справа № 489/2992/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/217/19
УХВАЛА
Іменем України

06 травня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мішково-Погорілове Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, який відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.03.2019 спливає 09.05.2019, так як ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду не зменшилися і не змінилися.
На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, не працює, не має міцних соціальних зв`язків.
Сторона захисту проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.04.2019 у справі № 477/1881/18, яким ОСОБА_3 засуджено до позбавлення волі у виді 3-х років і 6 місяців, який як вони вважають набрав законної сили та просили залишити ОСОБА_3 в слідчому ізоляторі та рахувати за Ленінським районним судом міста Миколаєва.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, не працює, не має міцних соціальних зв`язків.
За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, суд вважає доведеним наявність ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
Щодо доводів захисту про засудження обвинуваченого до позбавлення волі вироком іншого суду, що виключає необхідність у продовження запобіжного заходу та є підставою для залишення останнього в слідчому ізоляторі, суд за відсутності підтвердження набрання вказаним вироком законної сили не вбачає підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 04 липня 2019 року (включно).
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
У задволенні клопотання захисту відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1