Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1619/18
У Х В А Л А
01.03.2019 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:
Захисник ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що Виноградівським відділенням поліції Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000116 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.358 ККУ, по факту підробки доручення на право користування транспортним засобом «Меrcedes-Benz» модель «Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно доручення №4702/2017 від 27.11.2017 р. Jolanta Pazdzior, як власник вищевказаного транспортного засобу від імені якої діяв ОСОБА_5 , уповноважила ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) на користування ним.

Як стало відомо з ухвали Виноградівського районного суду від 13.07.2018 р. слідчий СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб «Меrcedes-Benz» модель ««Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , 1996 року випуску, у задоволенні якого слідчим суддею відмовлено, однак ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2018 р. ухвалу слідчого судді скасовано, клопотання слідчого задоволено.

Захисник ОСОБА_3 вважає, що накладення арешту є безпідставне, незаконне та просить таке скасувати посилаючись на те, що жодних відомостей (судових повісток, викликів) про апеляційний розгляд справи ні захиснику, ні його підзахисному не надходило; 06.07.2018 р. на підставі ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 06.06.2018р. Автомобіль вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області і необхідності в додатковому накладенні арешту на транспортний засіб не було; «безпосереднім предметом дослідження є доручення №4240/2016 від 26.09.2016р. на підставі якого автомобіль...ввезено на територію України» відповідно при наявності нового доручення №4702/2017 від 27.11.2017р., яким власник підтвердив повноваження володільця транспортного засобу ОСОБА_4 , необхідності в накладенні арешту на транспортний засіб, який не є предметом кримінального провадження в розумінні ст.358 ККУ, не було.

Заявник клопотання - захисник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про підтримання клопотання та розгляд справи без його участі та у відсутність ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали клопотання та додатків до нього, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з іст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні 13.07.2018 року слідчим суддею Виноградівського районного суду Закарпатської області відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно, а саме: транспортний засіб «Меrcedes-Benz» модель ««Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , 1996 року випуску.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2018 року ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.07.2018 скасовано, клопотання слідчого про накладення арешту на вказаний автомобіль задоволено.

Про розгляд даного клопотання про арешт майна та про апеляційний розгляд справи захисника та його підзахисного повідомлено не було і вони не були присутні під час розгляду клопотання.

З матеріалів клопотання встановлено, що безпосереднім предметом дослідження в рамках даного кримінального провадження є доручення №4240/2016 від 26.09.2016р. на підставі якого автомобіль «Меrcedes-Benz» модель ««Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , 1996 року випуску, ввезено на територію України.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь- якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності.У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтере су суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності [6; 7; 8; 9; 10].

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна слід скасувати та за для збереження вилученого автомобіля, як речового доказу, накласти заборону на його відчуження.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А ЛИ В :
Скасувати арешт, накладений на транспортний засіб «Меrcedes-Benz» модель ««Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , 1996 року випуску згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2018 року.

Заборонити відчуження транспортного засобу «Меrcedes-Benz» модель ««Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , 1996 року випуску та передати його на відповідальне зберігання громадянину Угорщини ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1