УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/17370/18

Провадження №: 1-кс/755/6356/18

"06" грудня 2018 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання слідчогоДніпровського УП ГУ НП в м. Києві про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2018 за № 0010210, встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження,у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010210 від 04.11.2018, за фактом можливого (імовірного) вбивства ОСОБА_5 .

У світлі того, що 03.11.2018 до УП з заявою звернувся ОСОБА_6 , який повідомив, що 08.10.2018 року, його сусід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покинув своє постійне місце проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (на п`ятому поверсі), по-теперішній час не повернувся, на телефоні дзвінки не відповідає та про його місце знаходження по-цей час не відомо.

В подальшому, в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , який повідомив, що в інтернет мережі, на сайті https://address.ua/kiev/prodazha-kvartir-dneprovskijj-gagarina-3-47008243/ помітив квартиру, яка продається, та належить ОСОБА_5 , і що невідома йому жінка має доступ до квартири та водить до інших осіб, з метою продажу квартири. Також свідок повідомив, що ОСОБА_5 користувався послугами мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 .

В ході виконання доручення слідчого ОСОБА_3 , оперативними працівниками ВКП Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, було встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального, може бути причетна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Враховуючи вищевикладене, для попередження відчуження квартири АДРЕСА_2 ,що в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню та потягти настання тяжких наслідків, необхідно накласти заборону на відчуження, заявник уважає за доречне накласти на неї арешт.

Позиція сторін

Слідчий групи слідчих слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 усудовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ураховуючи норми ст. ст. 22, 26, 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі власника майна та прокурора.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, при накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Тотожного висновку дійшов і апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 30.05.2017 у справі №752/4897/17 указавши, що при арешті майна з підстави визначеної п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом та у справі № 757/54015/17-к (ухвала від 11.10.2017), а саме зауваживши, що наявність постанови про визнання майна, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, речовими доказами у кримінальному провадженні, не встановлює обов`язок слідчого судді або суду у накладенні арешту на вказане майно. При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Дана позиція суду апеляційної інстанції ураховується слідчим суддею, у світлі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з метою однакового застосування всіма судами кримінального процесуального законодавства та уникнення неоднозначного тлумачення норм права.

У цій справі установлено, що квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно звернення ОСОБА_6 . 08.10.2018 ОСОБА_5 (власник квартири) покинув своє постійне місце проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (на п`ятому поверсі) та по-теперішній час не повернувся, на телефоні дзвінки не відповідає та про його місце знаходження по цей час не відомо.

Свідок ОСОБА_7 будучи допитаним повідомив, що в Інтернет мережі, на сайті https://address.ua/kiev/prodazha-kvartir-dneprovskijj-gagarina-3-47008243/ помітив квартиру, яка продається, та належить ОСОБА_5 , і що невідома йому жінка має доступ до квартири та водить до інших осіб, з метою продажу квартири.

Саме кримінальне провадження порушено за ст. 115 (умисне вбивство) КК України.

Тобто, є дійсним факт, можливого відчуження майна (квартири) поза волею власника на те.

Указане свідчить проте, що майно, яке заявник пропонує арештувати ,відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Адже, для прикладу, умисне вбивство має місце у разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном), одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди.

Тим самим, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Обставини передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України є дійсними, так як в Інтернет мережі, на сайті https://address.ua/kiev/prodazha-kvartir-dneprovskijj-gagarina-3-47008243/ продається квартира, яка належить ОСОБА_5 .

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 шляхом заборони її відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчогоДніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1