Справа № 755/8467/18
№ 1-кп/755/1076/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0004793за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка, Ужгородського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, працюючого неофіційно на прийомі металобрухту, не одруженого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 10.07.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 13.09.2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 15 травня 2018 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Березняківська 13, а саме на пункті прийому металобрухту, побачив навпроти, біля гаражного кооперативу, що за адресою вул. Березняківська, 16, автомобіль марки «Шкода Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1 , де у нього виник умисел на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна з вказаного автомобіля. Виконуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов до даного автомобіля, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив передні двері, де на пасажирському сидінні побачив мобільний телефон марки «Айфон 6S», що належить ОСОБА_6 , який вирішив викрасти. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв до рук та, у подальшому, поклав мобільний телефон марки «Айфон 6S» до кишені своїх джинсів, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями, ОСОБА_3 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 8 000 гривень 00 копійок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 15 травня 2018 року, об 11 годині 00 хвилин, по вул. Березняківській, 13, він підійшов до автомобіля і побачив, що там лежить мобільний телефон. Він відкрив передні двері автомобіля, взяв даний мобільний телефон та поклав його собі до кишені. Потім, з місця скоєння злочину зник, а телефоном розпорядився на власний розсуд. Зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності, щиро каявся у скоєному.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанови про визнання та приєднання речових доказів, розписки потерпілого про отримання викраденого мобільного телефону для зберігання та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), дані про ОСОБА_3 , зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило, раніше судимий за злочини проти власності.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , його особи раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 , вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2018 року вже обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд вважає за можливе запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання за цим вироком частково зарахувати ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2018 року та остаточно призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 25 серпня 2018 року, відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2018 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речовий доказ у кримінальному, а саме: мобільний телефон марки «Айфон 6S» з номером телефону НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 , що переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити у його власності.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя