В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000611

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5

на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, а саме за ч.3 ст. 185 КК України та за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.01.2018 р., шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Покладено на нього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок у частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_6 звільненим від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 рік і покладенням передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.01.2018 р. виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор зазначає, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.01.2018 р. ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Тобто, суд призначив ОСОБА_6 покарання, що належить відбувати реально. Водночас суд першої інстанції, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України та звільнивши на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання, у тому числі і за попереднім вироком, фактично переглянув попереднє судове рішення про необхідність відбування покарання у виді штрафу.

На думку апелянта, суд допустив неправильне застосування кримінального закону ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки за умови звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання за нові злочини, попередній вирок стосовно ОСОБА_6 слід виконувати самостійно.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

05 листопада 2017 року близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_6 , реалізуючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, прийшов до території садиби, розташованої по АДРЕСА_2 , де умисно, шляхом пошкодження кріплення навісного замку вхідних дверей проник до приміщення господарської будівлі, звідки таємно викрав 8 металевих труб загальною вагою 77,60 кг, загальною вартістю за ціною металобрухту 480 грн. 34 к., належних потерпілому ОСОБА_9 , якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в зазначеному розмірі, яку відшкодовано.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у приміщення. Його дії кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора про неправильне призначення судом ОСОБА_6 покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, то вони є слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.01.2018 р. ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн, тобто суд призначив йому покарання, що належить відбувати реально.

За вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.01.2018 р. ОСОБА_6 суд призначив покарання у виді позбавлення волі, та звільнив від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Разом з тим, застосовуючи вимоги ч.4 ст. 70 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону, оскільки остаточне покарання призначив ОСОБА_6 за сукупністю злочинів за оскаржуваним вироком та за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.01.2018 р., шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточне покарання призначив у виді позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, при призначенні покарання судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. З цих підстав вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч.1 ст. 409, п.1 ч. 1 ст. 413 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 413, 420, 424, 425, 532 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати у частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік із покладенням передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.01.2018 р. у відношенні ОСОБА_6 виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3