночої статі. ЇЇ повалили на підлогу, зв`язали руки та ноги, наносячи удари по голові, вимагали гроші та золоті вироби. ОСОБА_8 засунув їй в порожнину роту ганчір`я, щоб вона не кричала, та утримував її на підлозі обличчям вниз. Двоє інших осіб шукали в будинку цінні речі. Коли знайшли гроші та мобільний телефон, то забрали їх і вийшли з будинку, ОСОБА_8 пішов за ними.
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на що є посилання в апеляційних скаргах, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України. Доводи захисника ОСОБА_12 про зворотнє позбавлені підстав.
Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви на спростування доводів сторони захисту про невинуватість обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 .
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення злочину й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні цього злочину.
Всупереч твердженням апелянтів, у апеляційних скаргах, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст.84 КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, захисниками та обвинуваченими не наведено.
Посилання захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що суд взяв до уваги лише показання потерпілої ОСОБА_15 та протокол слідчого експерименту з її участю, які не підтверджуються дослідженими доказами, та що ОСОБА_9 на вчиняв розбійного нападу на потерпілу, позбавлені підстав і спростовуються доказами, наведеними у вироку, які підтверджують винуватість, останнього, у вчиненні цього злочину за попередньою змовою з іншими обвинуваченими.
Дослідженими судом доказами спростовуються доводи захисника ОСОБА_11 і про те, що його підзахисний, у вказаний день, не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки сам обвинувачений ОСОБА_9 , в суді першої інстанції, цього не заперечував.
Доводи захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_13 про незаконність вироку, оскільки суд посилається на докази, які викликають сумнів, зокрема, на показання свідка ОСОБА_19 , якій відомо про всі ці обставини зі слів потерпілої, а протоколи слідчих дій та висновки експертиз не підтверджують, що саме ОСОБА_10 брала участь у вчиненні злочину, будь-яким чином сприяла його вчиненню, або заздалегідь обіцяла приховати злочинця, сліди або предмети злочину, що свідчить про однобічність та неповноту досліджень обставин справи позбавлені підстав, так як наведені у вироку докази доповнюють один одного та у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_10 поза розумним сумнівом.
Так, судом першої інстанції перевірялись доводи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про їх непричетність до цього злочину, з огляду на те, що вони в будинок потерпілої не заходили, ніяких незаконних дій щодо неї не вчиняли, як і те, що саме ОСОБА_8 вчинив цей злочин, на що є посилання в апеляційних скаргах захисників та обвинувачених, і визнанні безпідставними.
Суд прийшов до висновку, що напад на потерпілу ОСОБА_15 вчинили троє обвинувачених. Потерпіла не мала жодних підстав для їх обмови, як під час судового розгляду, так і під час проведеного з нею слідчого експерименту. За показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , одразу, після нападу, потерпіла повідомила їм, що нападників було троє. Крім того, свідок ОСОБА_16 підтвердив, що бачив, як від хвіртки домогосподарства ОСОБА_15 відходило саме троє осіб, а свідок ОСОБА_17 , проходячи по вулиці В.Стуса, повз двір ОСОБА_15 , в сторону автобусної зупинки, мав би побачити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за межами вказаного двору, які, за їх словами, в будинок не заходили.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що суд не звернув уваги на відсутність відеозапису з карти пам`яті відеореєстратора, яка б спростувала показання свідка ОСОБА_16 , не спростовує висновки суду про вчинення цього злочину саме обвинуваченими.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що працівники поліції коректували показання потерпілої та свідків є надуманими і не підтверджуються належними та допустимими доказами
Даючи оцінку доводам апеляційних скарг сторони захисту, колегія суддів вважає, що докази винуватості обвинувачених зібрані в даному кримінальному провадженні і досліджені судом першої інстанції відповідають вимогам належності і допустимості є достатніми для висновку про скоєння саме ними, інкримінованого їм злочину.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.
Необґрунтованими є доводи апелянтів і щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , правильності кваліфікації їх дій і поставити під сумнів законність та обґрунтованість вироку суду і відповідно до ст. 409 КПК України були б підставою для його скасування, колегією суддів не виявлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в цілому доводи апелянтів про те, що обвинувачені, вказаного, злочину не вчиняли, є безпідставні, тому їх апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з яким погоджується й колегія суддів, суд першої інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема те, що обвинувачені вчинили особливо тяжкий злочин, ОСОБА_8 неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, посередньо характеризується за місцем утримання в Хмельницькому СІЗО, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, ОСОБА_9 раніше судимий, посередньо характеризується за місцем утримання в Хмельницькому СІЗО, що підтверджується характеристикою від 22.02.2018 року, відсутність пом`якшуючих обставин, обставиною, яка обтяжує його покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 не судима в силу ст. 89 КК України, посередньо характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, те, що обвинувачені непрацюючі.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченим покарання в межах санкції ч.3 187 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.

З огляду на особливу суспільну небезпеку вчиненого злочину, призначене ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. З таким покаранням погоджується і колегія суддів і не вбачає підстав для призначення його більш суворого, на що є посилання в апеляційній скарзі потерпілої, або із застосуванням ст.69 чи ст.75 КК України.
В той же час, твердження апеляційної скарги ОСОБА_15 про неправильне вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, частково, заслуговує на увагу.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_15 подала позовну заяву про стягнення з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на її користь, солідарно, на відшкодування моральної шкоди 60 тис.грн.

Однак суд, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, належним чином не навів підстави для відмови в задоволенні цивільного позову, в частині стягнення моральної шкоди, в більшому розмірі, як про це просила потерпіла-цивільний позивач.

Так суд ухвалив стягнути, солідарно, з обвинувачених моральну шкоду в сумі 20тис. грн.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Проте місцевий суд вказаних вимог закону не дотримався.

Так, судом не в повній мірі враховано, що потерпіла, будучи особою похилого віку, перенесла фізичний біль, душевні страждання та хвилювання, яких зазнала у зв`язку з вчиненням щодо неї особливо тяжкого злочину, з нанесенням їй тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, зокрема струсу головного мозку, проникнення в її житло, заволодіння її майном, що цим було порушено її нормальний спосіб життя. Вказане негативно позначилось на її психологічному стані.

Виходячи з характеру вчинених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діянь, що призвели до заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, з врахуванням характеру, обсягу та тривалості страждань потерпілої, а також засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне вирок місцевого суду в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_15 змінити із збільшенням розміру морального відшкодування до 50000 грн., яких буде достатньо для моральної компенсації потерпілій завданих їй моральних страждань від злочину.

Така грошова сума, на думку колегії суддів, є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілої, так і обвинувачених.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є необхідність збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду, в частині вирішення цивільного позову, та збільшити розмір заподіяної потерпілій моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.407, п. 3 ч. 1 ст.408, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_15 задовольнити частково, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з цивільних ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , солідарно, на користь цивільного позивача ОСОБА_15 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 (п`ятдесят) тисяч гривень.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4