Справа № 142/1003/15-к
Провадження №11-кп/801/34/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2018 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження № 0000213 від 16.10.2014 відносно нього закрито,

в с т а н о в и в:

До Крижопільського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 16.10.2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Згідно нього, 15.10.2014 близько 22 год. 30 хв в с. Чорномин Піщанського району, Вінницької області на території АЗС "Світоч" між власником автозаправки ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , які перебували у стані алкогольного спяніння, виникла суперечка через те, що їх товариш ОСОБА_13 , керуючи автомобілем ЗАЗ - 110207 д/н НОМЕР_1 , заїжджаючи на територію заправки не впорався із керуванням та допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із бетонованим підмурком металевої опори даху АЗС.
Так, ОСОБА_10 побачивши, що раніше не знайомі йому чоловіки здійснили наїзд на бетонований підмурок металевої опори підійшов до них щоб з"ясувати обставини. Коли наблизився до них, запитав чи ніхто не отримав тілесних ушкоджень та чи не потребує медичної допомоги. Однак, ОСОБА_13 відповів йому нецензурною лайкою. На це ОСОБА_10 відповів, що збирається викликати працівників міліції. Почувши про працівників міліції ОСОБА_13 вийшов із автомобіля та почав шарпати ОСОБА_10 за руки та верхній одяг. В цей час ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 почали наближатись до них, тому ОСОБА_10 з метою уникнення бійки побіг від них у бокс СТО на території АЗС, щоб там сховатись. Однак, ОСОБА_7 тримав двері боксу із зовнішньої сторони та не давав їх зачинити. Тоді ОСОБА_14 , взявши у руку металевий профіль, вийшов із приміщення боксу та побіг за приміщення магазину, що на території АЗС. За приміщенням магазину його наздогнав ОСОБА_7 та спіймав ззаду за ліву руку. ОСОБА_14 почав вириватись від нього, але в цей час ОСОБА_12 вирвав у нього з лівої руки металевий профіль та зайшов ззаду нього заклав даний профіль за шию ОСОБА_14 та почав здавлювати, а потім за допомогою ОСОБА_11 кинув його на землю. Після того, як ОСОБА_10 впав правим боком на тротуарну плитку, ОСОБА_12 викрутився та сів зверху на його спину і продовжував металевим профілем здавлювати йому шию. В цей час ОСОБА_7 знаходився збоку від ОСОБА_10 та ногами і руками наносив удари в область голови і шиї останнього, а ОСОБА_11 стояв позаду та в процесі вчинення неправомірних дій ногами наносив удари по ногах ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_11 стрибнув ногами на стопу правої ноги ОСОБА_14 .
Таким чином, ОСОБА_7 , своїми діями, які полягали у нанесенні ударів руками та ногами в область голови та шиї ОСОБА_14 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми - струсу головного мозку, саден - в потиличній ділянці голови справа і на передній поверхні шиї в середній третині, які згідно висновку комісійної судово - медичної експертизи № 20-к від 28.01.2015 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я (понад 6 днів, але не більше 21 доби).
ОСОБА_11 своїми діями, які полягали у нанесенні ударів ногами по ногах ОСОБА_14 та стрибку ногами на стопу правої ноги, спричилив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому (відриву кісткового фрагменту по зовнішній поверхні) дистального епіметафізу основної фаланги 5-го пальця правої ступні, які згідно висновку комісійної судово -медичної експертизи № 20-к від 28.01.2015 за своїм характером тягнуть тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я і відносяться до середнього ступеню тяжкості.
ОСОБА_12 своїми діями, які полягали у здавлюванні шиї ОСОБА_14 за допомогою металевого профілю, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді підвивиху першого шийного хребця в вісьовому суглобі без порушення функцій головного мозку, які згідно висновку комісійної судово - медичної експертизи № 20-к від 28.01.2015 за своїм характером тягнуть тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я і відносяться до середнього ступеню тяжкості.

13 лютого 2018 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого ч.1 ст. 49 КК України, і звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки з часу вчинення інкримінованого йому злочину минуло більше 3-х років.

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання, з`ясувавши думку в учасників судового розгляду щодо нього, звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження № 0000213 від 16.10.2014 відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 не визнав своєї вини у інкримінованому йому злочині, а також судом першої інстанції не надано належної оцінки цивільному позову потерпілого та безпідставно його не розглянуто.

Заслухавши доповідь судді, представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
В роз`ясненнях, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також
що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.
Особа підлягає звільненню від кримінальної
відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею
злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є
обов`язковим, за винятком випадку застосування давності,
передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним судом суду першої інстанції вірно звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2018 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: