Справа № 638/5823/15-к
Провадження № 1-кп/638/204/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000173, внесеному до ЄРДР 15.01.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туркменістану, громадянина Туркменістану, який ( зі слів) перебуває на території України з 2010 року, з неповною вищою освітою , неодруженого, не працюючого, раніше не судимого , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

Установив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 14.01.2014 року приблизно о 20:00 год, перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , вступив в змову з раніше знайомими йому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( матеріали відносно яких виділені в окреме провадження та яких оголошено в розшук ) , з метою залякування раніше знайомого їм мешканця вказаного гуртожитку ОСОБА_9 біля 20:25 год вони прибули до кімнати №443 зазначеного гуртожитку, де мешкав ОСОБА_9 .. Останьому причинили, згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №26/163-ДМ/14 від 06.03.2014 року, легкі тілесні ушкодження за критерієм короткочасного розладу здоров"я. При цьому, ОСОБА_6 , вийшовши за межі спільного умислу, завдав ОСОБА_9 три удари ножем у ліву ногу, від чого в нього почалася гостра зовнішня крововтрата, він знепритомнів та не подавав ознак життя. ІНФОРМАЦІЯ_2 об 21:05 год потерпілий ОСОБА_9 від отриманих травм помер.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що ризики, які було встановлено під час досудового слідства , передбачені ст. 177 КПК України, продовшують існувати.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання з тих підстав, що обвинувачений дав покази, визнав свою вину та щиро покаявся, почав відшкодовувати спричинену шкоду, що підтверджено документально.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду .

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Стосовно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тобто з метою запобігання спробам: переховуватись від суду, чим перешкодити кримінальному провадженню та уникнути покарання за вчинене.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Продовжуючи обвинуваченому міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачений підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років , являється громадянином іншої країни та на території України перебуває без дозвільних документів , вважає що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов"язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд доходить висновку, що при наявності обґрунтованої підозри, та міри покарання, яка йому може загрожувати, обвинувачений може вчинити дії щодо переховування від суду, тобто ймовірно існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Також суд врахував практику ЄСПЛ, а саме те, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який. Застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, існуючи ризики не зменшилися.

За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який слід відраховувати з 09 березня 2019 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 17.20 год 09 березня 2019 року , тобто до 17.20 год 07 травня 2019 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1