Дата документу 04.04.2019 Справа № 554/2893/19
Провадження №1-кс/554/4906/2019

УХВАЛА
Іменем України

04 квітня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві порушити кримінальне провадження проти винних осіб, дії яких стосовно ОСОБА_3 можливо мають кримінальні ознаки і відносяться до компетенції слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві та їм підслідні.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що 28.01.2019 року він звернувся до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України у Дніпропетровській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Проте, згідно отриманої відповіді начальника відділення поліції, за підслідністю матеріали були направлені до ТУ ДБР у м.Полтаві. 12.03.2019 року заявник отримав відповідь Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, в якій йшлося про недостатність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР щодо можливих неправомірних дій працівника УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , рекомендовано УСБУ у Дніпропетровській області підняти питання в межах їх компетенції щодо проведення службового розслідування за фактами, викладеними в заяві.
Заявник також зазначив, що 22.03.2019 року Шевченківське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України у Дніпропетровській області відкрило досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення за ст.365 ч.1 КК України, відомості до ЄРДР внесені за №0000687.
ОСОБА_3 вказав, що скарга пояснюється тими обставинами, які склались в гібридній війні між Україною та РФ та впливають на його судовий процес проти винних на його думку осіб, які своїми діями сприяли його фінансовому обтяженню в сумі 660000 гривень на користь публічної особи ОСОБА_5 .
Згідно клопотання заявника, ОСОБА_3 просить поновити пропущений строк звернення до суду, який пропущений ним з поважних причин, оскільки відповідь з ТУ ДБР у м.Полтаві йому надійшла лише 21.03.2019 року.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав. Заявник зазначив, що в заяві він пише про суддів господарського суду, про бездіяльність УСБУ. Вказав, що його затримали на робочому місці, привели до держінспектора, дали підписати документи, він підписав, визнав диски своїми, сплатив штраф. Через 2 роки був позов до нього, який господарський суд задовольнив, апеляційний та касаційний суди залишили рішення без змін. ОСОБА_3 вказав, що відомості по його заяві внесли до ЄРДР лише проти держінспектора, але йому цікаво щоб внесли відомості проти працівників УСБУ та суддів господарського і апеляційного судів.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Слідчий ОСОБА_6 надіслав листа, в якому просив розглядати скаргу у його відсутність, заперечував проти задоволення вимог ОСОБА_3 з підстав, викладених у додатках.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заявник 28.01.2019 року звернувся до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України у Дніпропетровській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Проте, згідно отриманої відповіді начальника відділення поліції, за підслідністю матеріали були направлені до ТУ ДБР у м.Полтаві.
Згідно заяви ОСОБА_3 , скоєне кримінальне правопорушення посадовими особами УСБУ та УБОЗ, держінспектором ДДІВ МОН за участю представника багатьох колекторів проросійських ТОВ, згідно дод.1,4,5 і, як виявилось через 2 роки, на користь позивача в господарські суди ТОВ «Автор Мюзік» через договори пов`язаного з московськими ЗАТ «Реал Рекорд» і ТОВ «Продюссерский центр Игоря Матвиенко» країни-агресора РФ (а.с.9-10).
Відповідно витягу з ЄРДР (а.с.12) 18.03.2019 року внесені відомості за заявою ОСОБА_3 щодо перевищення службовою особою службових повноважень, за ст.365 ч.1 КК України.
Згідно листа начальника Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Полтаві (а.с.16), достатніх підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України не встановлено.
На теперішній час відомості по заяві ОСОБА_3 від 27.01.2019 року до ЄРДР не внесено.
Оцінивши обставини справи, суд вважає, що правильним є висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним повідомленням, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочинів, які заявник вважає вчиненими. При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочинів з боку працівників УСБУ, суддів.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 27.01.2019 року є його особистою оцінкою і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого скоєння злочинів працівниками УСБУ, суддями,тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Отже, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 27.01.2019 року повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочинів. А тому, така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Таким чином, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР, Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Полтаві, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Щодо вимог заявника по клопотанню про поновлення пропущеного строку на оскарження бездіяльності уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, суд вважає, що ОСОБА_3 не було пропущено строк на оскарження, враховуючи при цьому, що його заяву було перенаправлено для розгляду за підслідністю до ТУ ДБР у м.Полтаві, та те, що заявник отримав відповідь лише 21.03.2019 року.
Відповідно до вимог ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1