ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
15 квітня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ,
Розглянула у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року, якою скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в заяві адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 від 22 грудня 2018 року повернуто заявникові та матеріали судової справи, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в заяві адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 від 22 грудня 2018 року повернуто заявникові.
На обґрунтування слідчий суддя послався на положення ч.1 ст. 303 КПК України, яка надає можливість оскаржити протягом досудового розслідування до слідчого судді лише такі рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, які вказані у цій правовій нормі та лише в десятиденний строк після вчинення дії, бездіяльності чи прийняття рішення.
Аналізуючи суть скарги та долучених до неї документів, слідчий суддя встановив, що фактично адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подав заяву про кримінальне правопорушення до прокурора Черкаської області, а не до Територіального управління ДБР, 22 грудня 2018 року.
Справа № 757/6387/19-к Апеляційне провадження: №11- сс/824/1974/2019 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_8 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Листом від 29 грудня 2018 року прокуратура Черкаської області повідомила заявникові, що його заява направлена за підслідністю до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві.
21 січня 2019 року адвокат ОСОБА_7 з телефонної розмови дізнався, що його заява надійшла до ТУ ДБР у місті Києві надійшла 9 числа того ж місяця та начальник слідчого відділу ОСОБА_9 визначила слідчого, який має здійснювати досудове розслідування, а конкретно слідчого ОСОБА_10 .
Зі скаргою ж на бездіяльність, що полягала у невнесенні відомостей, викладених в заяві від 22 грудня 2018 року до ЄРДР на ім`я слідчого судді адвокат ОСОБА_7 звернувся лише 6 лютого 2019 року, чим і пропустив встановлений ст. 303 КПК України строк оскарження такої бездіяльності.
При цьому, як визнав слідчий суддя, заявник не заявив клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин десятиденного строку оскарження та не навів жодних поважних причин для його поновлення.
Не погодившись зі вказаним висновком, захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року, задовольнити апеляційну скаргу, скасувати вказану ухвалу слідчого судді, та ухвалити нове рішення, яким визнати бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Києві ОСОБА_10 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в заяві від 22 грудня 2018 року протиправною та зобов`язати цього слідчого внести вказані у цій заяві відомості до ЄРДР.
На обґрунтування апелянт посилається на положення ст. 19 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», Закони України «Про судоустрій і статус суддів», « Про доступ до судових рішень», ст. ст. 214, 304 392, 393, 395 КПК України, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» та зауважує, що слідчий ОСОБА_10 не виконав покладених на нього вказаними вище правовими нормами обов`язків у встановлений ст. 214 КПК України строк в 24 години.
Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги з уточненням, що бездіяльність і до цього часу продовжується, а тому у будь-якому випадку строк її оскарження не було пропущено, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апелянта і учасника апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами судової справи і додатково наданими відомостями, судова колегія визнає наступне.
Конструкція п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України така, що визнає бездіяльністю слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, як і інші види бездіяльності, передбачені у цій правовій нормі, вчиненими у визначений КПК України строк.
Ч.1 ст. 304 КПК України встановлено, що скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності.
Ч.1 ст. 214 КПК України прямо зобов`язує слідчого, прокурора, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Таким чином, вказана процесуальна норма не передбачає можливості направити заяву про кримінальне правопорушення, без внесення негайно, але в строк не більше 24 годин після отримання відомостей до ЄРДР, за підслідністю.
Оскільки заява про кримінальне правопорушення була направлена до прокуратури, то, відповідно до ч. 7 ст. 214 КПК України, якщо відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР вніс прокурор, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.
У цьому конкретному випадку заява про кримінальне правопорушення була направлена до прокуратури Черкаської області, отже саме відповідальна особа цієї прокуратури, прокурор, повинен був у строк до 24 годин, тобто не пізніше кінця робочого дня 23 грудня 2018 року, внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР і не пізніше кінця робочого дня 24 грудня 2018 року передати їх по підслідності до ТУ ДБР, розташованого у місті Києві.
Ця вимога закону прокурором виконана не була, отже, фактично бездіяльність була вчинена не слідчим ДБР ОСОБА_10 , а уповноваженою особою прокуратури Черкаської області.
Відповідно, десятиденний строк оскарження цієї бездіяльності розпочався фактично 25 грудня 2018 року і закінчився 3 січня 2019 року. До того ж, оскаржувати вказану бездіяльність належало не до Печерського районного суду міста Києва, а до того районного суду міста Черкаси, на території юрисдикції якого розміщено прокуратуру Черкаської області
Втім, якщо навіть визнати, як це зробив слідчий суддя в оскарженій ухвалі, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві від 22 грудня 2018 року належало внести до ЄРДР відповідальним працівником ТУ ДБР розташованого у місті Києві або конкретно слідчим ОСОБА_10 з 9 січня 2019 року, то вже в кінці робочого дня 10 січня 2019 року встановлений строк для внесення відомостей до ЄРДР скінчився і з початком робочого дня 11 січня 2019 року бездіяльність була вчинена.
Отже встановлений десятиденний строк оскарження цієї бездіяльності закінчився 21 січня 2019 року.
Оскільки адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді 6 лютого 2019 року, то встановлений строк оскарження такої бездіяльності ним було пропущено, клопотань про поновлення цього строку з наведенням поважних причин вказаного пропуску він не подавав, відсутні міркування щодо причин пропуску строку оскарження вказаної бездіяльності і в апеляційній скарзі та виступі адвоката ОСОБА_5 в апеляційному засіданні.
В силу викладеного вище, слідчий суддя прийшов до законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення про необхідність повернути скаргу на згадану бездіяльність особі, яка її подала, тобто адвокату ОСОБА_7 .
На цих підставах, інші посилання апелянта на норми Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», Закони України «Про судоустрій і статус суддів», « Про доступ до судових рішень», ст. ст. 214, 304 392, 393, 395 КПК України, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» є безпредметним, юридично неспроможним застосуванням тих процесуальних норм, які у цьому випадку застосуванню не підлягають, а тому вказані посилання судова колегія відхиляє.
Таким чином, колегія суддів визнає, що слідчий суддя прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення в оскарженій ухвалі від 13 лютого 2019 року, яке зі вказаних підстав зміні чи скасуванню не підлягає та відмовляє в задоволенні апеляційних вимог.
Отже, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, судова колегія, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2019 року, якою скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в заяві адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 від 22 грудня 2018 року повернуто заявникові залишити без задоволення, а вказану ухвалу слідчого судді, - без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: