Справа № 458/515/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/571/18 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою начальника Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Турківського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, і призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, якщо протягом даного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 28 березня 2018 року, приблизно о 23 год. 30 хв., знаходячись на сільській дорозі в селі Шум`яч Турківського району Львівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_11 , в ході якого отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забійно-рваної рани лівої тім`яно-скроневої ділянки голови, двох синців лівого передпліччя, будучи в стані необхідної оборони, але перевищуючи її межі, усвідомлюючи явну невідповідність спричиненої йому шкоди небезпеці посягання та обстановці захисту, умисно, з метою самозахисту, наніс ОСОБА_11 під час боротьби удари ногами в ділянку тулуба і голови, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, а саме: крововилив та рану спинки носа, два синці верхньої повіки лівого ока, синець ділянки зовнішнього кута цієї ж повіки, синець тилу лівої кисті, два синці лівого плеча, синець зліва від грудини, синець під лівою ключицею, синець в ділянці тіла лівої ключиці, синець правого стегна, синець лівої гомілки, перелом 9-10-го ребер зліва по передньо-пахвинній лінії, травматичний розрив капсули та розчавлення паренхіми селезінки з локалізацією по лівому зовнішньому краю верхнього полюсу, що ускладнилась гострою внутрішньою крововтратою та 29 березня 2018 року призвело до його смерті.

В апеляційній скарзі начальник Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_10 просить вирок Турківського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2018 року скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, у виді одного року обмеження волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції обрав обвинуваченому покарання у виді одного року обмеження волі, проте вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України у суду першої інстанції не було. Суд першої інстанції не конкретизує, які саме обставини враховано при визначенні необхідності застосування ст. 75 КК України, а лише констатує своє переконання, що обвинуваченого ОСОБА_6 слід звільнити від відбування покарання.

Вважає, що звільнення судом першої інстанції обвинуваченого від відбування покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто є явно несправедливим через м`якість, що відповідно до вимог ст. ст. 407, 409, 414 КПК України є підставою для скасування вироку та ухвалення нового вироку (без застосування ст. 75 КК України).

Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на заперечення доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який покладається на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 124 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 124 КК України, оскільки він вчинив умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги прокурора.

Разом з тим вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню з ухваленням вироку в апеляційному порядку, про що обгрунтовано ставить питання в апеляційній скарзі прокурор.

Призначивши ОСОБА_6 покарання з звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, ст. 413, п.4 ч.1 ст. 420 КПК України тягне за собою скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового вироку.

Суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, урахував його тяжкість, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, характеристику особи обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема суд першої інстанції взяв до уваги те, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, несудимий, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі наведених даних у їх сукупності суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, застосувавши до винного положення ст. 75 КК України, та звільнив його від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Між тим підстав вважати можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання немає.

Суд першої інстанції неналежно врахував всі обставини вчиненого протиправного діяння та його наслідки.

Так, суд першої інстанції не дав належної оцінки конкретним обставинам вчинення кримінального правопорушення, у тому числі і його вчиненню в стані алкогольного сп`яніння. Поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що наслідком вчинення даного кримінального правопорушення є настання смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Дані обставини, на думку апеляційного суду, виключають можливість застосування положень ст. 75 КК України.

Ті обставини, на які як на підставу звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання покликався суд першої інстанції, належало врахувати при визначенні розміру покарання, а не для застосування ст. 75 КК України.

З огляду на викладене апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону, що полягає у неправильності звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Тому вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання з застосуванням ст. 75 КК України підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом свого вироку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, наслідки злочину настання смерті потерпілого, особу винного, який несудимий, є людиною молодого віку, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, неодружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання; вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, яка обтяжує покарання; й вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі у межах санкції ст. 124 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 409, ст. 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу начальника Турківського відділу Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задоволити.

Вирок Турківського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2018 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 з застосуванням ст. 75 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 124 КК України у виді одного року обмеження волі.

У решті вирок Турківського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2018 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4