Ухвала
Іменем України
14 січня 2019 року

м. Київ
провадження № 51 8120 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року з клопотанням про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.
Суть питання та встановлені судом обставини
За вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
28 грудня 2018 року засуджений ОСОБА_4 звернувся з повторною касаційною скаргою до Верховного Суду, у якій просить переглянути рішення судів першої та апеляційної інстанції.
Також ОСОБА_4 подав клопотання, у якому просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження вищезазначених судових рішень.

Мотиви суду
Відповідно до положень ч. 2 ст. 426 КПК України, касаційні скарги на судові рішення, визначені у ч. 1 ст. 424 цього Кодексу, можуть бути подані протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 28 грудня 2018 року, тобто після спливу більше ніж двох років , поза межами визначеного процесуальним законом строку.
Перевіривши доводи засудженого ОСОБА_4 , викладені у касаційній скарзі та клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Клопотання про поновлення пропущеного ним процесуального строку обґрунтовує тим, що він тривалий час лікувався від туберкульозу. Однак засуджений не вказує період та час лікування, доказів на підтвердження такого лікування не надає.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_4 вже звертався до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення йому строку на касаційне оскарження вищезазначених судових рішень. Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року йому було відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки засуджений не навів поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень щодо нього.
Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Ураховуючи викладене, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд не вбачає підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 вказаного строку та відкриття касаційного провадження за поданою ним скаргою, тому касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку касаційного оскарження вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргуна вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5