Ухвала
Іменем України

18 березня 2019 р.

м. Київ
Справа №738/123/18
Провадження № 51-1193 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 315 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки формально посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, прокурор своїх тверджень належним чином не мотивував та не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання, з огляду на положення ст. 414 КПК України.

Крім того, прокурор оскаржує ухвалу апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме через невідповідність її вимогам ст. 419 КПК України, оскільки судом апеляційної інстанції, на думку прокурора, не спростовані доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
При цьому, прокурор у касаційній скарзі не наводить відповідного обґрунтування щодо незаконності мотивів та висновків, які зазначені апеляційним судом в ухвалі на спростування цих доводів, а також не вказує, які порушення допустив суд апеляційної інстанції при перевірці вказаних доводів і яким чином ці порушення могли перешкодити чи перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3