АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/124/19 Справа № 711/1117/19 Категорія: ст.ст.181, 193 КПК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.02.2019 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м.Сміла Черкаської області, українця, громадянина України,

не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 , учасником ліквідації наслідків

аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій та депутатом не

являється, раніше не судимий,

якою щодо нього застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 08.04.2019 року, заборонивши ОСОБА_7 залишати домоволодіння по АДРЕСА_1 у період з 21 години 00 хв. до 06 години 00 хвилин наступного дня.

Покладено на ОСОБА_7 протягом дії цієї ухвали наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора та суд, в залежності від стадії процесу, про залишення меж місця проживання населеного пункту та Черкаської області ;

3)утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні, а також іншими особами, яких визначить слідчий;

4) здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення,

в с т а н о в и л а :

Слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене заступником начальника відділу управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , вказуючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою офіційно не працевлаштованою, з метою незаконного збагачення, тобто одержання грошових коштів злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, спільно, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 вимагали від ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 передачі майна, що супроводжувалось насильством небезпечним для життя та здоров`я, а саме: на початку квітня 2018 року не встановлені особи, таємно проникли до домоволодіння ОСОБА_17 , що за адресою: АДРЕСА_2 звідки викрали документи на даний будинок, документи на дачу, що за адресою: АДРЕСА_3 , документи на земельні ділянки (паї), які останній збирав для переоформлення спадщини, а також паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_17 .. Після чого, через декілька днів, до хати увірвались група осіб чоловічої статті, до складу якої входили ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які почали наносити ОСОБА_17 тілесні ушкодження та посадивши за стіл, під тиском та погрозами, та нанесенням тілесних ушкоджень змусили написати 5 боргових розписок на загальну суму 25000 доларів США, та попередили останнього, якщо він повідомить про дану подію до поліції, то вони його вб`ють.

В травні 2018 року, до ОСОБА_17 завітали ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , та погрожуючи фізичною розправою, нагадали ОСОБА_17 про борг та повідомили останньому, що йому потрібно з`їздити в м.Черкаси для того, щоб зустрітися з людьми яким він заборгував. В подальшому через деякий час ОСОБА_17 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_7 поїхали в м.Черкаси, де на площі «Дружби народів» зустрілись з ОСОБА_12 , який погрожуючи фізичною розправою, повідомив ОСОБА_17 , що потрібно віддати борг.

10 вересня 2018 року ОСОБА_17 під супроводом ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , поїхав в м.Черкаси, де у нотаріуса ОСОБА_14 віддав ОСОБА_18 паспорт громадянина України на його ім`я, а ОСОБА_7 передав нотаріусу документи на майно, які викрадені на початку квітня 2018 з домоволодіння ОСОБА_17 .. Після чого ОСОБА_17 , під тиском та погрозами, підписав довіреність на ОСОБА_13 , згідно якої останній може розпоряджатися даним майном. В подальшому ОСОБА_17 , примусово, під тиском ОСОБА_14 та ОСОБА_7 виселено з власного домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 та заселено невідому ОСОБА_17 особу. ОСОБА_13 маючий доручення від ОСОБА_17 , спільно з ОСОБА_12 та іншими членами групи ведуть активний пошук покупця на майно ОСОБА_17 ..

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна (вимагання), поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, непрацюючий зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_17 , протоколами впізнання ОСОБА_17 осіб, що вимагали від нього грошові кошти та змушували підписувати боргові розписки та довіреність на ОСОБА_13 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з поміщенням до СІЗО м.Черкаси, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.02.2019 року було частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_7 залишати домоволодіння по АДРЕСА_1 у період з 21 години 00 хв. до 06 години 00 хвилин наступного дня.

Покладено на ОСОБА_7 протягом дії цієї ухвали наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора та суд, в залежності від стадії процесу, про залишення меж місця проживання населеного пункту та Черкаської області ;

3)утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні, а також іншими особами, яких визначить слідчий;

4) здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення, тобто до 08 квітня 2019 року включно.

В апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.02.2019 та постановлення нової ухвали, якою необхідно, на думку підозрюваного ОСОБА_7 , обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги підозрюваний ОСОБА_7 посилається на те, що підставою для скасування вищевказаної ухвали у відповідності до ч.1 ст.409 КПК України, на його думку, є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні.

На думку сторони захисту слідчий суддя не перевірив факти або інформацію, тобто докази, які разом з клопотанням надав слідчий про те, що саме ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, вказавши, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до ст.26 Віденської Конвенції «про право міжнародних договорів», кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись.

Законом України від 17 липня 1997 року N475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м.Страсбурзі, ратифіковано.

Отже пріоритетним є застосування міжнародних договорів та практики Європейського суду з прав людини над національним внутрішнім законодавством.

Відповідно до ч.3 і 4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї від 16 вересня1963 р., на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах території будь-якої держави також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві. Тобто міжнародні нормативно-правові акти передбачають можливість обмеження права особи на свободу пересування. Однак засоби такого обмеження визначаються законодавством конкретної держави.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування.

Слідчий суддя вказавши, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні має неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, але обрав відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому залишати домоволодіння по АДРЕСА_1 , що в місті Сміла з 21 години 00 хв. до 06 години наступного дня.

Слідчий суддя не мотивував своє рішення чому саме обраний домашній арешт, а не обрав особисте зобов`язання.

Перевірки поліцейських, при здійсненні контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, відповідно до інструкції «Про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.07.2016 №654, тобто надання права поліцейським з`являтися в житло підозрюваних з метою перевірки дотримання встановлених судом зобов`язань та обмежень; вимагати в підозрюваного, обвинуваченого в усній або письмовій формі пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків, можуть завдати стресу для дитини, оскільки можливі у нічний час. Постійне перебування у стресі, може перейти у емоційну та психологічну травму, дитина може отримати комплексну травму.

Також апелянт вказує на те, що слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 не надав доказів того, що 5 боргових розписок написані потерпілим у незвичайному стані.

Також слідчим не додано протокол допиту нотаріуса, якому передавав папку з документами ОСОБА_7 ..

Крім того, потерпілий не вказав родові ознаки папки, якого кольору, з якого матеріалу і чому саме у папці, яку передавав ОСОБА_7 бути документи на будинок (хату).

Слідчим не були проведенні всі слідчі дії відповідно до Гл. 20 КПК України, а саме не призначалася комплексна психолого - психіатрична експертиза у відповідності до ч.1 ст.242 КПК України. Відеодопит потерпілого не проводився так само і не проводилася комплексна психолого - психіатрична експертиза щодо достовірності показань всіх свідків у даному кримінальному провадженні.

Слідчим не встановлено особу, знайомого ОСОБА_17 , який бачив 8 осіб під час побиття останнього та написання 5 розписок.

Саме клопотання слідчого відрізняється від протоколу допиту потерпілого.

Виходячи з пояснень потерпілого ОСОБА_17 , викрадення документів на будинок відбулося з батьківської хати, що в АДРЕСА_3 , але у клопотанні слідчого викрадення документів відбулося з будинку в АДРЕСА_2 . Тобто є неточності у клопотанні слідчого та потерпілого.

Потерпілий вказує, що ОСОБА_19 та ОСОБА_18 на протязі серпня місяця 2018 року йому телефонували, але слідчий не звертався з клопотанням до слідчого судді надати йому доступ до речей та документів, а саме витребуванні інформації про телефонні дзвінки, номер ОСОБА_7 вказав сам потерпілий.

Враховуючи вищевикладене, на думку апелянта, обґрунтувань підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 слідчим не надано.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка є повністю тотожною апеляційній скарзі підозрюваного ОСОБА_7 також ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.02.2019 та постановлення нової ухвали, якою необхідно, на думку адвоката ОСОБА_8 , обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Обґрунтування доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 такі ж самі, як і підозрюваного ОСОБА_7 ..

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ставиться питання про необхідність скасування ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2019 про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин строком до 08.04.2019 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та постановлення нової ухвали, якою необхідно обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком до 08.04.2019 р..

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень та те, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.189 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із конфіскацією майна, тобто тяжкий злочин, що може свідчити про стійкий характер його злочинної діяльності та здатність вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, незаконно впливати на свідків та потерпілих, ухилятись від слідства та суду, та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, факти які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висування обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування («Мюррей проти Сполученого королівства»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівста»).

У справі «Ілійкова про Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Не заперечуючи встановлених судом обставин щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , апелянт вважає, що вказана ухвала від 08.02.2019 підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Судом в порушення вимог ст.196 КПК України не зазначено в ухвалі про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 будь-яких обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України чи обставин, які свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж зазначено в клопотанні.

Крім того, слідчий суддя при винесені ухвали в порушення вимог п.4 ч.1 ст.196 КПК України не зазначив в своєму рішенні будь-яке посилання на докази, в тому числі сторони захисту щодо можливості застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт в нічний час.

Однак, в порушення вимог ст.22 КПК України слідчий суддя надала перевагу поясненням захисника щодо відсутності будь-яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України та позиції підозрюваного ОСОБА_7 про невизнання ним вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Так, слідчим суддею в ухвалі від 08.02.2019 зазначено, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки та раніше не судимий.

Вказаний висновок слідчого судді не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки прокурором та слідчим під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу вказувалось, що ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності.

Так, судом під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 проігноровано обґрунтовані доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України щодо незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів, перешкоджання підозрюваним проведення об`єктивного досудового розслідування у кримінальному провадженні та встановлення істини, наявність високого ступеню ймовірності продовження підозрюваним вчинення кримінального правопорушення щодо майна, яке є об`єктом злочину, внаслідок чого можуть бути порушені права та інтереси третіх осіб.

Вказаним рішенням суду також проігноровано інші положення кримінального процесуального закону, в тому числі й щодо незаконного впливу на свідків та учасників провадження, оскільки, відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень причетні й інші особи, які переховуються від органу досудового розслідування та їх місце знаходження на цей час не встановлено.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів та наявність вищевказаних ризиків дають всі підстави для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, що судом взагалі не взято до уваги та не обґрунтовано в своєму рішенні.

Крім того, прокурором зверталася увага суду на вимоги ч.4 ст.183 КПК України щодо права не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, оскільки один із злочинів вчинено із застосуванням насильства та неодноразовими погрозами його застосування.

Таким чином, орган досудового розслідування відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України прийшов до висновку про безспірне існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється особа.

Останнє дає підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою без можливості внесення застави, не здатен забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам.

Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, на думку прокурора, грубо порушив вимоги ст.178 КПК України умисно не врахувавши наступні обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

З викладеного вбачається, що приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя не врахував всі обставини вчинення кримінального правопорушення та особу підозрюваного, а тому, з цих підстав ухвала слідчого судді від 08.02.2019, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення щодо застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком до 08.04.2019.

Оскільки, повний текст зазначеного рішення було фактично виготовлено та отримано прокурором 12.02.2019, про що зазначено на останній сторінці оскаржуваного рішення суду, то, в зв`язку з цим прокурор вважає, що строк на апеляційне оскарження вказаного рішення суду в розумінні аб. 1 ч.3 ст.395 КПК України не пропущено, про що містяться відвідні розписки в матеріалах судової справи.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нову, якою задовольнити апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , думки підозрюваного ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, натомість задовольнивши їхні апеляційні скарги, заслухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи всіх апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Колегія суддів апеляційного суду Черкаської області вважає, що висновок слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є обґрунтованим.

Досліджені матеріали справи свідчать про те, що слідчим та прокурором не дотримані вимоги ст.184 КПК України, оскільки в клопотанні відсутні матеріали, що підтверджують наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків.

В судовому засіданні, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді, прокурор не довів про існування таких ризиків та не представив матеріалів, які б підтвердили ці обставини.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На думку колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону та при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу вірно врахував те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні має неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання.

В той же час прокурором не доведено, що на даний час більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та кримінального процесуального закону, врахувавши, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог глави 18 КПК України на прокурора покладено обов`язок доводити не лише ту обставину, що ризики існують, але й ту, що ці ризики є реальними і, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є дійсно обґрунтованим.

Крім того, у клопотанні слідчий та в апеляції прокурор не навели обґрунтування того, що лише тримання під вартою ОСОБА_7 до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який би забезпечив його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків. Слідчий та прокурор довів лише обставини, передбачені п.1 ч.1 ст. 194 КПК, але не довів обставини, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.194 КПК України.

Всі вищенаведені обставини були в достатній мірі враховані слідчим суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси, який дійшов обґрунтованої думки про достатність для підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України для забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Що стосується доводів, викладених в апеляційних скаргах підозрюваного ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду вірно, враховуючи пред`явлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні тяжкого злочину, положення вищевказаної Конвенції, дані про особу, тобто з врахуванням всіх обставин, обрав запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з застосуванням заборони підозрюваному залишати житло у певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується з висновком слідчого судді місцевого суд про те, що застосування даного виду запобіжного заходу цілком достатнє для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в задоволенні всіх апеляцій слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.02.2019, якою застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 08.04.2019 року, заборонивши ОСОБА_7 залишати домоволодіння по АДРЕСА_1 у період з 21 години 00 хв. до 06 години 00 хвилин наступного дня та покладено на ОСОБА_7 ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :