Провадження №1-кс/127/5889/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Оратівського району Вінницької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, що має вищу освіту, пенсіонера, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_6 , 10.04.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що у межах досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у період з серпня 2018 року по березень 2019 року включно, діючи умисно, з корисливих мотивів, налагодив механізм сприяння учасникам терористичної організації, поняття якої визначено ст. 1Закону України «Про боротьбу з тероризмом», під назвою «Донецька народна республіка» (в подальшому ДНР) тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації,шляхом легалізації паспортних документів із залученням співробітників Державної міграційної служби України.
Терористичну організацію «ДНР» утворено на початку квітня 2014 року на території Донецької області, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України. На території України учасники даної терористично організації займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, збройне протистояння правоохоронним органам і Збройним силам України, фізичним знищенням їх особового складу та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.
Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподілу ролей між її учасниками. Зокрема, на учасників силового блоку терористичної організації «ДНР» покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджанню виконання службових обов`язків працівниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції; вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та керівництва їх діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області; скоєння терактів та диверсій на території України; захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництва укріплень, з метою протидії діяльності осіб задіяних у проведенні антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності; викрадення осіб, з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні; організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації «ДНР».
Вказане свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» «ДНР» є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно-небезпечну діяльність.
Так, 11.02.2019 о 11 год. 44 хв. перебуваючи у м. Донецьк, усвідомлюючи всі вказані вище обставини, діючи умисно, з корисливою метою, будучи колишнім співробітником паспортної служби органів внутрішніх справ України, достовірно знаючи порядок надання адміністративних послуг щодо вклейки фото у паспорт громадянина України по досягненню 25/45 років, ОСОБА_4 у ході розмови з використанням месенджера «Вайбер», зареєстрованого на номер телефону НОМЕР_1 , отримав пропозицію від громадянина ОСОБА_7 , який користувався номером телефону НОМЕР_2 , про сприяння його брату учаснику терористичної організації «ДНР», який переховується від правоохоронних органів України на території Російської Федерації, шляхом організації незаконної вклейки фото у паспорт громадянина України, яка передбачена при досягненні громадянином 45-річного віку, без особистої присутності власника паспорту, за участі невстановлених співробітників Державної міграційної служби України. В ході розмови ОСОБА_4 надав згоду організувати легалізацію у такий спосіб фактично недійсного паспортного документу, що належить учаснику терористичної організації «ДНР», за грошову винагороду у розмірі 4000 грн.
Того ж дня, о12 год. 14 хв. на виконання власного злочинного задуму та з метою доведення злочину до кінця, ОСОБА_4 з використанням месенджера «Вайбер» надав ОСОБА_7 детальні інструкції щодо передачі у м. Донецьк паспорту громадянина України за допомогою його знайомого ОСОБА_8 , який тимчасово проживає у м. Києві, для подальшої організації незаконної вклейки фото територіальними підрозділами ДМС України. Крім того, о 12 год. 21 хв. на мобільний телефон ОСОБА_7 (номер телефону НОМЕР_2 ), з номера НОМЕР_1 ОСОБА_4 надіслав смс-повідомлення, де вказав номер своєї банківської карти № НОМЕР_3 .

ОСОБА_7 , 12.02.2019 о 11 год. 25 хв., перебуваючи у відділенні «Ощадбанку» за адресою: м. Київ, вул. Лагерна, 36, діючи відповідно до вказівок ОСОБА_4 , через банківський термінал оплатив послуги щодо вклейки фото у паспорт громадянина України, який належить учаснику терористичної організації «ДНР»,у загальній сумі 4100 гривень на банківську картку «Ощадбанку» ОСОБА_4 № НОМЕР_3 .

Згодом, о 12 год. 10 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні фірми «Реал Авто» за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 33, діючи відповідно організаційних настанов ОСОБА_4 , передав ОСОБА_8 паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 15.01.2002 Дзержинським МВ УМВСУ в Донецькій області, на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дві фотокартки. При цьому ОСОБА_8 повідомив, що безпосередньою доставкою паспорту ОСОБА_4 у м. Донецьк буде займатись ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 18.02.2019 о 15 год. 17 хв., перебуваючи у м. Донецьк, зателефонував ОСОБА_7 та повідомив останньому про отримання паспорту і свій намір 19.02.2019 віддати його в «роботу».

У період з 19.02.2019 до 23.02.2019, ОСОБА_4 , на виконання власного злочинного задуму, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою сприяння учаснику терористичної організації «ДНР» шляхом незаконної легалізації недійсного паспорту громадянина України, організував вклеювання фото у паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 15.01.2002 Дзержинським МВ УМВСУ в Донецькій області на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке безпосередньо здійснили невстановлені слідством співробітники Горностаївського районного сектору ДМС України у Херсонській області, без участі фактичного власника паспортного документу, і з внесенням у нього завідомо неправдивих відомостей, а саме запис «Горностаївським РС УДМС України у Херсонській обл./Горностаевским РС УГМС Украины в Херсонской обл., 30 серпня/августа 2018», незаконно завірених підписом службової особи та відтисками гербової печатки Державної міграційної служби України 65.22.1.

ОСОБА_4 25.02.2019 о 10 год. 08 хв. зателефонував ОСОБА_7 та повідомив останньому, що паспорт готовий і знаходиться у нього, а також про те, що він шукає особу, через яку передасть паспорт з м. Донецьк до м Києва.

Завершаючи злочинні дії, 04.03.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Донецьк, передав ОСОБА_10 паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 15.01.2002 Дзержинським МВ УМВСУ в Донецькій області на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для його переміщення через лінію розмежування та відправки ОСОБА_7 .

ОСОБА_10 , виконуючи прохання ОСОБА_4 , 05.03.2019 вказаний вище паспортний документ відправив з м. Маріуполь за накладною № 1445 ТОВ «Нова Пошта» у м. Київ ОСОБА_7 .

В приміщенні відділення № 88 ТОВ «Нова Пошта», яке розташовано за адресою: м. Київ, вул. Якуба Коласа, 15Б, ОСОБА_7 07.03.2019 отримав (накладна № 1445) паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 15.01.2002 Дзержинським МВ УМВСУ в Донецькій області на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого злочинні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками СБУ у зв`язку з вилученням вказаного паспортного документу.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України, сприяння діяльності терористичної організації.
09.04.2019 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України сприяння діяльності терористичної організації.
Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується: протоколом огляду від 08.04.2019, в ході якого оглянуто паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 15.01.2002 Дзержинським МВ УМВСУ в Донецькій області на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом обшуку від 09.04.2019 автомобіля марки «Тойота Прадо» НОМЕР_5 , під час якого виявлено та вилучено банківські картки мобільні телефони, що використовувались підозрюваним у злочинній діяльності; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 під час якого останній дав визнавальні покази по обставинам інкримінованого злочину, поясненням ОСОБА_11 , якими підтверджено злочинну діяльність ОСОБА_4 ; протоколами за результатами проведення НСРД від 24.09.2018 № 53/14/103-2387, від 21.11.2018 № № 53/14/103-2913, від 21.11.2018 № 53/14/103-2914, від 01.02.2019 № 53/14/103-202, від 04.03.2019 № 53/14/103-497, від 11.02.2019 № 53/14/103-649, від 25.03.2019 № 53/14/103-654.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який становить значну суспільну небезпеку, санкцією ч. 1 ст. 258-3 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

На даний час існують наступні обґрунтовані ризики: 1) у ОСОБА_4 наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, в тому числі для виїзду за кордон, оскільки він постійно проживає у м. Донецьк - на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі, яка має також неконтрольовані ділянки державного кордону України із Російською Федерацією (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); 2) у ході досудового розслідування триває пошук, встановлення та вилучення речей та документів, що мають істотне значення для кримінального провадження, які наразі перебувають у володінні, розпорядженні інших фізичних та юридичних осіб, і ОСОБА_4 , розуміючи суть пред`явленої підозри, матиме можливість знищити, сховати або спотворити важливі докази (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); 3) триває встановлення з метою подальшого допиту усіх осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та/або яким відомі обставини, що підлягають доказуванню. ОСОБА_4 , розуміючи суть пред`явленої підозри, може впливати на свідків та інших осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, з метою зміни, спотворення їх майбутніх показань, а також надання ними доказів (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); 4) згідно здобутих у ході досудового розслідування доказів, в тому числі шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_4 планував сприяти у легалізації паспортних документів іншим учасникам терористичної організації «ДНР», що свідчить про наявний ризик у продовженні вчинення кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на викладене, наявні реальні підстави вважати, що ОСОБА_4 можуть бути вчиненні дії, визначені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що у свою чергу дає підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
Таким чином, на підставі вищевикладеного на думку сторони обвинувачення жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували з приводу обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000036, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 21.08.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
09.04.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 258-3 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна або без такої, підозрюваний офіційно не працює, пенсіонер, постійно проживає у м. Донецьк - на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі, яка має також неконтрольовані ділянки державного кордону України із Російською Федерацією, крім того, згідно здобутих у ході досудового розслідування доказів, в тому числі шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_4 планував сприяти у легалізації паспортних документів іншим учасникам терористичної організації «ДНР», а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжувати його, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а тому до останнього не можливо застосувати один із запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави.
При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 11 год. 00 хв. 07 червня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 07 червня 2019 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя