Номер провадження: 11-кп/785/824/18
Номер справи місцевого суду: 511/518/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.04.2018 року у кримінальному провадженні №0001245, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розалівка, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів та арешту тимчасово вилученого майна,-

встановив:

1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, 30.09.2017 року о 09 годині 01 хвилин, він знаходячись на ринку «Жан», розташованому по вул. Привокзальній, в м. Роздільна Одеської області, з магазину гозптоварів по вул. Привокзальна, 5-в м. Роздільна, у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ПП ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, який виник раптово, переконавшись що за його діями ніхто не слідкує, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав одноконфорочну електричну плиту марки «Термія», коричневого кольору, вартістю 480 грн., яка належить ОСОБА_10 . Після вчинення злочину, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник разом з викраденим майном та розпорядився ним на свій власний розсуд, завдавши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 480 грн.

2. Зміст вимог апеляційних скарг
На даний вирок захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, захисник зазначає, що призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі правопорушника, оскільки ОСОБА_8 визнав себе винним в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою та повністю відшкодував спричинену їй шкоду. Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_8 страждає рядом тяжких захворювань та проходить курс лікування.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить звільнити його від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України та ст. ст. 284-286 КПК України.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовує тим, що його захисник впевнив його визнати вину у скоєному кримінальному правопорушенні, хоча насправді крадіжки не було, він взяв електроплиту, щоб перевірити працює вона чи ні. Прокурором не було надано прямих доказів його вини, відсутні свідки події. Перед потерпілою він вибачився, але коли хотів повернути їй гроші, вона повідомила, що не візьме їх без відома поліції, які не хотіли закривати справу. ОСОБА_8 зазначає, що з потерпілою він повністю розрахувався, претензій в неї до нього не має та в матеріалах справи є заява потерпілої про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України. Також обвинувачений вказує, що судом не враховано, що він є не небезпечним для суспільства, а також не враховані його особисті дані щодо місць роботи.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від своїх попередніх апеляційних вимог та будь-яких клопотань, просив вирок районного суду змінити, пом`якшити йому міру покарання, призначивши штраф.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримав змінені вимоги свого підзахисного.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших учасників судового провадження
Заслухавши суддю-доповідача; думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг, просили вирок районного суду змінити, пом`якшити обвинуваченому міру покарання, призначивши штраф у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив залишити оскаржуваний вирок без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить таких висновків.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод
Стаття 6. Право на справедливий суд
1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
2. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;
c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя;
d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;
e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.
4.2. Кримінальний кодекс України

Стаття 50. Поняття покарання та його мета

1. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

3. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Стаття 51. Види покарань
До осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань:
1) штраф;
2) позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу;
3) позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю;
4) громадські роботи;
5) виправні роботи;
6) службові обмеження для військовослужбовців;
7) конфіскація майна;
8) арешт;
9) обмеження волі;
10) тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців;
11) позбавлення волі на певний строк;
12) довічне позбавлення волі.
Стаття 65. Загальні засади призначення покарання

1. Суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

4.3. Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 2. Завдання кримінального провадження
1. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
2. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
4. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 404. Межі перегляду судом апеляційної інстанції
1. Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
2. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
3. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
4. Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
5. Позиція апеляційного суду
5.1. Щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції
Розгляд справи відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону, апеляційним судом не встановлено (а. с. 72-74).

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації не оспорюється, а тому в апеляційного суду відсутні підстави досліджувати докази у справі, які досліджені судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні змінив апеляційні вимоги, доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації у зміненій апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 404 КПК України, для прийняття рішення на користь обвинуваченого, апеляційним судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

5.2. Щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Під час розгляду справи суд встановив щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , а обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , районним судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середньої тяжкості, та особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання (а. с. 64), відсутність судимостей (а. с. 65), добровільне відшкодування спричиненої злочином шкоди у розмірі 480 грн., наявність на догляді дідуся 1925 року народження (а. с. 53), наявність захворювання хронічний гепатит та енцефалопатія (а. с. 21), наявність досудової доповіді Роздільнянського районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі (а. с. 45-48).

На підставі вищевикладених доказів, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, та останньому правильно призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскаржуваного вироку вбачається, що районний суд в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, внаслідок чого вірно призначив йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі, із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для зміни вироку в частині призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання апеляційним судом не встановлено.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Апеляційний суд вважає, що доводи обвинуваченого та його захисника щодо необхідності пом`якшення призначеного судом покарання, шляхом призначення покарання у виді штрафу, є безпідставними, оскільки обвинувачений та його захисник жодним чином не мотивували їх та не навели суду переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог. Інших доводів, які б не були враховані судом першої інстанції, апеляційному суду надано не було.

Крім цього, згідно вимог апеляційних скарг, апелянти просять змінити вирок, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Діючим кримінальним законодавством передбачено, що, штраф є реальною мірою покарання, а тому є більш тяжким покаранням, ніж позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.

Відповідно до вимог ст. 408 КПК України, не можливо погіршити покарання обвинуваченого шляхом зміни вироку суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що апелянти просили змінити вирок районного суду, переглянувши вирок районного суду в межах апеляційних скарг, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд визнає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.04.2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4