Справа № 738/2134/18
№ провадження 1-кп/738/31/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000483, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм у ФГ «Бджола», раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,

з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_3 ,
учасників кримінального провадження:
прокурораОСОБА_4 ,
потерпілогоОСОБА_5 ,
обвинуваченогоОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_2 вчинив злочин при наступних обставинах.

04 жовтня 2018 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_2 , знаходячись біля господарства АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_5 , умисно наніс дерев`яною палицею не менше двох ударів в область тулуба та спини справа ОСОБА_5 , внаслідок чого ОСОБА_5 було заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини, що супроводжується синцем поперекової ділянки справа, по задній поверхні грудної клітини справа та переломом восьмого ребра по задньо-пахвовій лінії з помірним зміщенням.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України.
Показання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду не визнав себе винуватим в умисному заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та показав, що з потерпілим є односельцями та сусідами, йому було відомо, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю. 04 жовтня 2018 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_2 повернувся з роботи та побачив біля двору спиляні дерева. Підійшов ОСОБА_5 та сказав, що це він випиляв дерева. Через деякий час підійшла співмешканка ОСОБА_5 ОСОБА_6 .. З приводу спиляних дерев виникла суперечка під час якої ОСОБА_2 взяв дерев`яну палку, що лежала поруч та один раз штовхнув чи ударив палкою ОСОБА_5 .. Палка була довжиною близько двох метрів, діаметром від семи до десяти сантиметрів. Коли заподіював потерпілому удар, то палку тримав двома руками, замахнувся палкою зліва на право і ударив потерпілого, удар прийшовся потерпілому по правій руці чи по тілу справа. Удар заподіяв ОСОБА_5 , бо думав, той його ударить. Обвинувачений свої дії оцінює як захист, заперечує, що заподіяв ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження. Зазначає, що такі тілесні ушкодження ОСОБА_5 міг отримати раніше внаслідок падіння з велосипеда.

Показання потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду показав, що є особою з інвалідністю, з обвинуваченим ОСОБА_2 проживають по сусідству. 04 жовтня 2018 року близько 18 години 30 хвилин побачив ОСОБА_2 , який сидів біля двору на випиляних дровах. Із обвинуваченим виникла суперечка щодо спиляних дерев. Під час словесної суперечки до них підійшла співмешканка потерпілого ОСОБА_6 . Обвинувачений погрожував співмешканці, взяв дерев`яну палку та один раз ударив ОСОБА_6 , потім обвинувачений ударив палкою його ( ОСОБА_5 ). Удар палкою прийшовся по тілу з правої сторони. У місці удару відчув сильний біль. Палка була довжиною близько трьох метрів. Наступного дня звернувся за медичною допомогою до лікарні та повідомив поліцію про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . Перебував на стаціонарному лікуванні з приводу перелому восьмого ребра справа. Потерпілий категорично заперечував отримання тілесних ушкодження до суперечки з обвинуваченим 04 жовтня 2018 року, у тому числі й внаслідок падіння з велосипеда, а також заперечував стосовно того, що 06 жовтня 2018 року між ним та обвинуваченим були якісь суперечки.

Показання свідків.
Свідок ОСОБА_6 під час судового розгляду надала показання про те, що є співмешканкою потерпілого ОСОБА_5 , з обвинуваченим ОСОБА_2 проживають по сусідству. 04 жовтня 2018 року близько 18 години 30 хвилин побачила, що між ОСОБА_2 , який сидів біля двору на випиляних дровах та ОСОБА_5 виникла суперечка щодо спиляних дерев. Під час цієї суперечки підійшла до них. ОСОБА_2 взяв дерев`яну палку, довжиною близько трьох метрів та три рази ударив нею ОСОБА_5 по тілу з правої сторони. Наступного дня разом із ОСОБА_5 поїхали в лікарню та повідомили поліцію про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . Цього дня у лікарні була відсутня електроенергія, тому ОСОБА_5 не зробили рентген. Через декілька днів стан здоров`я ОСОБА_5 погіршився, тому викликали швидку медичну допомогу. Співмешканець перебував на стаціонарному лікуванні з приводу перелому восьмого ребра справа.

Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.
05 жовтня 2018 року о 10 годині 20 хвилин до Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області по телефону служби «102» надійшло повідомлення від медичної сестри Менської ЦРЛ Кушнір про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_5 з діагнозом гематома спини, з його слів тілесні ушкодження отримані 04 жовтня 2018 року (а.с. 54).

05 жовтня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з письмовою заявою, у якій повідомляв про заподіяння йому ОСОБА_7 04 жовтня 2018 року тілесних ушкоджень (а.с. 59).

Відомості про надходження заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 жовтня 2018 року з попередньою правовою кваліфікацією злочину за статтею 125 частиною 1 КК України, що підтверджується Витягом з кримінального провадження №0000483 (а.с. 52).

Відповідно до Постанови слідчого від 31 жовтня 2018 року змінено правову кваліфікацію злочину у даному провадженні, згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000483, станом на 31 жовтня 2018 року у даному провадженні внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого статтею 122 частиною 1 КК України (а.с. 56, 57).

19 жовтня 2018 року ОСОБА_5 подав Заяву про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілої особи, оскільки йому 04 жовтня 2018 року близько 18 години 30 хвилин були заподіяні ОСОБА_2 тілесні ушкодження (а.с. 58).

Наявність тілесних ушкоджень середньої тяжкості у ОСОБА_5 підтверджено Висновком експерта № 134 від 30 жовтня 2018 року, здійсненого відповідно до ухвали слідчого судді від 24 жовтня 2018 року, згідно з яким у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, що супроводжується синцем поперекової ділянки справа, по задній поверхні грудної клітини справа та переломом восьмого ребра по задньо-пахвовій лінії з помірним зміщенням, що могли утворитись від дії тупих предметів та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Для утворення таких тілесних ушкоджень достатньо двох травматичних впливів тупого предмету, а саме двох ударів у задньо-бокову поверхню грудної клітини та живота справа. Тілесні ушкодження не могли утворитись при самопадінні чи падінні з наданням тілу стороннього прискорення з висоти власного зросту на тверду поверхню. Не виключається можливість утворення синця поперекової ділянки справа при самопадінні чи падінні з наданням тілу стороннього прискорення з висоти власного зросту на тверду поверхню з послідуючим контактом вищевказаної ділянки тіла зі стороннім предметом. Тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись в час та за обставин, указаних в ухвалі (а.с. 68-76).

Під час судового розгляду судовий експерт ОСОБА_8 , роз`яснив Висновок експерта № 134 від 30 жовтня 2018 року та підтвердив вірність цього висновку. Зазначив, що комплекс тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , зокрема вісутність ушкоджень на обличчі, кінцівках, свідчать про те, такі тілесні ушкодження не могли утворитись внаслідок падіння з велосипеда. Тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись 04 жовтня 2018 року.

Згідно Випискою № 4295 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня Менської районної ради» з 07 жовтня 2018 року по 19 жовтня 2018 року з діагнозом перелом восьмого ребра справа, забій поперекового відділу хребта (а.с. 67).

У Протоколі проведення слідчого експерименту від 09 листопада 2018 року зазначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент з участю потерпілого ОСОБА_5 із застосуванням технічного засобу фіксації відеокамери. Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту, який міститься на диску, доданому до протоколу. Відеозапис слідчого експерименту узгоджується з відомостями щодо проведення слідчого експерименту внесеними до Протоколу проведення слідчого експерименту, а також з показаннями потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідка ОСОБА_6 , що були надані ними під час судового розгляду щодо наявності суперечки між обвинуваченим та потерпілим, часу, місця, способу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Зокрема потерпілий показав, що ОСОБА_2 заподіяв йому три удари дерев`яною палкою в область тулуба та ребра з правої сторони. Під час проведення слідчого експерименту здійснено огляд дерев`яної палиці, на яку вказав потерпілий як на предмет яким були заподіяні тілесні ушкодження. Зафіксовано її розміри: довжина 3 м. 13 см., діаметр 6-3 см. (а.с. 59-61).

У Протоколі проведення слідчого експерименту від 09 листопада 2018 року зазначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_6 із застосуванням технічного засобу фіксації відеокамери. Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту, який міститься на диску, доданому до протоколу. Відеозапис слідчого експерименту узгоджується з відомостями щодо проведення слідчого експерименту внесеними до Протоколу проведення слідчого експерименту, а також з показаннями потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідка ОСОБА_6 , що були надані ними під час судового розгляду щодо наявності суперечки між обвинуваченим та потерпілим, часу, місця, способу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Зокрема свідок показав, що ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_5 три удари дерев`яною палкою в область тулуба та спини з правої сторони (а.с. 64-66).

У Протоколі проведення слідчого експерименту від 21 листопада 2018 року зазначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент з участю підозрюваного ОСОБА_2 із застосуванням технічного засобу фіксації відеокамери. Під час розгляду справи у суді було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту, який міститься на диску, доданому до протоколу. Відеозапис слідчого експерименту узгоджується з відомостями щодо проведення слідчого експерименту внесеними до Протоколу проведення слідчого експерименту, а також з показаннями обвинуваченого ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідка ОСОБА_6 , що були надані ними під час судового розгляду щодо наявності суперечки між обвинуваченим та потерпілим, часу, місця цієї суперечки. ОСОБА_2 показав, яким чином заподіяв ОСОБА_5 один удар дерев`яною палкою. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що ударив потерпілого по правій руці. З відомостей, внесених до цього протоколу вбачається, що в якості понятого під час проведення слідчої дії було залучено ОСОБА_10 , яка надавала показання як свідок захисту під час судового розгляду даного провадження (а.с. 81-83).

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не заявляли клопотання про визнання вищезазначених доказів недопустимими, відповідно до положень частини 3 статті 89 КПК України.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Винуватість ОСОБА_2 в умисному заподіянні ОСОБА_5 тілесного ушкодження середньої тяжкості, підтверджується належними та допустимими доказами, які були надані стороною обвинувачення, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_5 , а також показаннями свідка ОСОБА_6 , яка бачила суперечку між потерпілим та обвинуваченим, а також те як ОСОБА_2 під час сварки з ОСОБА_5 наніс йому три удари дерев`яною палкою в область тулуба та спини з правої сторони. Обвинувачений під час судового розгляду не заперечував наявності конфлікту з потерпілим, вказував, що один раз ударив потерпілого дерев`яною палкою. Наявність тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості у потерпілого підтверджено висновком експерта, який був роз`яснений експертом.

Мотиви неврахування судом окремих доказів.
Обвинувачений під час судового розгляду не заперечував, що під час суперечки з потерпілим заподіяв йому один удар дерев`яною палицею, при цьому заперечував, що його діями були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, посилався на те, що такі тілесні ушкодження потерпілий отримав раніше внаслідок падіння з велосипеда або за інших обставин, про що зазначала свідок захисту ОСОБА_11 .

Надаючи оцінку доказам, що були надані обвинуваченим на підтвердження його невинуватості у чиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КПК України, суд дійшов наступних висновків.

Свідок захисту ОСОБА_11 під час судового розгляду надала показання про те, що проживає по сусідству з обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_5 , з потерпілим ОСОБА_5 та його співмешканкою ОСОБА_6 склались неприязні стосунки через те, що вони продають алкогольні напої, свідок ОСОБА_11 зазначила, що має поганий зір з показником «-3». Щодо отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 04 жовтня 2018 року їй нічого не відомо. Свідок ОСОБА_11 зазначила, що 06 жовтня 2018 року близько 19 години побачила, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виникла суперечка щодо спиляних дерев. Під час цієї суперечки ОСОБА_2 взяв дерев`яну палку, довжиною близько одного метру, один раз штовхнув ОСОБА_5 .. Потім до них підійшла співмешканка ОСОБА_5 ОСОБА_6 і сварка між ними продовжувалась. У середу бачила з відстані близько 15-20 метрів як ОСОБА_5 упав з велосипеда. Свідок ОСОБА_11 вказала, що приймала участь в якості понятої під час проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого.

Показання свідка захисту ОСОБА_11 суд не враховує, як доказ, який спростовує докази, що були надані стороною обвинувачення, оскільки свідок ОСОБА_11 вказала про наявність неприязних стосунків між нею та потерпілим ОСОБА_5 , зазначала, що має поганий зір, при цьому путалась у показаннях в частині дати суперечки між обвинуваченим та потерпілим, категорично зазначивши, що бачила суперечку між обвинуваченим та потерпілим саме 06 жовтня 2018 року, під час якої обвинувачений штовхнув палкою потерпілого. Але ця обставина була спростована показаннями обвинуваченого ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 , які зазначали, що конфлікт між потерпілим та обвинуваченим мав місце саме 04 жовтня 2018 року.

Інших доказів, які спростували докази, що були надані стороною обвинувачення, стороною захисту не надані.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні.
Наявність інвалідності у потерпілого ОСОБА_5 підтверджується Пенсійним посвідченням від 01 березня 2017 року, згідно з яким ОСОБА_5 призначено довічно пенсію як особі з інвалідністю другої групи загального захворювання (а.с. 46).

Обвинувачений ОСОБА_2 був обізнаний про те, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю, оскільки проживав з ним по сусідству тривалий час. Обставина щодо обізнаності обвинуваченого про наявність інвалідності у потерпілого не заперечувалась самим обвинуваченим під час судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 раніше несудимий, вчинив умисний злочин середньої тяжкості, на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, працює водієм, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно з досудовою доповіддю від 19 липня 2018 року, підготовленою Менським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, надано висновок про середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та зазначено, що виправлення ОСОБА_2 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб (а.с. 34-37, 84-88).

Враховуючи особу винного, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією частини 1 статті 122 КК України.

З урахуванням тяжкості злочину, який вчинив ОСОБА_2 , особи винного, а саме його віку, з урахуванням висновків у досудовій доповіді стосовно обвинуваченого, а також з урахуванням другорядної ролі кари, як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без відбування покарання у виді обмеження волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Суд вважає, що призначення покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень статтей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили відсутні.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів.
Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень частини 9 статті 100 КПК України, зокрема, речовий доказ: дерев`яна палиця, яка передана на зберігання ОСОБА_5 підлягає знищенню (а.с. 62-63).

У даному кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати.

Мотиви ухвалення рішення щодо цивільного позову.
У даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, згідно з яким ОСОБА_5 просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь 4183,38 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди (а.с. 14-20).

ОСОБА_5 під час судового розгляду підтримав позовні вимоги у повному обсязі, ОСОБА_2 позов не визнав, заперечував розмір матеріальної шкоди.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду та роз`яснення права ОСОБА_5 звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини 4 статті 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що позовна заява за змістом не відповідає вимогами пунктів 9, 10 частини 3 статті 175 ЦПК України, що позбавляє суд можливості вірно вирішити цивільний позов під час розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначити йому покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: дерев`яну палицю, яку передана на зберігання ОСОБА_5 знищити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_5 право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1