ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 грудня 2018 року
справа №459/69/16-к
провадження №51-3388км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
(в режимі відеоконференції),
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002209, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Червонограда, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України(далі КК);

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Глухів Сокальського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК,

за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_14 , та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_13 , на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 7 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 7 липня 2016 року засуджено:
ОСОБА_6 :
- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці;
- на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;
ОСОБА_12 :
- за ч. 2 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,
- на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
ОСОБА_13 :
- за ч. 2 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- на підставі статей 75, 104 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;
ОСОБА_14 :
- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- на підставі статей 75, 104 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;
ОСОБА_15 :
- за ч. 3 ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
- на підставі статей 75, 104 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 24 жовтня 2016 року залишив вирок щодо зазначених осіб без зміни.
ОСОБА_6 та ОСОБА_12 визнано винуватими у тому, що вони в період з 14 по 17 листопада 2015 року в містах Соснівці та Червонограді Львівської області, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб:
- таємно викрали з під`їзду будинку скутер «Ямаха» вартістю 7 000 грн, що належить ОСОБА_16 ;
- незаконно заволоділи належним потерпілому ОСОБА_17 автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 35 000 грн, після чого, перебуваючи на узбіччі дороги сполученням м. Соснівка - с. Сілець, таємно викрали з цього автомобіля майно ОСОБА_17 загальною вартістю 735 грн, чим завдали останньому матеріальної шкоди на загальну суму 35 735 грн;
- незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 35 000 грн, після чого, перебуваючи поблизу с. Городище, викрали із зазначеного автомобіля майно потерпілого ОСОБА_18 вартістю 1 500 грн;
- намагалися незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 15 000 грн, що належить ОСОБА_19 , однак свої злочинні дії до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки не запустили двигун автомобіля;
- таємно викрали з автомобіля ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_4 , належний ОСОБА_20 акумулятор марки «Омега» вартістю 620 грн;
- незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 23 000 грн, після чого таємно викрали з салону цього автомобіля належне ОСОБА_21 майно загальною вартістю 850 грн;
- намагалися незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вартістю 20 000 грн, що належить ОСОБА_22 , однак свої злочинні дії до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки не запустили двигун автомобіля;
- намагалися незаконно заволодіти автомобілем ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_6 , вартістю 6500 грн, що належить ОСОБА_23 , однак свої злочинні дії до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки не запустили двигун автомобіля;
- незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_7 , вартістю 40 000 грн, чим завдали потерпілому ОСОБА_24 майнової шкоди на вказану суму;
- таємно викрали з автомобіля ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_8 , належний ОСОБА_25 акумулятор «Домінатор» вартістю 800 грн;
- намагалися незаконно заволодіти автомобілем «Вольво-340», реєстраційний номер НОМЕР_9 , вартістю 30 000 грн, який належить ОСОБА_26 , однак свої злочинні дії до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки не запустили двигун зазначеного автомобіля.

Також ОСОБА_12 16 листопада 2015 року в м. Соснівці, діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_27 мопед «Дельта» вартістю 4 500 грн.
Крім того, 3 грудня 2015 року близько 22:00 в м. Соснівці неповнолітній ОСОБА_12 повторно, за попередньою змовою групою осіб з неповнолітніми ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , діючи згідно з розподіленими ролями, незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_10 , вартістю 25 000 грн, який належить ОСОБА_28 , після чого, перебуваючи неподалік шахти «Надія» в с. Сілець, таємно викрали з нього майно потерпілого загальною вартістю 900 грн.
4 грудня 2015 року ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 повторно намагалися незаконно заволодіти автомобілями: ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_11 , вартістю 35 000 грн, який належить ОСОБА_29 , та ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_12 , вартістю 25 000 грн, який належить ОСОБА_30 . Однак свої злочинні дії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їхні дії було викрито перехожими громадянами.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що:
1) суд першої інстанції порушив вимоги ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки:
- дослідження фактичних обставин провадження суд обмежив допитом потерпілих та дослідженням протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення, огляду місця події та огляду речей;
- сторона захисту заперечувала проти спрощеної процедури дослідження доказів;
- суд не роз`яснив, що у випадку розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК обвинувачені будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, докази щодо яких не досліджуються;
- у суді він визнав свою вину та відмовився від дачі пояснень, оскільки не пам`ятав обставин вчинених злочинів, а суд, розглянувши провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, позбавив його можливості оскаржити в апеляційному порядку фактичні обставини та докази, які прокурором надано не було;
- під час судового розгляду були присутні не всі потерпілі, думки відсутніх потерпілих щодо розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК не з`ясовано;
2) потерпілим ОСОБА_25 було подано цивільний позов, рішення по якому не прийнято;
3) при призначенні покарання суд безпідставно визнав обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочину, оскільки кваліфікував його дії за всіма епізодами із кваліфікуючою ознакою «повторність», до того ж посилання на рецидив злочину відсутнє в обвинувальному акті;
4) суд першої інстанції не дотримався засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини;
5) суд апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 419 КПК ретельно не перевірив усіх доводів, зазначених в апеляційній скарзі його захисника, і не мотивував свого рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_14 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_14 через суворість, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що:
- суд першої інстанції всупереч позиції обвинувачених та захисників, які не погодились із пропозицією провести розгляд провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, провів судовий розгляд у спрощеному порядку, про що зазначив у вироку, а апеляційний суд не звернув уваги на таке порушення, вказавши в ухвалі, що захисники безпідставно вказують на розгляд провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК;
- суд апеляційної інстанції не дав відповіді на довід у його апеляційній скарзі про те, що провадження розглянуто без участі трьох потерпілих: ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 ;
- при призначенні покарання ОСОБА_14 суд першої інстанції не врахував кількості вчинених ОСОБА_14 епізодів злочину, а саме одного, його ролі серед співучасників, поведінки під час та після вчинення злочинних дій, у зв`язку з чим обране судом ОСОБА_14 покарання не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого через суворість.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_13 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі ОСОБА_13 через суворість, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції:
- не звернув уваги на те, що сторона захисту заперечувала проти розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК;
- при призначенні покарання ОСОБА_13 не врахував його роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, у зв`язку з чим обране судом ОСОБА_13 покарання не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого через суворість.

Позиції учасників судового провадження
Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні:
- засуджений ОСОБА_6 та захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 вимоги поданих касаційних скарг підтримали повністю, захисник ОСОБА_11 частково;
- прокурор не заперечував щодо часткового задоволення вимог касаційних скарг та у зв`язку з порушенням судом вимог ч. 3 ст. 349 КПК просив скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачені, будучи допитані в судовому засіданні, свою вину визнали повністю в повному об`ємі пред`явленого обвинувачення та відмовилися від дачі показань суду. На пропозицію прокурора щодо проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК сторона захисту заперечувала проти розгляду провадження в скороченому порядку (т. 1, а.п. 96, 187) і наполягала на допиті потерпілих, що було проведено, окрім допиту потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , які подалі заяви про розгляд справи за їх відсутності та претензій до обвинувачених не заявили.

Разом із тим, не зважаючи на заперечення сторони захисту, суд провів судове засідання в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, про що конкретно вказано у вироку, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом потерпілих; а по епізодах викрадення майна потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 протоколами прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення, огляду місця події та огляду речей, а також дослідженням даних, які характеризують осіб обвинувачених, про що зазначив у вироку.

Крім того, як убачається зі змісту аудіозапису судового засідання, суд першої інстанції не роз`яснив, що у випадку розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК обвинувачені будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, докази щодо яких не досліджуються.

Апеляційний суд в ухвалі, надаючи відповідь на доводи, наведені захисником обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, помилково вказав, що твердження апелянта про те, що суд розглянув зазначену справу в порядку ст. 349 КПК, не відповідає дійсності, оскільки судом проведено дослідження всіх наданих органом обвинувачення доказів.

Однак із матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідження всіх наявних у провадженні доказів судом не проведено, і провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК не зважаючи на пряму заборону, зазначену в цій статті, проводити розгляд у спрощеному порядку, якщо проти цього заперечують учасники судового провадження.

Таким чином, суд порушив вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що потерпілим ОСОБА_25 було подано цивільний позов (т. 1, а.п. 31), рішення по якому судом не прийнято.

З урахуванням зазначеного Суд не вбачає підстав для надання оцінки доводам, наведеним у касаційних скаргах в інших частинах, оскільки оцінка таких доводів можлива лише після усунення зазначеного порушення, у зв`язку з чим касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

При новому розгляді суду необхідно врахувати наведене, розгляд провадження провести відповідно до вимог КПК і прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Також у порядку ч. 2 ст. 433 КПК підлягають скасуванню зазначені судові рішення й щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , касаційних скарг стосовно яких не подано.
З огляду на те, що ухвалені судові рішення скасовуються з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, а обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було залишено без змін до набрання вироком законної сили, беручи до уваги вимоги закону про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та з метою попередження ризику переховування ОСОБА_6 від суду, а також виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_5 та залишити ОСОБА_6 під вартою до вирішення питання про запобіжний захід щодо нього судом першої інстанції у визначеному законом порядку на строк до 60 діб, але не більше ніж до 3 лютого 2019 року.

Керуючись статтями 369, 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIІI, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 7 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити у виді тримання під вартою на строк до 60 діб, але не більше ніж до 03 лютого 2019 року.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3