Справа № 191/3795/18
Провадження № 1-кп/191/283/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001533 від 14 вересня 2018 року відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Луб`янка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення

- прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

13.09.2018 року ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , куди прибув в гості до ОСОБА_6 , побачив в спальній кімнаті на дивані мобільний телефон в корпусі чорного кольору, марки «Lenovo А 5000». Вказаний предмет ОСОБА_3 , визначив для себе, як предмет яким можна таємно заволодіти на свою користь і у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись у відсутності свідків та в тому, що його дії носять таємний характер, за ним ніхто не спостерігає, знаходячись за вказаною адресою, підійшов до місця розташування, а саме поверхні дивану де був мобільний телефон в корпусі чорного кольору марки «LenovoА 5000» умисно, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта №2556/02 від 19.09.2018 ринкова вартість викраденого майна, а саме: мобільного телефону в корпусі чорного кольору марки «Lenovo А 5000» становить 825 гривень 00 копійок.

З викраденим майном ОСОБА_3 , з місця злочину зник та викраденим розпорядився за власним розсудом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому пояснив, що дійсно 13.09.2018 року перебуваючи в приміщенні будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в гостях у ОСОБА_6 , побачив в спальній кімнаті на дивані мобільний телефон в корпусі чорного кольору, марки «Lenovo А 5000», яким таємно заволодів на свою користь.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просив не позбавляти свободи обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав показання в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, та погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та потерпілого, та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 65 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середнього ступеню тяжкості, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше не судимий, має тимчасові заробітки, характеристику за місцем проживання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт. Покарання у вигляді штрафу та виправних робіт, суд не має можливості призначити, оскільки обвинувачений не працює, покарання у вигляді арешту та позбавлення волі суд вважає занадто суворим для обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Луб`янка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, на користь судового експерта ОСОБА_7 , р/р: НОМЕР_1 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №2556/18 від 19.09.2018 року в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.
Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Lenovo А 5000» залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 (а.с.34).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського Апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1