ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1066/18
Провадження № 1-кп/210/168/19

"06" травня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 11.01.2018 року, суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .

В судовому засіданні, призначеному на 06.05.2019 року, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 прокурор наполягав на його продовженні так як, не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, прокурором зазначено, що строк перебування обвинуваченого закінчується 11.05.2019 року, однак винести рішення у вказаному кримінальному провадженні до того часу не є можливим через ряд об`єктивних обставин.

Обвинувачений та захисник, кожен окремо, в судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити вид запобіжного заходу на більш м`який.

Сторона потерпілих підтримали думку прокурора.

Дослідивши матеріали справи, в обсязі, необхідному для вирішення заявленого клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою та клопотання обвинуваченого, захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, у відповідності до ст. ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, та вважає наявними підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Так, ОСОБА_4 , маючи не погашену та не зняту в законному порядку судимість, обвинувачується у вчиненні повторно нових умисних корисливих злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, санкція яких передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років позбавлення волі, не працює, у зв`язку з чим не має постійного джерела доходів для існування, схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим останній може вчинити інше або продовжити те, в якому обвинувачується, шляхом впливу на потерпілих та свідків, а отже на даний час існують всі обставини вважати неможливим запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та продовження такого заходу, на сьогодні повністю не перестали існувати.
Доводи обвинуваченого стосовно застосування більш м`якого виду запобіжного заходу з посиланням на характеризуючі обставини щодо обвинуваченого та його невинуватість у скоєнні злочинів заслуговують на увагу та мають місце, проте на даному етапі розгляду кримінального провадження не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу. Зокрема, на даному етапі розгляду справи не допитані потерпілі та свідки, не надано свідчень обвинуваченим, письмові матеріали справи не досліджені.

Так, вирішуючи вказане питання суд в тому числі приймає до уваги правову позицію, викладену у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, де Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи наведене, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Таким чином, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому доходить до висновку, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 05.07.2019 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Суддя: ОСОБА_1