Справа № 216/923/17
Провадження № 1-кп/216/79/19

ВИРОК
іменем України
15 лютого 2019 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, розлученого, на утриманні має малолітніх дітей, працюючого ПП "Агроперемога" охоронцем, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,-
учасники кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_3
представник потерпілої ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
14.12.2016 в світлий час доби, приблизно о 11 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автобусом «Мерседес Бенц Спрінтер 416 СДІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснюючи на підставі маршрутного листа перевезення пасажирів по міському маршруту № 240, рухався по проїзній частині вул. Лермонтова з боку пр. Миру в напрямку майдану Визволення, наближаючись до регульованого світлофором перехрестя вул. Лермонтова та провулку Пулковський в Центрально-МІському районі м. Кривого Рогу.
У ході подальшого руху, наближаючись до регульованого перехрестя вул. Лермонтова та пров. Пулковський, де горів зелений сигнал світлофора та на вищевказаному перехресті у попутному напрямку почали рухатися транспортні засоби, водій ОСОБА_3 , раптово застосував різке гальмування та допустив падіння пасажира ОСОБА_5 , яка сиділа на пільговому місці, на одинарному першому пасажирському сидінні біля право-бокового вікна, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2,3 б), 12.9 г) Правил дорожнього руху України, згідно яких:
- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху…не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- «2.3 б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- «12.9 г) Водієві забороняється: різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортної пригоди)».
- «12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
- «13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу».
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 , зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, в районі регульованого світлофором перехрестя вул. Лермонтова та пров. Пулковський в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу, у процесі застосованого їм різкого та раптового гальмування, перед регульованим перехрестям пасажир ОСОБА_5 , що знаходилася у салоні в положенні сидячі, втратила рівновагу та впала на підлогу автобуса «Мерседес Бенц Спрінтер 416 СДІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_5 , травмована. Відповідно до висновку експерта № 268 від 21.02.2017, потерпілій ОСОБА_5 , заподіяні наступні тілесні ушкодження: перелом лівої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби).
Після події ДТП, водій ОСОБА_3 , грубо порушуючи вимоги ПДР, залишив місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10. «а» «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого:
«2.10 «а» «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, суду пояснив, що 14 грудня 2016 року приблизно об 11.00 годині він керував автобусом "Мерседес Бенц" реєстраційний номер НОМЕР_1 . Автобус рухався по проїжджій частині вул. Лермонтова з боку пр. Миру в напрямок площі Визволення зі швидкістю 50 км. на год. по крайній правій смузі руху. Під час руху автобуса в салоні перебувало близько 14 пасажирів, які сиділи на посадочних місцях. Пасажирів, які б стояли в салоні автобуса під час руху не було. Був світлий час доби, асфальтне покриття проїзної частини дороги було сухим та чистим, ні дощу, ні туману в цей час не було. Перед нерегульованим світлофором перехрестя вул. Лермонтова та пров. Пулковський з лівої смуги руху на праву смугу руху різко виїхав легковий автомобіль "Мітсубісі Грандіс", в результаті чого він був вимушений застосувати різке гальмування. Після чого він почув в салоні автомобіля крик жінки пасажирки, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні біля вхідних дверей на пільговому місці. Зайшовши до салону автобусу, побачив, що в результаті різкого гальмування на підлогу автобуса впала пасажир жінка, яка травмувалась, та яка скаржилася на біль у лівій руці. Після чого, доїхавши до кінцевої зупинки, особисто викликав працівників швидкої медичної допомоги. Потім на зателефонував працівник поліції та попросив приїхати до відділку для подальшого з`ясування обставин вчиненого. У вчиненому щиро розкаявся та просить застосувати до нього п "в"ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016році", оскільки не позбавлений батьківських прав та має дітей, яким не виповнилося 18 років.
Представник потерпілої підтримав думку потерпілої, наполягав на задоволенні цивільного позову.
Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується зібраними та дослідженими в ході судового слідства письмовими доказами, зокрема:
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.12.2016 року, схемою та фототаблицею до нього де зафіксовано обставини, за яких 14.12.2016 року відбулося ДТП. (а. с. 6-15);
Висновком судово-медичної експертизи № 268 від 16 лютого 2017 року, згідно якого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки в типовому місці без зміщення уламків, який за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби). Дані ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) які могли мати як обмежену так і необмежену травмуючу поверхню, що могло бути при механізмі дорожньо-транспортної пригоди, при наїзді автомобіля, який рухався. (а. с. 47-49).
Показання обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його показання суд визнає достовірними.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив злочин невеликої тяжкості з необережності.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: щире каяття, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно.
На обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.
Суд враховуючи вид та межі покарання, передбачені санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, злочин вчинив вперше, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь відділу з питань пробації щодо середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, низького ризику небезпеки для суспільства, дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом.
Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для можливого виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів.
Вирішуючи вимоги цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про стягнення із обвинуваченого матеріальних збитків в розмірі 2473 грн. 59 коп., моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., суд дійшов наступного висновку.
Під час судового розгляду потерпіла свій цивільний позов не уточнювала і просила задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши надані докази на обґрунтування позову, суд вважає його не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 1 статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником, під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Також відповідно до роз`яснень, які містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями), визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 02.10.2006 року, автомобіль «Mercedes - Benz 416 СDІ; реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_8 .
Відповідно до трудового договору між працівником і фізичною осрбою, яка використовує найману працю від 01.05.2016 р. обвинувачений ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_8 виконував свої трудові обов`язки, про що підтвердив особисто обвинувачений в судовому засіданні.
Таким чином, з урахуванням положень ч. 1 ст.1172, ч.2 ст. 1187 ЦК України, відповідальність за завдану ОСОБА_3 матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_5 несе ФОП ОСОБА_8 .
З огляду на ці обставини, не входячи в обговорення обґрунтованості та доведеності позову, суд приходить до висновку, що позов заявлено до неналежного відповідача, а тому в його задоволенні слід відмовити.
Той факт, що обвинувачений визнав позов, не дає суду підстави для його задоволення.
Долю речових доказів вирішити керуючись ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експерта відсутні.
В ході досудового розслідування ОСОБА_3 не затримувався, відносно нього запобіжний захід не застосовувався.
Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із письмовою заявою про звільнення його від покарання основного і додаткового на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 р.», у зв`язку із тим, що він має на утриманні двох малолітніх дітей.
Відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016р.» звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 р.» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом.
Суд зазначає, що злочин у вчиненні якого ОСОБА_3 визнаний винуватим вчинений до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 р.».
ОСОБА_3 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтвах про народження яких він зазначений їх батьком. Даних про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно вказаних дітей не має.
В ході судового розгляду кримінального провадження судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у т.ч. передбаченого п.13 ч.1 ст. 67 КК України - вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.
ОСОБА_3 є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 р.».
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування амністії, зокрема, що амністія в подальшому протягом наступних десяти років до нього не може бути застосована.
Керуючись ст.ст.85, 86, 286 КК України, ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.366-369, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання, призначеного цим вироком на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 р.».
В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 відмовити.
Транспортний засіб автобус "Мерседес Бенц" реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_8 .
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався.
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1