ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/455/19 Справа № 191/2231/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельніковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 12.06.2012 року Жовтневий районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.15-ч.2 ст.115, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2016 року, на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання період з 06.07.2011 року по 16.08.2012 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України.
Рішення суду обгрунтовано тим, що ОСОБА_7 за час відбування покарання мав 21 стягнення, які погашені у законному порядку, 8 заохочень, характеризується посередньо. Враховуючи, що порушення засудженого мають систематичний характер, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі:
- засуджений просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення та задовольнити його клопотання в повному обсязі.
Вважає, що судом не було враховано, що він з першого дня відбування покарання був працевлаштований, мав ряд заохочень, має сім`ю, дітей.
Зазначає, що суд не взяв до уваги висновок адміністрації колонії, згідно якого він став на шлях виправлення.

Заслухавши суддюдоповідача, думку засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора,яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 12.06.2012 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.2ст.15-ч.2 ст.115, ч.1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Початок строку відбування покарання: 06.07.2011 року. Кінець строку: 26.05.2022 року.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.10.2012 року. Під час перебування у ПВК-49, зарекомендував себе негативно, мав 1 стягнення.
З 21.09.2016 року він відбував покарання у Синельниківській ВК-94, де був працевлаштований на виробництві установи на дільниці ДОЦ. Мав 21 стягнення та 8 заохочень.
31.05.2018 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_7 спостережною комісією відмовлено, як особі, що не стала на шлях виправлення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений за весь часне довів своє виправлення, його поведінка не є сумлінною, оскільки за весь час відбування покарання він мав 21 стягнення, що ставить під сумнів його повне виправлення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання.
Судове рішення є належно обґрунтованим, вмотивованим та законним.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну на підставі ст. 82 КК України невідбутої частини покарання більш м`яким, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4