Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 469/1615/19
Провадження 1-кп/480/208/19
ВИРОК
Іменем України

10 квітня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000699, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України -

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 08.09.2018 року близько 02 години 00 хвилин прийшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить його колишньому опікуну ОСОБА_5 , з метою забрати свої особисті речі, які там залишались. Через отвір у крівлі він зайшов до приміщення гаражу. Знаходячись в приміщенні гаражу ОСОБА_4 побачив сейф та ключі до нього, після чого вирішив відчинити його. Оглядаючи сейф ОСОБА_4 помітив в ньому гроші, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь. ОСОБА_4 таємно, умисно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку належних ОСОБА_5 грошей в сумі 1900 доларів США (згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 08.09.2018 року, 1900 доларів США складає 53618 грн 00 коп) та 4800 грн 00 коп, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 58418 грн 00 коп.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

10.04.2019 року у кримінальному провадженні №0000699 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди про примирення, потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та із покладенням виконання обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань апробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Угодою визначено, що обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 завдану кримінальним правопорушенням шкоду у грошовому виразі у сумі 58418 грн 00 коп у строк до 31.12.2019 року.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення між ними та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому прокурор підтримав затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_6 не заперечувала щодо укладення між обвинуваченим та потерпілим угоди про примирення.

Розглядаючи в порядку ч.5 ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.
Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у звязку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Так, вчинений ОСОБА_4 злочин, у вчиненні якого він визнав свою вину, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2,3,4 ч.5 ст.474 КПК України та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена сторонами угоди про примирення є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів, а також визначена з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, а також обставин що пом`якшують та обтяжують покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст.474 КПК України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_7 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про примирення є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речовим доказом у кримінальному провадженні є трасологічний слід взуття, який знаходиться на спеціальній плівці (спеціальний сейф пакет №3962538). Вищевказаний речовий доказ переданий на зберігання до камери речових доказів Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області. На підставі ст.100 КПК України зазначений речовий доказ слід знищити.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.369, ч.2 ст.373, ст.374,469,471,474,475 КПК України, суд,-

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 10.04.2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадження №0000699, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань апробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речовий доказ, а саме: трасологічний слід взуття, який знаходиться на спеціальній плівці (спеціальний сейф пакет №3962538), який передано на зберігання до камери речових доказів Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_8

10.04.2019