ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1281/18 Номер провадження 11-сс/814/49/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання по кримінальному провадженню № 0000109 за апеляційною скаргою прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 про арешт майна, а саме сільськогосподарської культури кукурудзи, яка вирощується на самовільно зайнятій земельній ділянці державної форми власності площею 18,92 га, розташованої за межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам здійснювати збір врожаю, псувати, знищувати посіви рослин кукурудзи чи будь-якими іншим чином користуватися і розпоряджатися цим майном, окрім Головного управління Державної фіскальної служби та його структурних підрозділів.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що відповідно до постанови слідчого від 10.08.2018 речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні визнано сім земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 178,6599 га, розташовані на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району засіяні рослинами сільськогосподарських культур. Слідчим не було надано жодних доказів, де в разі накладання арешту, зазначена кукурудза буде зберігатися, хоча зазначив, що збереженням посівів рослин аргокультури буде займатися фіскальна служба, проте належних доказів на підтвердження не надав.

Також, слідчий суддя при прийнятті рішення врахував, що на майно не може бути накладено арешт з метою його конфіскації, якщо злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа, не передбачає такого виду покарання, а визнання майна речовим доказом на майбутнє не передбачено діючим законодавством.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 .

Вказує, що слідчим суддею не враховано, що: посіви кукурудзи на земельній ділянці є доказом злочину, а врожай є результатом злочинної діяльності та доходом від вчиненого злочину; посіви кукурудзи на зазначеній земельній ділянці визнано речовими доказами, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів вважає за необхідне накласти арешт на відповідний врожай кукурудзи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги з підстав у ній наведених, адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 07.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000109 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України (а.к. 5).

23 серпня 2018 року слідчий СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна, в якому посилається на те, що з метою забезпечення збереження речових доказів, просив суд накласти арешт на посіви рослин агрокультури - кукурудзи, яка вирощується на самовільно зайнятій земельній ділянці державної форми власності площею 18,92 га, розташованої за межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам здійснювати збір врожаю, псувати, знищувати посіви рослин кукурудзи чи будь-якими іншим чином користуватися і розпоряджатися цим майном, окрім Головного управління Державної фіскальної служби та його структурних підрозділів (а.к. 1).

Слідчий СВ в клопотанні посилається, на те що, під час досудового розслідування встановлено, що невідомі особи, всупереч ст.ст. 124-125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовлення та затвердження проекту землеустрою, отримання дозволу (рішень, розпоряджень, наказів) про передачу в користування (оренду) земельної ділянки, самовільно зайняли сім земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 178,6599 га., у тому числі і окремо виділену земельну ділянку площею 18,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, які на весні обробили та засіяли сільськогосподарськими культурами ячменя, кукурудзи, соняшника та пшениці. Згідно розрахунку, шкода заподіяна внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок площею 178,6599 га. становить 286 459,52 грн.

Земельна ділянка площею 18,92 га., яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району, по всій площі засіяна сільськогосподарською культурою - кукурудзою. Вказана земельна/ділянка виставлена на аукціон (конкурс) на сайті http://land.gov.ua/info/perelik-dilianok/ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 23.08.2018. Однак, всупереч ст.ст 125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовлення і затвердження проекту землеустрою, отримання дозволу (рішенн, розпоорядження, наказу) про передачу в користування (оренду) земельних ділянок, вказана земельна ділянка самовільно зайнята невстановленою особою на весні 2018 року, точної дати слідчтвом не встановлено.

Відповідно до постанови слідчого від 10.08.2018 речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні визнано сім земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 178,6599 га, розташовані на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району засіяні рослинами сільськогосподарських культур, зокрема, засіяна рослинами кукурудзи.

У суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 надав копію платіжного доручення № 242 від 19.07.2018 про добровільне відшкодування ТОВ "Дружба Яхниківська" шкоди внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок в сумі 286,460, 44 грн.
Також прокурор повідомив суду апеляційної інстанції, що по даному кримінальному провадженню жодній особі підозра не оголошена.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірив вказані обставини та дійшов правильного висновку про те, що законних підстав для накладення арешту немає.

Так, цивільний позов в рамках кримінального провадження не предявлявся, санкцією ч.1 ст.197-1 КК України конфіскація майна не передбачена. Крім того, визнання майна речовим доказом на майбутнє не передбачено діючим законодавством.

Крім того, диспозицією ч.1 ст.197-1 КК України передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди власнику або законному володільцю. Враховуючи це, доказове значення врожаю кукурудзи для доведення факту вчинення зазначених у диспозиції статті дій, є сумнівним. При цьому слідчим належним чином не мотивовано мету їх зберігання в якості речових доказів. Більше того, жодних пояснень про те, яким саме чином буде збережено сільгосподарську продукцію, яка є такою, що псується, прокурор під час апеляційного розгляду не навів, матеріали клопотання такої інформації не містять.

Таким чином, твердження прокурора в апеляційній скарзі про необхідність накладення арешту на кукурудзу, якою засіяна земельна ділянка, з метою збереження речових доказів не підтверджуються матеріалами провадження.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційні вимоги - не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4