Справа № 739/1986/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/116/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.015.270.190.000.384, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого 15 січня 2015 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановив:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання і призначенням іспитового строку з випробуванням тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не застосовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 801 грн. 90 коп. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з призначенням покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання судом не враховано вимоги ст. 65, 75 КК України та рекомендації, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» № 7 від 24.10.2003 року та «Про судову діяльність в умовах загострення в Україні криміногенної ситуації» № 9 від 30.09.1994 року. Зокрема те, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відносяться до тяжких злочинів, він раніше судимий за умисний злочин проти власності, який є тяжким, але жодних висновків не зробив, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість і небажання виправитися в майбутньому. Судом не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює. Крім того, у вироку не зазначено, в чому полягало активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину, тому вказана обставина не повинна бути врахована як пом`якшуюча.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановив доведеним суд І інстанції, 17 жовтня 2015 року, близько 17 год. 00 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повторно, проник до приміщення розташованої по АДРЕСА_2 , майстерні Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д. Ушинського, звідки намагався викрасти свердлильний верстат 2М112, вартістю 5000 грн. 00 коп.; газовий балон об`ємом 50 літрів, вартістю 300 грн. 00 коп., та металобрухт на суму 202 грн. 95коп., а всього на загальну суму 5502 грн. 95 коп..

Однак, під час винесення зазначеного майна з приміщення майстерні, не вчинивши всіх дій, які вважав за потрібне для доведення злочину до кінця, будучи поміченим працівниками гімназії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - ОСОБА_6 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження втекли з місця вчинення кримінального правопорушення, не довівши злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

17 жовтня 2015 року, близько 17 год. 00 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, повторно, проник до приміщення розташованої по АДРЕСА_2 , майстерні Новгород-Сіверської державної гімназії ім. К.Д. Ушинського, звідки викрав точильний верстат «ЭТШ-1», вартістю 4000 грн. 00 коп., яким розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін обвинувачення та захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування вироку місцевого суду, при розгляді справи в апеляційному суді, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

У вироку місцевого суду вказано, що обоє інкриміновані діяння обвинувачений скоїв в один і той же час в одному і тому ж місці і з одного й того ж джерела. При цьому із вироку не зрозуміло як обвинувачений міг скоїти замах на викрадення чужого майна і тут же викрасти майно.

Не спростовано ні органом досудового розслідування ні місцевим судом твердження обвинуваченого, що він з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, виносив майно із вказаної майстерні і ховав поблизу та під час цього був помічений працівниками гімназії. Згодом він, з особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, прийшов і забрав схований раніше точильний верстат.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, але вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню до місцевого суду з призначенням нового розгляду.

При новому розгляді необхідно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, звернути увагу на вказані недоліки та ретельно перевірити доводи апеляційної скарги і прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Скасувати вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд в суді 1-ї інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4