Справа № 158/2313/15-к
Провадження № 1-кп/0158/14/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Ківерці

Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.02.2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнано винними та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 06.03.2017 року залишеною без змін постановою Верховного Суду від 23.10.2018 року, вирок Ківерцівського районного суду Волинської області змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України. Призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

03.12.2018 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшла заява засудженого ОСОБА_2 , у якій він просить надати йому можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження № 158/158/2313/16-к.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції говорить, у тому числі й про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто.

Європейський суд з прав людини у справі Воробйов проти України від 16 жовтня 2014 року констатував порушення державою відповідачем статті 34 Конвенції щодо ненадання заявнику доступу до матеріалів справи.

Наведені положення Конвенції та практика Європейського суду відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають обов`язковому застосуванню судами.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження, зокрема на ознайомлення з матеріалами справи.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що засуджений має право на доступ до матеріалів справи.

Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання у Ізяславській виправній колонії № 32 і має право ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, тому він підлягає переміщенню до Луцького слідчого ізолятора з метою його подальшої доставки до Ківерцівського районного суду Волинської області.

Керуючись ст. ст. 42, 43 КПК України, ст. 88 КВК України, суддя

у х в а л и в:

Етапувати засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з Ізяславської виправної колонії № 31 до Луцького слідчого ізолятора, з подальшою доставкою засудженого до Ківерцівського районного суду Волинської області.

Копію ухвали для виконання надіслати начальнику Ізяславської ВК № 31, начальнику Луцького слідчого ізолятора для відому.

Зобов`язати начальника Ізяславської ВК № 31, начальника Луцького слідчого ізолятора про виконання ухвали негайно повідомити Ківерцівський районний суд Волинської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1