"29" березня 2019 р. Справа № 363/1322/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2019 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , затриманого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді скаргу адвоката ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України,

встановив:
29.03.2019 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України в якій зазначає, що 28.03.2019 року о 11-00 годині біля Касаційного кримінально суду по вул. Пилипа Орлика, 4а в м. Києві (фактична адреса затримання вул. Липська, 18/5 в м. Києві), адвоката ОСОБА_4 було незаконно затримано слідчим СУ ГУ НП України в Київської області ОСОБА_5 , у присутності прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_6 .

Так, СУ ГУ НП України в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000088 від 13.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 206 КК України.

Незаконність дій працівників правоохоронних органів полягає у грубому порушенні норм ст.ст. 208, 210, 212, 213 КПК України, а саме: затримання у порядку ст. 208 КПК України незаконно; підстава затримання не наведена у протоколі затримання; не перевірялось обґрунтованість затримання; у момент затримання та безпосередньо перед затриманням адвокат ОСОБА_4 приймав участь у розгляді кримінального провадження у Верховному суді; підстава затримання, а саме затримано в момент вчинення злочину не відповідає дійсності; не роз`яснено підстави для затримання; перед особистим обшуком не повідомлено, які речі відшукуються та не запропоновано добровільно надати речі, які відшукуються; вилучені речі та документи є особистими речами та не мають стосунку до кримінального провадження; вилучені кошти, джерело походження яких було повідомлено; вилучено ключі від автомобіля та свідоцтво на право керування транспортним засобом, чим позбавлено права користування та володіння транспортним засобом; вилучено телефон, в якому міститься інформація, що становить адвокатську таємницю; переписку з клієнтами, фотоматеріалів справ, контакти, номери телефонів клієнтів, що становлять адвокатську таємницю; особистий обшук проведено за відсутності понятих; особистий обшук проводився за відсутності представників Ради Адвокатів Регіону; у протоколі затримання не зазначено усіх осіб, які приймали участь в слідчій дії.

Крім цього, згідно частин 2, 3 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню, оскільки адвокат ОСОБА_4 був затриманий 28.03.2019 року об 11-00 год. по вул. Липська, 18/5 в м. Києві, однак в супереч вимог ст. 278 КПК України, адвокату ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру протягом двадцяти чотирьох годин з моменту його затримання. Таким чином, адвокат ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню.

Посилаючись на норми ст. 206 КПК України, адвокат просить звільнити адвоката ОСОБА_4 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав, що в ній наведено.

Затриманий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав свого захисника та зазначив, що йому повідомлено про підозру з порушення норм кримінального процесуального закону, а саме повідомлення про підозру здійснено не повноваженою особою, термін затримання на даний час сплив, у зв`язку с чим просив скаргу задовольнити.

Заслухавши адвоката, затриманого, дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя дійшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно протоколу затримання особи від 28.03.2019 року, у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження № 0000088 від 13.03.2019 року, 28.03.2019 року о 11-00 год. АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою затримання, застали особу під час вчинення злочину або намагання вчинення, підозрюється у вчиненні та перешкоджання законної господарської діяльності.

Письмове повідомлення про підозру від 28.03.2019 року підписано керівником регіональної прокуратури, державний радник юстиції 3 класу ОСОБА_7 , а повідомлено про підозру вручив, прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_8 , фактично вручене 28.03.2019 року о 21год. 29хв.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є адвокатом і має актуальне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4247 від 22.07.2010 року, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру адвокатів України, а відтак згідно ст. 480 КПК України стосовно нього передбачений особливий порядок кримінального провадження, який з огляду на положення ч. 1 ст. 276, п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України передбачає, що йому письмове повідомлення про підозру має здійснюватись лише Генеральним прокурором, його заступником або керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

Отже, органом досудового розслідування порушено вимоги кримінального процесуального закону при врученні адвокату ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України повідомлення адвокату про підозру здійснюється лише Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень. Вказана вимога обумовлена особливим статусом адвокатом і є гарантією їх незалежності та імунітету.

За змістом статті 276 КПК України процедура здійснення повідомлення про підозру включає в себе складання письмового повідомлення про підозру та відповідно його вручення підозрюваному уповноваженою особою.

Таким чином, у випадку коли у вчиненні злочину підозрюється особа, щодо якої згідно з приписами статті 480 КПК України передбачено здійснення особливого порядку кримінального провадження, письмове повідомлення про підозру такій особі повинно бути вручене безпосередньо посадовими особами органів прокуратури, визначеними у пунктах 1 - 4 частини 1 статті 481 КПК України, і здійснення такої дії не може бути передоручене.

Разом із тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, письмове повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_4 хоча й було складено керівником регіональної прокуратури, проте вручене особою, яка за посадою не є Генеральним прокурором або його заступником, чи керівником регіональної прокуратури чим істотно порушено вимоги процесуального закону в частині процедури притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Дана правова позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду (постанова Верховного Суду справа № 349/1487/14-к від 19.02.2019 року).

Таким чином, на момент розгляду повідомлення адвоката ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України, щодо незаконного затримання адвоката ОСОБА_4 , останньому не повідомлено про підозру у встановленому законом порядку, що свідчить про відсутність підозри.

Таким чином, 28.03.2019 року слідчому судді не доведено які були підстави, що передбачені ч. 1 ст. 208 КПК України, для затримання ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції встановлено правила позбавлення особи свободи, згідно з якими ніхто не може бути позбавлений свободи інакше, як відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з практикою Європейського суду фіксація точних даних про затримання, також як і підстави затримання, є необхідною умовою законності затримання для цілей передбачених ст. 5 Європейської конвенції.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь - яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутністю судового рішення, як набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Пунктом 1 частини 5 статті 206 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе, зокрема існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Отже, на виконання загальних обов`язків слідчого судді, враховуючи вищевикладені обставини, слід звернути увагу, що адвокат ОСОБА_4 втратив статус підозрюваного 29.03.2019 року о 11год 00хв, тобто через 24 години з моменту затримання (28.03.2019 року 11год. 00хв.), внаслідок чого відповідно до частини 3 статті 278 КПК України підлягав негайному звільненню. Таким чином, відповідно до ст. 206 КПК України необхідно констатувати, що в період з 11 год. 00 хв. 29.03.2019 року до 13 год.12 хв. 29.03.2019 року тримання під вартою ОСОБА_4 є незаконним. Разом з тим, враховуючи зміст компетенції слідчого судді, а також ту обставину, що на теперішній час незаконне тримання під вартою ОСОБА_4 припинено, то підстави для вжиття слідчим суддею специфічних заходів реагування, передбачених статтею 206 КПК України, відсутні.

За результатом розгляду заяви слідчому судді не доведено існування передбачених законом підстав для тримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді, суду, а також не спростовано доводів заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 29, 55 Конституції України, ст.ст. 206, 208, 278, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала на підставі статті 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 02.04.2019 року о 09-10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1