Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4075/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21.08.2017 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області Російської Федерації від 14.06.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 30, п.п. «а,б» ч.3 ст. 228.1 КК РФ на 7 років позбавлення волі без штрафу та без обмеження волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21.08.2017 року вирок Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області Російської Федерації від 14.06.2016 року, відносно ОСОБА_7 приведено у відповідність із законодавством України та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 15. ч.2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій ухвалу суду просить скасувати та постановити нову, якою призначити йому більш м`яке покарання. Вказує, що судом при приведенні вироку у відповідність законодавству України не застосовано норми ст.69 КК України та не враховано, що Октябрьським районним судом м. Іваново Івановської області Російської Федерації були застосовані норми ст.64 КК РФ. Зазначає, що судом допущено помилку при визначенні терміну покарання, оскільки строки визначенні санкціями статтей за які його засуджено в Російській Федерації та Україні є різними та не можуть застосовуватись по аналогії.

Заслухавши доповідача, засудженого про задоволення поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Передача громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для відбування покарання в Україні та порядок приведення вироку іноземного суду у відповідність із законодавством України, передбачено главою 46 КПК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року.

Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.

Згідно ч. 4 ст. 10 КК України виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.

З матеріалів провадження видно, що вироком Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області Російської Федерації від 14.06.2016 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст. 30, п.п. «а,б» ч.3 ст. 228.1 Кримінального Кодексу РФ, на 7 років позбавлення волі без штрафу та без обмеження волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Міністерство юстиції України звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно громадянина України ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21.08.2017 року було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації від 14.06.2016 року відносно ОСОБА_7 та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 15. ч.2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Між тим, задовольняючи клопотання Міністерства юстиції України суд першої інстанції, при визначені строку відбування покарання допустився помилки.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області Російської Федерації ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 30, п.п. «а,б» ч.3 ст. 228.1 Кримінального Кодексу РФ до позбавлення волі строком на 7 років без штрафу та без обмеження волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 рахується з 14.06.2016 року. Зараховано у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 11.03.2016 року по 13.06.2016 року включно.

Згідно з вироком Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області Російської Федерації ОСОБА_7 засуджено за замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в великому розмірі, при цьому злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від цієї особи.

Вказані дії ОСОБА_7 , за які його засуджено в Російській Федерації, є кримінальним злочином згідно із законодавством України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.610 КПК України засудженому ОСОБА_7 слід визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Російської Федерації.

Кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_7 злочин відповідно до КК України передбачена за ч.1 ст.15, ч.2 ст.307 КК України (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах).

Санкцією ч.2 ст.307 КК України встановлено покарання до винних осіб у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Між тим, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 визнано вважати засудженим за ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України (замах на злочин) до покарання у виді 7 років позбавлення волі, що перевищує розмір призначеного покарання відповідно до положень ч.3 ст. 68 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір покарання визначеного судом ОСОБА_7 до відбуття у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала районного суду щодо приведення вироку іноземної держави стосовно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 610 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21.08.2017 року, якою вирок Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області Російської Федерації від 14.06.2016 року відносно ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 30, п.п. «а,б» ч.3 ст. 228.1 КК РФ приведено у відповідність із законодавством України - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Октябрьського районного суду м. Іваново Івановської області Російської Федерації від 14.06.2016 року за ч.1 ст.15 ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженю не підлягає.

Судді: