Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 274/6220/16-к
Провадження № 1-кп/280/87/19
У Х В А Л А
Іменем України
11 січня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянкувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 на розгляд до Коростишівського районного суду Житомирської області з Апеляційного суду Житомирської області в порядку ст.34 КПК України надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0001572 від 01.10.2016 відносно ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 16.11.2018 обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, включно до 14.01.2019.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, зазначив при цьому, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому обирався за ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.10.2016, надалі строк тримання під варто неодноразово продовжувався, останній раз за ухвалою Коростишівського районного суду від 16.11.2018, проте, ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати і на даний час. Зокрема, прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених проти життя та здоров`я особи, міра покарання за який передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , безпосередньо особа обвинуваченого, який не одружений, за місцем реєстрації не проживає, утриманців не має, що вцілому свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, на думку прокурора, дають підстави вважати, що останній може становити небезпеку для суспільства, переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі.
Обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді клопотання покладається на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_7 просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, згідно ч.2 ст.331 КПК України, відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
У відповідності до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Конституційним судом України неодноразово вказувалось на те, що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку,які визначені у законі (Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011, Рішення від 23.11.2017 №1-р/2017). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканість має здійснюватись з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Кримінальне провадження надійшло на розгляд до Коростишівського районного суду Житомирської області з Апеляційного суду Житомирської області в порядку ст.34 КПК України. Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою обиралась згідно ухвали слідчого судді Бердичівського міського суду Житомирської області від 04.10.2016. Надалі строк тримання під варто неодноразово продовжувався, останній раз за ухвалою Коростишівського районного суду від 16.11.2018.

На думку колегії суддів будь-яких даних щодо зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для можливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено. Судове слідство тільки розпочато, обвинувачений, усі свідки згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не допитані, докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, судом оцінюється суспільна небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, міра покарання, що може бути застосована до останнього у разі визнання його винним, зокрема, позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та імовірну можливість продовження останнім протиправної поведінки у подальшому. Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, тому зазначене в цілому, а також з огляду на положення ст.183 КПК України, виправдовує застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, виходячи з положень ст.29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 194, КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 березня 2019 року включно.

В судовому засіданні оголосити перерву до 22.01.2019 о 14.30 год., повторити виклик учасників судового процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3