Постанова
іменем України
14 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 303/2280/17
провадження № 51-4421км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000613 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 такого, що судимостей не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2017 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК на 1 рік позбавлення волі й на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Відповідно до ст. 94 КК до ОСОБА_9 застосовано заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 грудня 2017 року вказаний вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_8 скасовано й призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без зміни.
За цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він 17 березня 2017 року о 11:30 у м. Мукачевому біля будинку № 43 на вул. І. Зріні умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_8 й переконавшись, що його дії не помічають сторонні особи, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_8 велосипед марки «Bulls cross bike 1 disk» вартістю 6500 грн та кросівки «Adidas» вартістю 700 грн, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7200 грн.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі потерпілий просить скасувати оскаржувані судові рішення й призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Зокрема, потерпілий указує на те, що підготовче засідання в суді першої інстанції було здійснено за його відсутності, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК є безумовною підставою для скасування судового рішення. Окрім того, у касаційній скарзі ОСОБА_8 не погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 185 КК, стверджуючи, що мало місце відкрите викрадення його майна, що завдало йому значної шкоди та обумовлює юридичну оцінку дій засудженого за ч. 3 ст. 186 КК. У свою чергу неправильна кваліфікація дій ОСОБА_9 мала наслідком призначення йому надто м`якого покарання, тоді як його характеристики засудженого та його поведінка, на думку потерпілого, свідчать про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Позиції учасників судового провадження

Представник потерпілого підтримав касаційну скаргу потерпілого та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні касаційної скарги потерпілого.

Прокурор також вважала, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Верховним Судом не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, в тому числі вимог п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК, на які посилається потерпілий у касаційній скарзі.
Так, згідно з матеріалами кримінального провадження 11 травня 2017 року в суді першої інстанції відбувалося підготовче засідання, щодо проведення якого за своєї відсутності потерпілий ОСОБА_8 подав власноручно написану заяву (а.к.п. 13). Всі наступні судові засідання, в яких відбувався розгляд справи по суті, відбувалися за участю потерпілого чи його представника. У зв`язку із цим твердження про порушення прав потерпілого є безпідставними.
Судовий розгляд в суді першої інстанції було призначено на 17 березня 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Прокурор пред`явив ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, й в ході судового розгляду його не змінював.
За таких обставин у місцевого суду не було процесуальних підстав для збільшення обсягу обвинувачення та погіршення становища ОСОБА_9 .
Наведене свідчить, що кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 185 КК є правильною.
Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які є підставою для зміни чи скасування судових рішень, не виявлено.
Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає Загальним засадам, передбаченим ст. 65 КК, принципу законності, справедливості та індивідуалізації. Рішення про обрання виду та розміру покарання суд належним чином мотивував, посилаючись на повне визнання ОСОБА_9 вини, на дані про його особу, який потребує застосування заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, посередньо характеризується за місцем проживання, уперше притягується до кримінальної відповідальності, а також узяв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність обставин, що його пом`якшують, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Таким чином, оскаржувані потерпілим судові рішення щодо ОСОБА_9 є законними, обґрунтованими та вмотивованими, а викладені у касаційній скарзі обставини не знайшли свого підтвердження, з огляду на що вона не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 440, 441, 442 КПК Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27 грудня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню

не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3