Справа № 362/1522/18
Провадження № 1-кп/362/260/18
В И Р О К

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

02.11.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000377 від 20.02.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванковичі, Васильківського р-ну, Київської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.03.2017 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин. Так, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2015 р. з ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання сина: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2015 р. і до повноліття дитини.

На підставі виконавчого листа від 20.07.2015 р., виданого суддею Московського районного суду м. Харкова, 29.01.2016 р. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Васильківського МРУЮ ОСОБА_10 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2015 р. і до повноліття дитини.

Разом з тим, починаючи з 19.05.2015 р. та по теперішній час, ОСОБА_7 , будучи ознайомленим з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2015 р., достовірно знаючи, що згідно рішення суду він зобов`язаний виплачувати аліменти ОСОБА_12 , будучи працездатним, грошові кошти ОСОБА_12 не сплачує, будь-якої іншої допомоги їй не надає, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває. Тобто, добровільно рішення суду не виконує й таким чином злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області коштів на користь ОСОБА_11 , для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_13 .

ОСОБА_14 , який був неодноразово попереджений державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, на попередження не реагує, свої обов`язки, які покладені на нього як на батька не бажає виконувати й продовжує ухилятися від виконання рішення Московського районного суду м. Харкова щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_11 , для утримання їх спільного сина ОСОБА_13 , чим ставить ОСОБА_15 з сином у скрутне матеріальне становище. ОСОБА_7 відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, який складено державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_13 станом на 01.03.2018 р. в сумі 21610 гривень 22 копійки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю та показав, що у нього раніше не було можливості сплачувати аліменти, оскільки був малий заробіток, а зараз у нього є можливість платити аліменти. Він винаймає будинок і гроші йому були потрібні для цього. На даний час він може сплатити аліменти, проте, просить, щоб йому розбили борг на сплату частинами. У шлюбі з потерпілою він прожив 7 років. З рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2015 р. він ознайомлений, знав про те, що з нього будуть стягувати аліменти на утримання сина. Спочатку він сплачував аліменти. Державний виконавець попереджав його про наслідки невиконання рішення суду. У нього не було коштів, не було заробітків. До скоєного кримінального правопорушення ставиться негативно. Зобов`язався сплачувати заборгованість, яка була 26 тис. грн. З дитиною він не спілкується, бо потерпіла заперечує. До ДВС не звертався.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.08.2015 р., з ОСОБА_7 , на її користь стягнуто аліменти на утримання сина: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Проте, обвинувачений ОСОБА_7 ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, не приймає участі в його житті та вихованні. Станом на 01.03.2018 р. виникла заборгованість по аліментах, яка в загальній сумі складає 21610,22 грн., які вона хоче, щоб обвинувачений ОСОБА_7 їй сплатив. Стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 поклалась на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_7 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.

Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_7 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ІП Васильківського ВП ГУНП ву Київській області ОСОБА_7 раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 : щире каяття.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_7 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи позитивну характеристику на ОСОБА_7 за місцем його проживання, те, що він раніше судимий, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 поклалась на розсуд суду, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на певний строк.

Цивільний позов потерпілою в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського Апеляційного суду.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1