Дата документу 30.01.2019 Справа № 321/2013/14-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/2013/14-к Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/437/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ст. 78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника засудженого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 5 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання Михайлівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку у відношенні ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
1 серпня 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшло подання Михайлівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Подання Михайлівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області обґрунтовано тим, що протягом визначеного судом іспитового строку ОСОБА_7 вчинив одне адміністративне правопорушення та мав попередження за неприбуття на реєстрацію, але систематичного характеру ці порушення не мали, після проведення з ним профілактичної роботи став на шлях виправлення та вчасно прибував до органу пробації на реєстрацію, за місцем проживання характеризується задовільно.
Встановивши, що прокурором Михайлівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області було затверджено обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000487 від 16 вересня 2016 року за вчинення 4 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, які були вчинені в липні 2016 року, серпні 2016 року та жовтні 2016 року, тобто під час іспитового строку, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання є завчасним та задоволенню не підлягає.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції про неможливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні обставин справи та порушують норми діючого законодавства.
Звертає увагу, що іспитовий строк закінчився 22 червня 2017 року, і на теперішній час жодних обвинувальних вироків у відношенні ОСОБА_7 не постановлено, до того ж, судом першої інстанції не встановлено обставини, які свідчать про систематичне невиконання ним своїх обов`язків, покладених вироком суду.
Заслухавши доповідь судді по справі, захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 , яка подану нею апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, вважала, що судом першої інстанції порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки вирок, що набрав законної сили у відношенні ОСОБА_7 відсутній і суд не мав права посилатися як на підставу для відмови у задоволенні подання на наявність лише кримінального провадження, заслухавши прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що суд першої інстанції прийняв рішення із дотриманням вимог ст. 78 КК України, на цей час ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в іншому кримінальному провадженні, які ним згідно обвинувачення вчиненні в період іспитового строку, також прокурор заперечував з приводу доводів захисника про порушення принципу презумпції невинуватості, оскілки оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції жодним чином не висловився про доведення вини ОСОБА_7 в іншому кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч. 2 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ч. 1 ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Обставини, на які посилається начальник Михайлівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області у своєму поданні та доводи апеляційної скарги захисника про те, що протягом визначеного іспитового строку засуджений виконав покладені на нього обов`язки і тому після закінчення іспитового строку суд має звільнити його від відбування призначеного покарання, не узгоджується із згаданими вимогами кримінального закону, а також з вимогами ч. 3 ст. 75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед не вчинить нового злочину.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурором Михайлівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області було затверджено обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000487 від 16 вересня 2016 року за вчинення 5 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, які були вчинені в липні 2016 року, серпні 2016 року та жовтні 2016 року, тобто в період дії іспитового строку.

За таких обставин, вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року до вирішення по суті нового кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, є передчасним, оскільки це має вирішальне правове значення щодо можливості застосування положень ст. 78 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводжу порушення судом першої інстанції принципу презумпції невинуватості, то з ним колегія суддів не погоджується також з огляду на те, що відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції жодним чином не висловлювався відносно наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, доведення його вини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає ухвалу законною і обґрунтованою, та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 5 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні подання Михайлівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку у відношенні ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4