Справа № 215/3781/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу подання начальника Тернівського районного відділу м. Кривого Рогу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 01.02.2019 р. про скасування іспитового строку і направлення в місця позбавлення волі засудженого вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2018 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2018 р. ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України ОСОБА_5 від покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, та зобов`язано не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Начальник Тернівського районного відділу м. Кривого Рогу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі за ухилення від відбування покарання та небажання стати на шлях виправлення, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 02.04.2018 р. з`явився до уповноваженого органу з питань пробації, де йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, винесена постанова явки на реєстрацію від 02.04.2018 р. (кожен 1,2,3,4 четвер кожного місяця).

03.05.2018 р. та 10.05.2018 р. засуджений не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації з причин хвороби та знаходження на амбулаторному лікуванні в КЗ «Міська лікарня №8» м. Кривого Рогу. На запит органу пробації довідкою №1111 від 01.06.2018 р. КЗ «Міська лікарня №8» м. Кривого Рогу повідомлено, що ОСОБА_5 за медичною допомогою не звертався.

Повторно, 14.06.2018 р., 21.06.2018 р., 02.07.2018 р. та 05.07.2018 р. засуджений ОСОБА_5 допустив пропуск явки на реєстрацію до органу пробації. Під час перевірки місця мешкання встановлено, що засуджений за адресою, вказаною у вироці суду тривалий час не проживає.

Органом пробації в порядку ст.164 КВК України 06.08.2018 р. матеріали першочергових заходів з виявлення засудженого ОСОБА_5 були направлені до Тернівського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення подальших розшукових заходів. 20.08.2018 р. до органу пробації надійшла постанова про заведення розшукової справи відносно засудженого ОСОБА_5 ..

Засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання з іспитовим строком не з`явився на реєстрацію 03.05.2018 р. та 10.05.2018 р., а також у період з 14.06.2018 р. по 24.01.2019 року, без поважної причини, чим допустив 33 пропуски явок на реєстрацію, з місця мешкання зник, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, обов`язки, покладені на нього судом на підставі ст. 76 КК України не виконує, злісно ухиляється від відбування покарання та від здійснення контролю за його поведінкою з боку органу пробації.

У судовому засіданні представник органу пробації подання підтримав, зазначивши аналогічні обставини.

Засуджений у судовому засіданні пояснив, що дійсно пропускав явку на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, заперечував щодо задоволення подання.

Прокурор вважає подання обґрунтованим і просить його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового процесу та вивчивши матеріали подання та кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У відповідності до норм КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, зокрема статтею 164 КВК України передбачений порядок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням. У разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.

Крім того, відповідно до ст.166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Проте, матеріалами подання не доведено факт умисного ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування і що до нього протягом строку дії іспитового строку було застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за невиконання обов`язків, які встановлені вироком суду.

Сам факт невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного подання відносно засудженого ОСОБА_5 .. Поведінку засудженого не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, оскільки останній нових злочинів не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався, що свідчить про його прагнення стати на шлях виправлення та відсутність ознак ухилення засудженого від відбування покарання, а в матеріалах справи відсутні докази, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

Згідно з ч. 6 ст. 166 КВК України, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Розділом IV п.5.4. Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань Міністерства Внутрішніх Справ України № 270/1560 від 19.12.2003, визначено, що невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надсилається до суду протягом місяця після встановлення таких фактів.

Оскільки докази умисного ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання та не бажання ним стати на шлях виправлення відсутні, його фактичне місцезнаходження встановлено, після винесення письмового попередження органом пробації від 07.02.2019 р., останній з`являвся на реєстрацію, а тому підстави для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду не знайшли свого підтвердження судовому засіданні, отже, у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 539 КПК України, ст.ст.164, 166 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Тернівського районного відділу м. Кривого Рогу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 01.02.2019 р. про скасування іспитового строку і направлення в місця позбавлення волі засудженого вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2018 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Дніпровського апеляційного суду.

Cуддя: