Справа № 487/7332/18
Провадження № 1-кп/487/755/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 ,прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0003306 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва , українця, громадянина України, із середньою освітою, не навчається , не працює, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України ,
- у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В

Угода про визнання винуватості досягнута на стадії досудового розслідування.

Так, на початку серпня 2018 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 перебував на території парку «Перемоги» в місті Миколаєві. Далі біля пішохідного мосту, що зі сторони парку «Перемоги» він знайшов предмет, який зовнішньо нагадує гранату, таким чином привласнив знайдене та став його незаконно носити при собі без передбаченого законом дозволу.
Після цього ОСОБА_4 , розуміючи, що знайдений предмет є небезпечним бойовим припасом, умисно, незаконно, без передбаченого на те законом дозволу, маючи намір на його зберігання, направився до адреси свого мешкання, де біля будинку № 25 по вулиці Чкалова в м. Миколаєві, закопав знайдений ним предмет який зовнішньо нагадує гранату з метою його приховання. Через декілька днів, ОСОБА_4 , усвідомлюючи небезпечність своїх дій, розкопав предмет зовнішньо схожий на гранату, та закопав її у іншому місці, а саме в районі парку «Перемоги», тим самим продовжуючи його зберігання.
27.08.2018 року, ОСОБА_4 направився до парку «Перемоги» та розкопав раніше захований ним предмет який зовнішньо нагадує гранату та поклав його собі у кишеню шортів та носив при собі без передбаченого законом дозволу. Після цього, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , направився до двору №22 по проспекту Центральному в м. Миколаєві, де знаходився разом із своїми знайомими та відпочивали. Далі, близько 05:00 годин 28.08.2018 між ОСОБА_4 та невстановленим хлопцем почався конфлікт, який переріс у бійку. Даний конфлікт почув мешканець будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 вигукнув, що у нього є граната. Про даний факт свідок ОСОБА_7 повідомив на спец лінію «102» та чекав на наряд поліції. По приїзду працівників патрульної поліції, ОСОБА_4 побачивши службовий автомобіль почав тікати через двір та по дорозі зі своєї кишені викинув предмет який зовнішньо нагадує гранату та запал.
Після цього, співробітниками патрульної поліції міста Миколаєва, біля супермаркету «АТБ» по проспекту Центральному 26-С в м. Миколаєві, був зупинений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
В ході огляду місця події був виявлений корпус від гранати типу РГД-5 з маркуванням «^ 182-82 Т» та підривач типу УЗРГМ з маркувально-клеймувальним позначенням на важелі «287-74 УЗРГМ 583».
Обвинувачений ОСОБА_4 в ході підготовчого судового засідання свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному.

Крім того його вина підтверджується :

- висновком експерта № 118/1344 від 26.09.2018 року, відповідно до якого один предмет наданий на експертизу є корпусом ручної осколкової наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, спорядженим зарядом вибухової речовини тротил масою 100-115 грамів, а інший предмет є засобом детонування - уніфікованим запалом ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42. Надані на дослідження корпус ручної осколкової наступальної гранати РГД-5 та уніфікований запал ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ є основними комплектуючими частинами ручної осколкової наступальної гранати РГД-5 і при конструктивному поєднанні утворюють остаточно споряджений вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення - ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, яка належить до категорії «бойові припаси» основного призначення. Ручна осколкова наступальна граната РГД-5 придатна для вибуху.
-відповідно до квитанції №197 , осколки та деталі гранати передані на зберігання поліцейському з обліку та збереження речових доказів та озброєння.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 як незаконне придбання, зберігання, носіння бойового припасу , без передбаченого законом дозволу.
29.10.2018року в даному кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
На момент укладення угоди, прокурор вважає, що ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення , передбачене за ч.1 ст.263 КК України повинен понести покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,104 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробувальним строком на 1 рік і покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор досягли угоди про визнання винуватості , підписали її, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного:

Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості , тяжких злочинів ,внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному проваджені, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 29.10.2018 року ,укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0003306 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відповідно до якої визнати винним ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,104 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробувальним строком на 1 рік і покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 2002 грн.00 коп. витрат за проведення експертизи.
Речові докази по справі знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_8