Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
201/7805/17: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту; Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.
Надіслано судом: 24.04.2019. Зареєстровано: 25.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 02.05.2019.
Дата набрання законної сили: 27.05.2019
Номер судового провадження: 1-кп/201/58/2019
Справа № 201/7805/17
Провадження № 1кп/201/58/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000830 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олексіївка Юріївського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. ОСОБА_3 , будучи відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 1 о/с від 07.11.2015 призначеним на посаду поліцейського полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області та являючись службовою особою - працівником правоохоронного органу, до службових обов`язків якого згідно з наказом т.в.о. командира ППСПОП «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області № 134 від 04.08.2016 належить зберігання номерного знаку «ДН 0123», закріпленого за автомобілем «Опель Монтерей», 1994 року виготовлення, колір камуфляж, вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

21 березня 2017 року, приблизно о 13.40 год. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Опель Монтерей», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на зеленому фоні, рухаючись заднім ходом по вул. Чернишевського від пр.Гагаріна у напрямку вул. Писаржевського, у місці заїзду до будинку № 11 на вул. Чернишевського у Соборному районі м. Дніпро, проявляючи злочинну недбалість та будучи вкрай неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода похилого віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка нерухомо стояла у місці заїзду до будинку № 11 на вул. Чернишевського у м. Дніпро, на шляху руху вказаного автомобіля, позаду нього, порушуючи Правила дорожнього руху, а саме: п. 10.9 згідно якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки або перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися по допомогу до інших осіб, заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, в результаті чого допустив наїзд задньою частиною вказаного службового автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , на її правий бік та праву руку, від чого остання впала на дорогу в результаті чого потерпілій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1170 е від 21.04.2017 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому головчастого возвишення лівої плечової кістки, дефекту кісткової тканини в області латерального мищелку та головчастого возвишення, синця тильної поверхні правої кисті, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривали розлад здоров`я, понад 3 тижні (більш, як 21 день).

ІІ. Позиція обвинуваченого.

2. 21 березня 2017 року він керував автомобілем «Опель Монтерей», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на зеленому фоні рухаючись по вул.. Чернишевського з боку вул.. Пісаржевського в напрямку пр.. Гагаріна. Разом з ним в автомобілі знаходився його товариш ОСОБА_8 . Під`їхавши до «Нагорки» (вул.. Чернишевського в м. Дніпро), обвинувачений зупинив автомобіль біля правого узбіччя, капотом в бік пр.. Гагаріна, фактично перегородивши виїзд з двору будинку № 11 по вул.. Чернишевського, ввімкнув аварійні вогні і почав чекати ОСОБА_8 , який пішов до ТЦ «Нагорний». Приблизно через 5 хв. з двору виїздив автомобіль і, щоб надати йому дорогу, обвинувачений проїхав вперед приблизно на метр, заїхавши при цьому правим переднім колесом на бордюрний камінь та зупинився так, що на відстані 50 см. від правого габариту його автомобіля, знаходилось дерево. Коли автомобіль виїхав з двору, обвинувачений ввімкнув задню швидкість, подав звуковий сигнал і почав відкачуватись. Однак прокотившись не більш як 30 см., почув крик. Він зупинився, вийшов і побачив потерпілу, яка сиділа на землі позаду його автомобіля на відстані близько 1 метра, була одягнена в білий халат, лівий бік якого був брудний від падіння на дорогу. Поруч неї лежали продукти харчування і вона скаржилась на те, що обвинувачений її збив. Обвинувачений викликав лікарів та поліцейських, зателефонував ОСОБА_8 і намагався надати потерпілій першу допомогу, однак вона відмовлялась та весь час скаржилась на біль в лівій руці. Через деякий час прийшов ОСОБА_8 , приїхала швидка і обвинувачений допоміг потерпілій зайти до автомобіля медиків. Ще через деякий час приїхали поліцейські та інспекція з особового складу, яку здійснювали огляд місця події. При цьому коли приїхали поліцейські швидка ще була на місці пригоди. Весь цей час обвинувачений свій автомобіль не переміщував і йому не було сенсу це робити, так як було багато свідків і будь-які маніпуляції з автомобілем не могли залишитись непоміченими. Обвинувачений дізнався в яку лікарню повезуть потерпілу та після медогляду поїхав до лікарні, де з`ясував, що потерпіла вже вдома і, за її згодою, приїхав до неї додому, де познайомився з сином потерпілої, який фактично почав вимагати у обвинуваченого 10000 доларів. На протязі близько двох тижнів обвинувачений спілкувався з потерпілою, намагаючись надати матеріальну допомогу і весь цей час син потерпілої продовжував натякати на необхідність передачі коштів за вирішення питання щодо кримінального провадження. Не вважаючи себе взагалі винним у наїзді на потерпілу обвинувачений звернувся до захисника і припинив будь-яке спілкування з сином потерпілої. Він вважає, що наїзду не було, а потерпіла, намагаючись перейти дорогу у невстановленому для цього місці, попала ногою у вибоїну, яка там знаходиться, від чого впала на землю і отримала ушкодження, а той факт що в цей час обвинувачений почав рух автомобіля, злякав потерпілу, вона почала кричати і чомусь сприйняла, що на неї було скоєно наїзд. В обґрунтування того, що наїзду не було обвинувачений посилається на відсутність будь-якого забруднення на халаті потерпілої з правого боку (бік яким могло відбутись контактування), в той час як його автомобіль після повернення з АТО був дуже брудним і не міг не залишити слідів. Також на користь своєї версії подій обвинувачений посилається на невідповідність тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої в день ДТП, тим ушкодженням, які виявлені у неї в подальшому в ході проведення СМЕ.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

3. Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 21.03.2017 близько 14 години вона йшла по пішохідній доріжці вул. Чернишевського з боку пр. Гагаріна в бік вул.. Пісаржевського і по ходу руху пройшла великий автомобіль типу Джип пятнистого кольору, який стояв на пішохідній доріжці передом до пр. Гагаріна. Пройшовши автомобіль, вона опинилась біля дворового виїзду та вирішила перейти дорогу вул.. Чернишевського. З цією метою вона підійшла до дороги і опинилась позаду автомобіля Джип. Вона подивилась на завантаженість дороги і так як в цьому місці не було переходу, вона вирішила повернутись назад на пр. Гагаріна, щоб перейти дорогу на переході. Зненацька вона побачила, що ОСОБА_9 почав рухатись назад, вдарив її в праву руку від чого вона впала на землю на лівий бік, а сумка, яка була у неї в лівій руці впала на землю та з неї висипались молочні продукти. Вона почала голосно кричати, так як зрозуміла, що якщо її крики не почують, то машина її переїде. Автомобіль зупинився, з нього вийшли двоє чоловіків з-за керма обвинувачений, а з іншого боку молодий чоловік, які почали їй допомагати. Хтось викликав швидку і потерпілу забрали до 16-ї лікарні, де зробили знімок руки і повідомили, що у неї скоріш за все забій. Вона поїхала додому, а наступного дня звернулась до лікаря в лікарню МВС, який подивився знімки і не виявив перелому. На протязі наступних декількох днів рука постійно боліла, коли потерпіла їхала в машині, то рука «хрустіла», потім вона почала змінювати колір і лише 30.03.2017 лікарі встановили у потерпілої перелом та почали лікування. Обвинувачений приїжджав до лікарні, вибачався та допоміг її грошима в розмірі 1000 грн. Потерпіла стверджує, що автомобіль обвинуваченого стояв не на проїжджій частині, а на пішохідній зоні саме так як вона показувала в ході слідчого експерименту.

4. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений його підлеглий і в той день вони на автомобілі «Опель Монтерей» під керуванням обвинуваченого рухались по вул.. Чернишевського в бік пр.. Гагаріна, коли свідок попросив обвинуваченого зупинитись напроти ТЦ «Нагорний», щоб зняти кошти у банкомату. Обвинувачений зупинив автомобіль біля правого узбіччя, заїхавши правими колесами на бордюр, ввімкнув аварійні ліхтарі і свідок пішов до ТЦ. Через деякий час йому зателефонував обвинувачений і попросив якнайшвидше повернутись. Підходячи до місця розташування автомобіля свідок побачив, що автомобіль знаходиться на тому ж місці, лише змістився назад приблизно на 1 метр, заднє праве колесо вже не на бордюрі, а на проїжджій частині, а обвинувачений надає допомогу жінці в білому халаті, який був забруднений. Вони викликали медиків та поліцейських, медики забрали потерпілу і вони ще були на місці коли приїхали поліцейські, які оглядали місце події. Автомобіль «Опель Монтерей» при цьому не переміщувався.

5. Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем фельдшером. В день ДТП вона була на чергуванні, коли отримала виклик на вул. Чернишевського в районі магазину «Варус» (ТЦ «Нагорний»). Коли вона приїхала на виклик, то побачила, що неподалік від виїзду з двору на пішохідній доріжці всіма чотирма колесам ближче до паркану, який розділяє пішохідну доріжку і проїжджу частину, стояв Джип зеленого кольору. Неподалік джипу знаходились два чоловіки у формі, а також на стільці сиділа жінка, яка стогнала і плакала. Неподалік неї був розірваний пакет з молочними продуктами. Зі слів жінки її збив джип, коли їхав назад від чого вона впала та скаржилась на болі в правому стегні та руці. Шляхом опитування на скарги, пальпації та поверхневого огляду в ході якого потерпіла зняла тільки пальто, свідком було діагностовано забій правого стегна, та підозра на закритий перелом променевої кістки справа. Свідок наклала шину, вколола наркотичний засіб і направила потерпілу в лікарню.

6. Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він являється чоловіком потерпілої. 21.03.2017 йому зателефонувала дружина його брата, яка повідомила, що на потерпілу наїхав автомобіль. Свідок поїхав до лікарні де зустрів дружину. За час лікування вони витратили свої грошові кошти і на час допиту потерпіла страждає, так як не може сама одягнутись, вбутись, помитись.

7. Протокол огляду місця події від 21.03.2017 (т. 3 а.с. 6) з якого вбачається, що автомобіль «Опель Монтерей» має пошкодження у виді розбитого правого переднього покажчика повороту, розбитої накладки на освітлювальний прилад задніх номерів, пошкоджена права частина заднього бамперу. Автомобіль розташований капотом в бік пр.. Гагаріна, правими колесами на пішохідній зоні, лівими - на проїжджій частині, в безпосередній близькості від виїзду з дворового проїзду. І хоча на схемі огляду місця події не зображено місце розташування продуктів харчування, які випали з пакету потерпілої, однак на фотографіях до протоколу чітко видно, що пакет лежить безпосередньо за автомобілем.

8. Фотографією з місця події, наданою стороною захисту (т. 3 а.с. 114-115) на якій зображено розташування автомобіля «Опель Монтерей», а саме, переднім правим колесом на бордюрі, заднє праве колесо на початку дворового проїзду, ліві колеса на проїжджій частині вул.. Чернишевського, пакет та продукти харчування знаходяться безпосередньо за автомобілем, приблизно в 1-2 метрах від правого переднього габариту автомобіля розміщене дерево.

9. Протокол слідчого експерименту, проведеного 23.05.2017 за участі потерпілої ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 146) в ході якого встановлено, що автомобіль «Опель Монтерей» розташовувався на тротуарі поблизу будинку № 11 по вул. Чернишевського, місце наїзду на потерпілу знаходиться на відстані 7,3 м. від будинку № 11, 1,4 м. від краю проїжджої частини, потерпіла вказала механізм падіння, а саме, від удару задньою частиною автомобіля у правий бік, в тому числі у праву руку та стегно, впала на лікоть лівої руки та після цього на спину, в результаті чого відчула сильний біль в руці. В ході замірів виступаючих частин автомобіля встановлено, що вони знаходяться на висоті 34, 47 та 97 см., а в ході замірів потерпілої встановлено, що її кисті знаходяться на висоті 73-75 см.

10. Протокол слідчого експерименту, проведеного 24.05.2017 за участі обвинуваченого ОСОБА_3 (т. 3 а.с. 157) в ході якого встановлено, що автомобіль «Опель Монтерей» розташовувався правими колесами на бордюрному камені поблизу б. 11 вул. Чернишевського, задньою частиною до в`їзду у двір цього будинку, вказав механізм руху назад на 80 см., вказав місцезнаходження потерпілої, коли він її побачив вийшовши з автомобіля, а саме біля вибоїни на відстані 45 см. від умовного краю проїжджої частини вул. Чернишевського та 1,2 м. від задньої частини автомобіля після його пересування назад на 80 см.

11. Протокол слідчого експерименту, проведеного 24.05.2017 за участі свідка ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 163) в ході якого встановлено місцезнаходження потерпілої, яка сиділа на землі поблизу вибоїни на дорозі, а саме на відстані 45 см. від умовного краю проїжджої частини вул. Чернишевського та 1,2 м. від задньої частини автомобіля.

12. Висновок експерта № 6/10.1-332 від 21.04.2017 (т. 1 а.с. 49) згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Монтерей» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.9 ПДР, при заданому механізмі подій його дії не відповідали вимогам п. 10.9. ПДР, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Техічна можливість уникнути ДТП для обвинуваченого визначалась шляхом виконання ним п. 10.9. ПДР для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

13 Висновок експерта № 2520-17 від 26.09.2017 судової автотехнічної експертизи (т. 1 а.с. 129) згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Монтерей» ОСОБА_3 перед початком маневрування (відновлення руху та здійснення переміщення заднім ходом) повинен був переконатись у безпеці даного маневру, тобто діяти у відповідності з вимогами п. 10.1, 10.9 ПДР, він мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом дотримання вимог п. 10.1, 10.9 ПДР, в діях водія вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 10.9 ПДР, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з ДТП. Відповіді експерта на інші питання фактично дані з доказів, які описані вище.

14. Супровідний листок КЗ ДС ШМД ДОР (т. 3 а.с. 109) згідно якого лікарем швидкої допомоги 21.03.2017 діагностовано перелом лівої плечової кістки у потерпілої.

15. Довідка КЗ ДМКЛ № 16 від 21.03.2017 згідно якої у ОСОБА_6 діагностовано забій лівого ліктьового суглоба, лівого передпліччя та лівого колінного суглоба. (т. 3 а.с. 14)

16. Довідка КЗ ДМКЛ № 16 від 03.04.2017 згідно якої ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні у цій установі з 30.03.2017 з діагнозом закритий перелом головчастого возвишення лівої плечової кістки зі зміщенням уламків (т. 3 а.с. 15)

17. Висновок експерта № 1170е від 21.04.2017 (т. 3 а.с. 27) згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді закритого перелому головчастого возвишення лівої плечової кістки, дефекту кісткової тканини в області латерального мищелку та головчастого возвишення, синця тильної поверхні правої кисті, які могли виникнути від виступаючих частин автомобіля можливим послідуючим падінням, виникли незадовго до звернення до лікувального закладу (21.03.2017) та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

18. Висновок експерта № 1683е від 30.05.2017 (т. 3 а.с. 206) згідно якого тілесні ушкодження виявлені у потерпілої могли утворитись з наступних фаз ДТП: первинний контакт виступаючими частинами рухаючогося автомобіля в область тильної поверхні правої кисті, про що свідчить наявність синця на тильній поверхні правої кисті, з послідуючим падінням на тверде покриття та ударі лівою верхньою кінцівкою (ліктьовим суглобом) про що свідчить наявність перелому головчастого возвишення лівої плечової кістки. Тілесні ушкодження, що виявлені у потерпілої не суперечать механізму їх утворення на які вказує потерпіла під час слідчого експерименту 23.05.2017

19. Наказ № 404 о/с від 08.10.2014, 1 о/с від 07.11.2015 якими ОСОБА_3 призначено на посаду поліцейського ППСПОП «Дніпро-1» (т.3 а.с. 119,120)

20. Наказ № 134 від 16.08.2016 , яким на автомобіль «Опель Монтерей» затверджено номерний знак НОМЕР_1 та призначеного відповідальним за його зберігання ОСОБА_3 (т. 3 а.с. 123)

ІV. Оцінка Суду.

21.Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, який йому інкримінуються Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні (див. пункти 3-20).

22.З іншого боку обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником в підтвердження невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України надано заперечувальні показання обвинуваченого, фотознімки з місця події і висновок експерта. (див. пункт 2, 8, 13).

23.В першу чергу Суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження.

Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст.

Так, із частини другоїстатті 17 КПКможна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом» перед застосовуванням якого Суд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яка передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

Ізстатті 94 КПКвипливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.

В даній справі, враховуючи обставини, які підлягають встановленню, є застосовними обидва вказані стандарти. Застосування одного з них без іншого може призвести до хибних висновків, що недопустимо у провадженні в якому вирішуються важливі питання, що впливають на життя обвинуваченого та потерпілої.

24. Оцінюючи надані сторонами докази з точки зору належності, Суд вважає, що вони підтверджують обставини, які підлягають доказуванню та мають значення для кримінального провадження, а отже є належними.

25. Оцінюючи надані сторонами докази з точку зору їх допустимості, Суд не знаходить підстав стверджувати, що вони отримані з порушенням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.

26. Сторонами кримінального провадження та потерпілою не оспорюються місце події, дата та її час, зазначені в обвинувальному акті і ці обставини підтверджуються додатково протоколом огляду місця події (див п. 7) та показаннями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_10 (див. п. 4, 5).

27. Також ніким з учасників події не оспорюється факт того, що автомобіль «Опель Монтерей» був під керуванням обвинуваченого та рухався заднім ходом в момент події (див. п. 2, 3, 10).

28. Важливим спірним питанням є факт контактування автомобіля з потерпілою.

29. Вирішуючи це питання, Суд виходить з аналізу доказів та за критеріями доведення, які зазначені судом, вважає за необхідне вказати, що потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що на неї здійснено наїзд автомобілем «Опель Монтерей» (див. п. 3), обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що коли він вийшов з автомобіля до потерпілої, то та говорила, що він здійснив на неї наїзд (див п. 2), свідок ОСОБА_10 повідомила, що потерпіла говорила на місці події, що на неї здійснено наїзд автомобілем (див п. 5), свідок ОСОБА_11 , який забирав потерпілу з лікарні повідомив, що на потерпілу здійснено наїзд автомобілем (див п. 6)

30. Водночас ОСОБА_3 заперечував факт наїзду посилаючись на те, що кисті руки потерпілої на якій виявлено пошкодження начебто від автомобіля не знаходяться на висоті виступаючих частина автомобіля (див. п. 2, 9), безпосередньо після події у ОСОБА_6 не було виявлено синця на кисті правої руки (див п. 14, 15), потерпіла впала внаслідок падіння її ноги у вибоїну (див. п. 2, 9, 10, 11), перелом у потерпілої виявлено лише через 9 днів після події (див. п. 16), її білий халат в момент події не був забруднений з правого боку, зважаючи на те, що автомобіль був дуже брудний і не міг не залишити сліди.

31. Також оцінюючі в сукупності протокол огляду місця події (п. 7), показання обвинуваченого (п. 2), потерпілої (п. 3) і свідка ОСОБА_8 (п. 4), суд приходить до висновку про те, що пошкодження виявлені на задній частині автомобіля в момент огляду не можна ідентифікувати як пошкодження що виникли внаслідок контактування з потерпілою, оскільки жоден з учасників не повідомляв про те, що після ДТП автомобіль отримав пошкодження та на місці ДТП не виявлено будь-яких слідів (осип і т.д.), які б свідчили про те, що пошкодження виникли саме на цьому місці.

32. Даючи оцінку всім цим доказам та доводам, суд приходить до висновку, що факт контактування автомобіля з потерпілою мав місце, що підтверджується прямими показами потерпілої, які в свою чергу підтвердженні показаннями очевидців про послідовність показів потерпілої з моменту події до сьогоднішнього дня. Опосередковано, такий факт підтверджується також протоколом слідчого експерименту за участі потерпілої (див. п. 9) та висновками медичної експертизи (див. п. 17, 18) якими встановлено синець на тильній стороні кисті та відповідність механізму наїзду і падіння потерпілої, тим тілесним ушкодженням, які у неї виявлені.

33. Водночас доводи ОСОБА_3 не усувають переконання в тому, що факт контактування автомобіля і потерпілої мали місце, так як ці доводи основані на припущеннях. Так, кисть людини знаходиться в безперервному русі і важко передбачити де вона може опинитись в той чи інший момент (наприклад при виявлені небезпеки людині інстинктивно піднімає руку з метою захисту). Також синець на кисті міг виникнути не лише від виступаючих частин автомобіля, а і від частин які очевидно не виступають (наприклад, якщо виступаючи частини не торкнули інших частин людини в силу положення тіла або інших чинників).

34. Факт відсутності опису синця кисті в первинних довідках лікарів може бути пояснений тим, що лікарі не являються медичними експертами і описують лише ті ушкодження, які мають значення для життя і здоров`я людини, тому природньо могли не описати синець. В той час як вже експерт (див. п. 17) звернув увагу на синець і за його кольором та контурами визначив приблизний час його походження , який співпадає з датою події.

35. Факт падіння потерпілої у вибоїну не підтверджений жодними доказами і є лише припущенням, яке спростовується вищеописаними висновками (див. п. 31), а відсутність забруднення на халаті з правого боку не може однозначно свідчити про те, що контактування з брудним автомобілем не було, тим паче, що свідки події повідомляли, що халат був брудний, однак локалізацію забруднення не уточнювали (див. п. 4).

36. Оскільки факт контактування автомобіля з потерпілою доведено, наступним питанням, яке підлягає вирішенню є місце такого контактування і падіння потерпілої, оскільки саме від відповіді на це питання може залежати відповідь на наступне спірне питання: де ж саме знаходився автомобіль до моменту початку свого руху?

37. Вирішуючи це питання, суд оцінює протокол огляду місця події з фотознімками, фотознімки, надані стороною захисту, протоколи слідчих експериментів (див п. 7, 8, 9, 10, 11), які не містять між собою суттєвих суперечностей і дозволяють дійти висновку, що падіння потерпілої відбулось саме біля вибоїни, що розташована на виїзді з двору будинку АДРЕСА_2 , на перехрещені з умовною лінією проїжджої частини вул. Чернишевського (див. п. 10), що підтверджується крім показань учасників також місцем розсипу продуктів харчування, які випали з рук потерпілої.

38. Наступним спірним питанням є місцезнаходження автомобіля до початку його руху заднім ходом.

39. Так, стороною обвинувачення зазначено, що автомобіль рухався заднім ходом по вул. Чернишевського, без уточнення чи по проїжджій частині чи по тротуару. Обвинувачений стверджує, що рух відбувався саме по проїжджій частині (див п. 2), в той час як потерпіла стверджувала, що рух відбувався на тротуарі, а після наїзду на неї обвинуваченим було переставлено автомобіль. (див. п 3)

41. Оцінюючи докази та доводи надані сторонами, суд вказує на те, що безпосередніх очевидців події органом досудового слідства не встановлено. Також, незважаючи на розбіжності в показаннях обвинуваченого і потерпілої щодо місцезнаходження автомобіля до початку руху, слідчим не вчинено дій на усунення цих розбіжностей, хоча б шляхом допиту поліцейських які виїжджали на місце події, водія швидкої допомоги з приводу того чи перебували ці дві служби одночасно на місці події, чи поліцейські приїхали вже після від`їзду медиків, що давало можливість переставити автомобіль. Також сторонами кримінального провадження і потерпілим не поставлено перед судом цього питання, суд же, зберігаючи неупередженість та дотримуючись принципу диспозитивності, не має права самостійно ініціювати це питання, оскільки в такому випадку судовий розгляд перейде зі змагального в інквізиційний, що суперечить чинному законодавству та створює суттєвий ризик порушення справедливості судового провадження в цілому.

41. Оцінюючи доводи обвинуваченого і потерпілої в сукупності з доказами суд приходить до висновку, що встановлене судом місце наїзду на потерпілу очевидно не вказує на місцерозташування автомобіля до наїзду, оскільки і в разі його знаходження на проїжджій частині і в разі його знаходження на тротуарі, згідно протоколів слідчих експериментів (див п. 9, 10, 11) наїзд на потерпілу у встановленому судом місці не виключається.

42. З очевидно незацікавлених свідків місця розташування автомобіля є лише свідок ОСОБА_10 (див. п. 5), яка в судовому засіданні чітко пояснила, що автомобіль знаходився на тротуарі всіма чотирма колесами і вона про це чітко вказувала на досудовому слідстві.

43. Враховуючи те, що обвинувачений та свідок ОСОБА_8 , який є керівником обвинуваченого, очевидно зацікавлені в уникненні відповідальності за паркування автомобіля з грубим порушенням ПДР, могли вчинити дії направлені на зміну місця паркування автомобіля в період між відїздом медиків та приїздом поліцейських, суд вважає за необхідне прийняти за основу показання свідка ОСОБА_10 і встановити, що до відновлення руху автомобіль знаходився на тротуарі.

44. Необхідні відмітити, що даний факт на кваліфікацію дій обвинуваченого не впливає і встановлюється судом виключно з метою усунення суперечностей, які виникли в ході судового розгляду.

45. Далі, висновки судово-медичних експертиз (див п. 17, 18) свідчать що внаслідок наїзду на потерпілу останній спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого перелому головчастого возвишення лівої плечової кістки, дефекту кісткової тканини в області латерального мищелку та головчастого возвишення, синця тильної поверхні правої кисті. (див п. 17, 18)

46. Вказані тілесні ушкодження очевидно виникли внаслідок падіння потерпілої від наїзду на неї автомобілем, що підтверджується протоколами слідчих експериментів в сукупності з показаннями потерпілої, свідків та висновками експертиз, (див п. 3, 5, 7-9, 13-18) а заперечення сторони захисту стосовно того, що не встановлено час отримання тілесних ушкоджень потерпілою суд не приймає до уваги.

47. Так, при первинному огляді лікарем швидкої допомоги було попередньо діагностовано перелом (див п.5, 14). В подальшому у лікарні цей діагноз не підтвердили, але й не спростовували (див. п. 15), а вже 30.03.2017 діагноз перелом підтвердився (див п. 16). Доказів чи бодай будь-яких натяків на те, що потерпіла могла отримати таке пошкодження деінде суду не надано, а тому, застосовуючи описані судом вище критерії доведення поза розумним сумнівом та внутрішнього переконання, суд вважає встановленим, що ушкодження потерпіла отримала саме внаслідок ДТП.

48. Висновки експертів автотехніків (див п. 12, 13) однозначно свідчать про те, що обвинувачений у тій дорожній обстановці повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.9 ПДР, його дії не відповідали вимогам цієї норми, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП і, відповідно спричиненням середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій.

49. Отже вищевказаний аналіз доказів по справі, дає підстави Суду зробити висновки, що вина ОСОБА_3 доведена в повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

50. Необхідно зазначити, що в ході досудового слідства стороною захисту було ініційовано проведення автотехнічної експертизи на вирішення якої поставлено ряд питань, які не відносяться до цього виду експертиз, відповіді на які очевидно випливають з доказів, зібраних під час досудового слідства та відповіді на які не потребують спеціальних знань, що висвітлено у висновку експерта (див п. 18).

51 Під час судового розгляду стороною захисту двічі ініційовано призначення додаткової комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної та експертизи стану доріг і дорожніх умов, в задоволені яких відмовлено. Оскільки на час розгляду клопотання сторони захисту про призначення експертиз суд був зв`язаний забороною надавати оцінку доказам наперед, то під час ухвалення вироку вважає за необхідне звернути увагу на те, що призначення такої експертизи безпідставно затягнуло б розгляд справи, так як переважна більшість відповідей на питання поставлені перед експертом очевидно витікає з матеріалів справи і не потребує спеціальних знань. Ці обставини встановлені у вироку і описані вище (див п. 28-48). Інший значний блок питань не має значення для даного кримінального провадження, як то встановлення типу доріг та класифікацію вибоїни і її відповідність вимогам безпеки. Ще один блок питань очевидно не отримав би відповіді з огляду на відсутність вихідних даних необхідних для проведення експертизи.

V. Призначення покарання.

52 При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує:

52.1. ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості;

52.2.наслідки та обставини вчинення злочину;

52.3. данні про особу обвинуваченого, зокрема його вік, те що він має зареєстроване місце проживання, по місцю служби та проживання характеризується позитивно (т. 3 а.с. 51, 55), одружений, має на утриманні малолітню дитину (т. 3 а.с. 56, 57), являється учасником бойових дій та нагороджений відзнаками як регіонального так і всеукраїнського рівнів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т. 3 а.с. 58), на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває;

52.4. відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України;

53. З урахуванням викладеного, а також висновку досудової доповіді, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому достатньо призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки не застосування додаткового покарання створить уяву безкарності водіїв, які порушуючи правила дорожнього руху, наражають на небезпеку суспільство.

54. Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

VІ. Підстави для задоволення цивільного позову

55. Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП в розмірі 22672,14 гривень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

54. Як вбачається з чеків, які надані потерпілою, останньою понесено витрати на лікування в розмірі 9894,48гривень.

55. Водночас, потерпілою не надано жодного доказу призначення ліків, які нею придбані для відновлення свого здоров`я на суму 12 777,66 гривень, як не надано і доказів витрати на оплату за користування транспортом для прибуття до медичних установ, що позбавляє суд можливості оцінити обґрунтованість понесених витрат і, відповідно, визначити розмір матеріальної шкоди, яка спричинена потерпілій.

56. Також судом встановлено, що в чеках містяться медичні препарати, яких немає в переліку медичних виробів, використаних для лікування у відділенні травматології, а саме: септефріл таб.0,2 мг., мефенамінова кіслота, немесил пак. 2г, інгаліпт, вугілля активоване, терафлю, екстра сіль для ванни, діаліпон турбо, а тому витрати на вказані ліки не можуть бути включені у розмір шкоди, спричиненої даним злочином.

57 Також, 03 квітня 2017 року потерпілою було придбано «Набор для остеосинтеза дистального метаепифиза плечевой кости», чек про придбання якого надано як до цивільного позову так і до уточнення до цивільного позову, що є суттєвим, оскільки вартість набору становить 2850,00 грн., а цивільний позивач її враховує двічі, вказуючи на те, що потерпіла продовжує нести матеріальні витрати. Суд вважає, що ці витрати також не можуть бути включені у розмір шкоди, спричиненої злочином.

58. З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що згідно чеків, наданих суду потерпілою, останньою понесено витрати на лікування у сумі 9420,02 гривень і саме цей розмір матеріальної шкоди є встановленим судом і підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої на підставіст. 1166 ЦК України.

59. Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП в розмірі 50000 гривень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

60 Судом в ході розгляду встановлено, що потерпілій протиправними діями обвинуваченого дійсно спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілої за своє життя і здоров`я в момент ДТП, моральних переживаннях в зв`язку ушкодженням здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілої в зв`язку з необхідністю проведення лікування, моральних переживаннях пов`язаних з неможливістю жити життям, якими вона жила раніше, характеру та тривалості немайнових втрат.

61. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачці суд враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, який важко недооцінити, характер немайнових втрат, обставини описані вище, ступінь вини ОСОБА_3 , при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями обвинуваченого в розмірі 10 000 гривень.

VII. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

62.Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно достатті 100КПК України, а саме, автомобіль «Опель Монтерей» номерний знак НОМЕР_1 повернути Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» (т. 3 а.с. 22)

63.Процесуальні витрати по справі в розмірі 703,68 гривень за проведення судової авто технічної експертизи (т. 3 а.с. 48) покладаються на обвинуваченого відповідно достатті 124КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368,370-371,373-374,376 КПК України,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

2. Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9420,02 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

3. Речовий доказ автомобіль «Опель Монтерей» номерний знак НОМЕР_1 повернути Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1».

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 703,68 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...