Справа № 487/8468/18
Провадження № 1-кс/487/16/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2019 року слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 24.03.2018 року про закриття кримінального провадження №0004357, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2018 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 24.03.2018 року про закриття кримінального провадження №0004357, яка мотивована тим, що слідчим не правильно кваліфіковані дії та не проведено повноцінне досудове розслідування.

Заявник скарги в судове засідання не з`явився. Представник заявника адвокат ОСОБА_5 надав заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0004357, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004357 від 09.11.2017 року за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 192 КК України за заявою ОСОБА_3 щодо вжиття заходів до невстановленої особи, яка 08.11.2017 близько 17:00 год. шляхом обману заволоділа її коштами в сумі 4606 грн., чим спричинила майнову шкоду на вказану суму.

24.03.2018 року слідчим СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 закрито зазначене кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідування може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

За змістом положень ст.ст. 283, 284 КПК закінчення досудового розслідування це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібранні докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Так, ч.4 ст.38 КПК України вимагає від органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.
Виходячи з досліджених матеріалів кримінального провадження, слідчим, окрім допиту потерпілого, більше ніяких слідчих дій не проводилось, що явно не свідчить про всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
За такого, з часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви та початку досудового розслідування кримінального провадження слідчим, всупереч ст.9 КПК України, слідчим не вчинено всіх необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя вважає, що слідчим не правильно кваліфіковані дії за ч. 1 ст. 192 КК України, оскільки з викладених в заяві обставин вбачаються ознаки ч. 1 ст. 190 КК України. Так, при шахрайстві злочинець вилучає майно з власності потерпілого, а при заподіянні майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою потерпілий недоотримує в результаті злочинного діяння певне майно, винний отримує майнову вигоду шляхом використання майна, яке лише мало ще перейти у власність тієї чи іншої особи. Таким чином в результаті шахрайства потерпілий несе реальні збитки, а при заподіянні майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою потерпілий шкоду у вигляді упущеної вигоди.
Однак слідчий на це уваги не звернув, та не перекваліфікував дане діяння.
Зазначене свідчить про неповноту при проведенні досудового розслідування, а тому скаргу належить задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 від 24.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 0004357 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1