В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "25" лютого 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, Карагандинської області, Нуринського району, с. Київка, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 28.10.2003 року Шепетівським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, 06.04.2004 року Полонським районним судом Хмельницької області переглянуто вирок та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років; 14.07.2004 року Полонським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29.10.2008 року по відбуттю строку покарання; 19.10.2009 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 09.12.2010 року Полонським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання по вироку від 19.10.2009 року, звільнений 09.07.2013 року на підставі ст. 82 ч. 3 КК України з заміною на виправні роботи, невідбутий строк 1 рік 2 місяці,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Великі Єрчики, Сквирського району, Київської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий : 23.05.1994 року Сквирським районним судом Київської області за ч. 2, ст. 81, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання 1 рік; 15.07.1994 року Сквирським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 81, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.09.1996 року умовно достроково, на невідбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 2 дні; 04.02.1997 року Сквирським районним судом Київської області за ст. 102, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, звільнений 04.02.1999 року по відбуттю строку покарання; 01.12.2000 року Сквирським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, звільнений 20.11.2002 року по відбуттю строку покарання; 23.12.2003 року Подільським районним судом міста Києва, за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 12.11.2008 року умовно достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 6 місяців 2 дні; 17.05.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду міста Києва від 23.12.2003 року 6 місяців та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.01.2015 року умовно достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 2 місяці 23 дні,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2016 року, приблизно о 16-00 год., ОСОБА_13 разом із ОСОБА_14 , у стані алкогольного сп`яніння перебували за адресою: АДРЕСА_5 , де вступили у попередню змову на відкрите викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_12 , який надавав останнім послуги перевезення пасажирів на власному траснпортному засобі марки «Мерседес Бенс С-200», д/н НОМЕР_1 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою, ОСОБА_14 підійшов до потерпілого ОСОБА_12 , рукою схопив останнього за шию (в замок) та почав душити. В цей час, ОСОБА_13 знаходився поряд та спостерігав за навколишньою обстановкою.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_14 , утримуючи за шию ОСОБА_12 , зірвав з нього чоловічу сумочку, вартістю 100 гривень, в якій знаходились грошові кошти в сумі 247 грн. 70 коп., паспорт громадянина України на ім`я потерпілого, який матеріальної цінності не представляє, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Мерседес Бенс С-200», д/н НОМЕР_1 , яке матеріальної цінності не представляє, ключі від квартири, які матеріальної цінності не представляють, довіреність на керування автомобілем марки «Мерседес Бенс С-200», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний код на ім`я потерпілого, який матеріальної цінності не представляє, посвідчення водія на ім`я потерпілого, яке матеріальної цінності не представляє, 2 банківські картки для виплат, які матеріальної цінності не представляють.
В подальшому, ОСОБА_14 погрожуючи застосуванням фізичного насильства ОСОБА_12 , наказав йому віддати свій мобільний телефон. Сприймаючи загрозу як реальну для свого життя та здоров`я, розуміючи, що відносно нього може бути застосоване фізичне насильство, ОСОБА_12 дістав свій мобільний телефон марки «Нокіа Е-72», вартістю 500 гривень та передав ОСОБА_13 ..
Після чого, ОСОБА_14 разом із ОСОБА_13 викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 847 грн. 70 коп..
Після вищезазначених дій, той же день - 10.07.2016 року приблизно о 16-00 год., ОСОБА_14 разом із ОСОБА_13 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Каховська, 64, вступивши у попередню змову з метою реалізації злочинного умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою тимчасового використання транспортного засобу як знаряддя вчинення злочину для полегшення незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_12 а, саме автомобіля марки «Мерседес Бенс С-200», д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 ..
Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_14 разом із ОСОБА_13 , розподіливши між собою ролі, підійшли до ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 розпочав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_12 та вимагати у нього ключі від вищевказаного автомобіля. В подальшому ОСОБА_12 усвідомлюючи, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, не став чинити опору та віддав ключі від свого автомобіля марки Мерседес Бенс С-200, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , який передав ключі ОСОБА_14 ..
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_13 відкрив задні ліві двері автомобіля та наказав сісти потерпілому ОСОБА_12 , упевнившись, що потерпілий виконав його вимогу, сам сів на переднє пасажирське сидіння вищевказаного автомобіля.
В цей час ОСОБА_14 який не мав на це законних підстав та дозволу власника автомобіля, та усвідомлюючи незаконність своїх дій, самостійно сів на водійське сидіння за кермо вищевказаного автомобіля, двері якого на час заволодіння були відчиненими, та за допомогою ключа який передав йому ОСОБА_13 , без згоди потерпілого ОСОБА_12 , запустив двигун автомобіля та в якості водія почав рух.
Після чого, ОСОБА_14 разом із ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_12 на автомобілі марки Мерседес Бенс С-200, д/н НОМЕР_1 , з місця вчинення злочину поїхали, однак пізніше були затримані працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він та ОСОБА_13 працювали на овочевій базі по вул. Каховська в м. Києві вантажниками. 10.07.2016 року разом з ОСОБА_13 вживали алкогольні напої, потім зібрались їхати на роботу, для того щоб забрати заробітню плату. Дружина викликала таксі, підїхав автомобіль марки «Мерседес» червоного кольору, із потерпілим за кермом. Коли вони приїхали до воріт овочевої бази по вул. Каховська, 64, потерпілий зупинився, вийшов з автомобіля та пішов до охоронця . Він - ОСОБА_15 в цей час залишив ОСОБА_16 та товариша, який поки їхали заснув у автомобілі, а сам пішов на територію овочевої бази, де забрав заробітню плату та повернувся до автомобіля. Підійшовши до автомобіля, він побачив, що біля воріт стоїть охоронець і потерпілий, він ОСОБА_15 рукою 2 рази торкнувся до портерпілого і сказав: «Поїхали!». На що портерпілий «відскочив» від ОСОБА_15 і сказав: « ОСОБА_17 з вами нікуди не поїду!». Він - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та потерпілий пішли до магазину розміняти гроші, тому що у потерпілого не було здачі. По дорозі з магазину ОСОБА_16 розпитував у потерпілого, чого саме він передумав їх везти далі. Коли повернулись до автомобіля, потерпілий дістав ключі і вставив в замок запалювання і відійшов від автомобіля, тоді ОСОБА_15 запропонував поїхати, вважаючи що потерпілий перебуває в надекватному стані. Він ОСОБА_15 почав ловити потерпілого, намагався пояснити йому, що у автомобілі спить людина. Коли ОСОБА_15 взяв за руку потерпілого, а той вирвався, у руках ОСОБА_15 залишилась сумка потерпілого, після чого він взяв сумку та поклав її до машини. Потім, вони ОСОБА_15 з потерпілим, вирішили їхати далі, при цьому потерпілому ніхто не погрожував, фізичного впливу до потерпілого застосовано не було. Вони, ОСОБА_15 з потерпілим, разом поклали товариша обвинувачених, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та опинився на вулиці, на заднє сидіння, біля нього сів сам потерпілий. Коли він - ОСОБА_15 сказав потерпілому, що сяде за кермо автомобіля потерпілий не заперечував, тому ОСОБА_15 сів за кермо автомобіля потерпілого, ОСОБА_16 сів на переднє крісло автомобіля, а потерпілий знаходився на задньому сидінні разом з товаришем обвинувачених, який спав. Маслун завів двигун автомобіля, включив передачу та рушив, однак проїхавши 100 метрів їх зупинив наряд патрульної поліції та доставив до райвідділку.

Обвинувачений ОСОБА_13 свою вину визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин.

При цьому обвинувачений підтвердив що він забрав у потерпілого телефон, а ту обставину, що він допомогав ОСОБА_14 під час скоєння злочину та знаходився у автомобілі потерпілого вважає, що він уже є співучасником.

Винуватість ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушень підтверджується доказами зібраними в ході судового слідства.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_18 , 10.07.2016 він приїхав, на власному автомобілі марки «Мерседем», на виклик за адресою вул. Миропільська, 19 десь о-пів-на третю годину дня. Замовлення було приїхати на вул. Миропільську, забрати клієнтів і віідвезти на іншу адресу, коли підїхав, то до нього вийшла жінка, ще було три чоловіки, одного з яких вели під руки, бо він був випивший, це були обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , потерпілий впізнав їх в залі судового засідання.

Жінка, яка викликала таксі в автомобіль не сідала, сіли лише троє чоловіків, адреси на яку, мав відвезти пасажирів потерпілий не пам`ятає. Їхали вони в бік станції метро «Лівобережна».

Маслун сів на переднє сидіння автомобіля, на задньому сидінні знаходився ОСОБА_16 та третій чоловік. По дорозі той чоловік що сидів за потерпілим - заснув, коли приїхали на місце призначення потерпілий повідомив про це ОСОБА_15 , однак у відповідь останній сказав, що вони не туди приїхали куди було їм потрібно та наказав потерпілому їхати далі. Всі троє пасажирів були у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий злякався, поряд була овочева база, потерпілий вийшов з автомобіля і пішов до пункту охорони просити про допомогу та пояснив, що троє невідомих осіб хочуть заволодіти його автомобілем. Коли потерпілий вийшов з автомобіля за ним вийшли і ОСОБА_15 з ОСОБА_16 та пішли у бік де стояв потерпілий. Як з`ясувалось згодом працівники охорони, у яких просив допомоги потерпілий, знали обвинувачених, вони з ними привітались. Потерпілий уточнив, що у нього ще була сумка з документами. ОСОБА_15 підійшов до потерпілого, та наказав останньому сісти до автомобіля та везти їх далі, на що потерпілий відмовився. Маслуну це не сподабалось, тому він двічи вдарив потерпілого у грудну клітину. Потерпілий відскочив від ОСОБА_15 та почав відходити, при цьому потерпілий розумів що втекти не зможе, тому намагався поговорити з ОСОБА_15 та просив відпустити та не чіпати його. ОСОБА_15 на розмови не реагував тільки постійно повторював, щоб потерпілий повертався до автомобіля та віз їх далі. Коли до них підійшов ОСОБА_16 , то вони стали по обидва боки від потерпілого. ОСОБА_15 схопив правою рукою потерпілого за шию і почав душити його. Потерпілий хвилювався та не відбивався, у нього почалось запаморочення, ОСОБА_16 в цей час просив ОСОБА_15 відпустити потерпілого, він хотів зупинити ОСОБА_15 . Коли ОСОБА_15 трохи відпустив потерпілого, останній зміг вирватись.

Гуменний сказав потерпілому, щоб останній робив все як йому скажуть та не првокуваав ОСОБА_15 . Не далеко біля пункту охорони вони ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , потерпілий сіли за столик, у ОСОБА_15 в руках була сумка потерпілого, в якій знаходились документи потерпілого: документи на автомобіль, водійське посвідчення, паспорт. ОСОБА_15 дістав документи з сумки та поклав їх на стіл, потім ОСОБА_16 навказав потерпілому встати та вивернути кишені. Гуменний забрав у потерпілого мобільний телефон і гроші. Мобільний телефон потерпілого ОСОБА_16 залишив у себе, при цьому повернув потерпілому сім карту з телефону, потерпілий віддав ключі від автомобіля ОСОБА_16 , останній їх забрав. ОСОБА_15 забрав всі грошові кошти потерпілого та поклав їх до своєї кішені. Маслун встав та пішов у бік автомобіля, потерпілий та ОСОБА_16 пішли за ним. По дорозі до автомобіля ОСОБА_16 віддав потерпілому ключі від автомобіля та просив ОСОБА_15 відпустити потерпілого. З даного приводу між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 виникла сварка під час якої ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_16 по шиї. ОСОБА_16 забрав знову у потерпілого ключи від автомобіля та передав їх ОСОБА_15 а самому потерпілому сказав сідати у автомобіль. При цьому ОСОБА_15 погрожував потерпілому спалити його автомобіль, дані погрози потерпілий сприймав як реальні. Маслун сів за кермо, ОСОБА_16 на передне сидіння, потерпілий сидів на задньому сидінні автомобіля, вони почали рух у бік вул. Луначарського, однак їх зупинили працівники поліції.

При цьому потерпілий зазначив, що виконував всі вказівки обвинувачених, оскільки вони йому погрожували застосувати проти нього зброю, тому потерпілий вважав, що неможливо втікти від обвинувачених.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що працює інспектором патрульної поліції, особистих взаємовідносин ні з потерпілим, ні з обвинуваченими немає. 10 липня 2016 р. він з наппарником, ОСОБА_20 перебував на чергуванні. В період часу 15-16 год. надійшов виклик, що за адресою по вул. Челябінська невідомі особи запхали водія в автомобіль і поїхали в невідомому нарямку. Під час патрулювання території було виявлено автомобіль марки «Мерседес Е 190» був на перехресті вул. Луначарського та вул. Панельної. Автомобіль рухався, за кермом був ОСОБА_15 , свідок його впізнав в залі суду. Другим громадянином був ОСОБА_16 , він сидів збоку на передньому пасажирському сидінні. Коли свідок з напарником зупинили авто, з заднього пасажирського сидіння вийшов потерпілий та бідбіг до автомобіля патрульних, повідомив що ці люди забрали у нього документи, силоміць запхали в авто і їдуть невідомо куди. Потерпілий повідомив, що можливо у них є зброя. Речі про які згадував потерпілий, знаходились в обвинувачених. На місце приїхав слідчий. Речі були вилучені.

Потерпілий був наляканий. Шия була червона, потерпілий сказав що його душили.

У ОСОБА_14 були знайдені та вилучені при ньому гроші та ключі від автомобіля потерпілого, у ОСОБА_13 телефон потерпілого і гроші, деякі документи.

Потерпілий впізнав всі свої вище вказані речі.

Свідок ОСОБА_21 надав суду аналогічні показа показам свідка ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що влітку 2016 року він стояв з другом на перехресті вул. Луначарського та Панельної в м. Києві, до них підійшли працівники поліції та повідомили що був напад на таксиста, на даний час потрібні поняті. В присутності свідка вібувалось вилучення у затриманих грошових коштів, мобільних телефонів, барсетки з документами, кредитні картки, ключі. З протоколом ознайомлювався та підписував.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що в літку 2016 року був свідком скоєння злочину, а саме: приблизно о 16-17 год дня біля входу до овочевої бази стояв автомобіль марки «Мерседес» і троє людей поряд, один лежав у автомобілі п`яний. Двоє осіб, які на даний час знаходяться на лаві підсудних, а саме ОСОБА_15 і ОСОБА_16 вчинили напад на потеропілого. ОСОБА_15 штовхав і тягав потерпілого, він його не бив, однак брав рукою за шию у «замок», всі події відбувались на відстані 10-15 метрів від свідка, який вирішив викликати поліцію. Свідок вирішив викликати поліцію, оскільки крики потерпілого вказували на те, що відносно нього застосовується насильство.

При цьому свідок зазначив, що ОСОБА_16 не застосовував по відношенню до потерпілого насильство, переважно тільки розмовляв. Саме ОСОБА_15 хватав потерпілого за шию, та відібрав у останнього речі, ключі від автомобіля та барсетку.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що він працює охоронцем на плодоовочевій базі по вул. Каховська, 64. Знає одного з обвинувачених ОСОБА_15 , він працював грузчиком на овочевій базі.

10.07.2016 року свідок з напарником ОСОБА_25 були вдвох на роботі, приблизно о 14-15 год. до них підійшов невідомий громадянин і почав казати: «Допоможіть!», що казав невідомий громадянин свідок не може сказати, оскільки в цей час він дивився телевізор і не зовсім чув що саме казав йому чоловік.

Потім свідок вийшов з «будки» та побачив біля шлагбаума ОСОБА_15 , який забрав цього чоловіка, який прийшов раніше та вони почали сперечатись, про що саме свідок не знає, він не слухав йому бкло не цікаво.

Маслун повів незнайомого чоловіка в бік на відстань 3-4 метри, свідок попросив їх піти оскільки вони були у стані алкогольного спяніння та поводили себе неадекватно. На відстані 4 метри від шлагбауму стояв червоний автомобіль марки «Мерседес», з якого вийшов ще один чоловік, якимй підійшов до ОСОБА_15 , був ще трйтій громадянин, який відкрив двері автомобіля покликав свідка та попросив йому допомогти, він упав і не міг піднятись, оскільки теж був дуже п`яний.

Причини конфлікту між ОСОБА_15 та потерпілим свідку невідомі, він нічого не чув. Крім того в присутності свідка, потерпілого ніхто не примушував вчиняти якісь дії, їти до автомобіля, не забирав речі.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що він про події 10.07.2016 року нічого повідомити не може, оскільки не пам`ятає, в той день він перебував у стані алкогольного спяніння. Маслуна і ОСОБА_16 знає наглядно, він їх підвозив на таксі, яке було викликане для нього.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що 2016 року, точної дати він не пам`ятає він стояв на вул. Панельній та міняв колеса на своєму автомобілі. В цей час до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що затримали людей, які обвинувачуються у викраденні автомобіля, тому необхідно бути понятим. В присутності свідка відбулась виємка грошових коштів, мобільних телефонів, сім карток мобільних операторів у обвинувачених. Обвинувачені перебували у стані алкогольного сп`яніння, однак поводили себе адекватно. Обвинувачені знаходили біля автомобіля червоного кольору марки «Мерседес», в якому були відкриті дверцята, а в салоні автомобіля був безлад. Крім зазначених вище речей більш нічого не вилучалось.

Показання потерпілого та свідків в ході судового розгляду суд вважає допустимими належними доказами.

Також вина ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом:

-протоколом огляду місця події від 10.07.2016 року, відповідно до якого об`єктом огляду автомобіль марки «Мерседес Е 190», під час якого було вилучено змиви з керма водія, ричага коробки передач; 2 сліди папілярних узорів з поверхні водійських дверцят, мобільний телефон «Айфон», сумка чорного кольору, ключі, 2 пластикові картки (банківські), шкіряний гаманець, грошові кошти в сумі 1025 гривень вилучені у ОСОБА_28 ; мобільний телефон «Нокіа Е72», 2 сім карти мобільних операторів «Лайф», «Київстар», грошові кошти в сумі 16 гривень 05 копійок вилучені у ОСОБА_13 ;

-висновком експертизи № 3911/д від 22.08.2016 року, відповідно до якого слід пальця руки з розмірами по осях 17х14 мм, слід пальця руки з розмірами по осяїх 24х17 мм, що вилучені в ході ОМП 10.07.2016 року за адресою м. Київ, вул. Панельна, 2, з поверхні лівих передніх дверей автомобіля марки «Мерседес Бенс Е 190», н/з НОМЕР_1 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід пальця руки з розмірами по осях 17х14 мм, залишений мізинцем лівої руки ОСОБА_13 , 1979 р.н., слід пальця руки розмірами по осях 24х17 мм, залишений мізинцем лівої руки ОСОБА_14 , 1976 р.н.;

-протоколом огляду місця події від 11.07.2016 року, відповідно до якого, об`єктом огляду являється автомобіль марки «Мерседес Е 190», який добровільно надав потерпілий ОСОБА_12 , під час огляду ніяких пошкоджень кузова, скла та інших елементів вище вказаного автомобіля не виявлено;

-протоколом огляду вилучених речей під час ОМП за адресою: м. Київ, вул. Панельна, 2 від 11.07.2016 року;

Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями потерпілого та свідків у справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового слідства.

Сукупність наведених доказів в достатній мірі доводить факт вчинення протиправних дій ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за попередньою змовою. Про це свідчить встановлена судом узгодженість дій обвинувачених під час вчинення злочинів, а також підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_18 .

На підставі досліджених в ході судового слідства доказів, суд вважає доведеною винність ОСОБА_14 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною винність ОСОБА_14 у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України

Крім того, суд вважає доведеною винність ОСОБА_14 у вчиненні незаконного позбавлення волі особи вчинене з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 146 КК України

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, одружений, маючого на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_14 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину у стані сп`яніння.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин кримінального правопорушення, його наслідків, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_14 з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Також, суд вважає доведеною винність ОСОБА_13 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною винність ОСОБА_13 у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України

Крім того, суд вважає доведеною винність ОСОБА_13 у вчиненні незаконного позбавлення волі особи вчинене з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 146 КК України

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає, вчинення злочину у стані сп`яніння.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин кримінального правопорушення, його наслідків, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_13 з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому враховуючи обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його роль у скоєному, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи розмір покарання обвинуваченим, суд враховує роль кожного з них у вчиненні правопорушення та відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, призначає міру покарання у виді позбавлення волі, яка буде необхідною для виправлення кожного з обвинувачених та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинувачених в рівних долях.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК, ст.ст. 75, 76 КК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_14 остаточне покарання за сукупністю вказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_14 обчислювати з 10.07.2016 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою в межах даного кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою засудженого ОСОБА_14 залишити в силі до набрання вироку законної сили.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 146 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_13 остаточне покарання за сукупністю вказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 3 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту засудженому ОСОБА_13 залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Стягнути судові витрати в рівних долях з засуджених за проведення судових експертиз у сумі 703 грн. 68 коп. по - 351 грн. 84 коп. з кожного.

Речові докази: змиви з керма та коробки передач автомобіля марки «Мерседес Бенц 190 Е» д/н НОМЕР_1 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, автомобіль марки «Мерседес Бенц 190 Е» д/н НОМЕР_1 , сумку чорного кольору, банківську картку банку «EXIM BANK» № НОМЕР_2 на імя ОСОБА_29 , банківську картку банку «Internationa Invest Bank» № НОМЕР_3 , на імя ОСОБА_30 , 4 металевих ключа, 1 ключ від домофону, грошові кошти в сумі 2 гривні 70 копійок, грошові кошти в сумі 245 гривні, мобільний телефон марки «Нокіа Е 72» залиши у володінні потерпілого ОСОБА_31 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Суддя: