ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 754/5141/18
провадження № 1-кп/753/702/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000084 з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15 п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом та додатками до нього.

Прокурор, сторона захисту та обвинувачений просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, на підставі п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурор має право викладати фактичні обставини справи, які він вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Разом з тим саме на стадії підготовчого судового засідання суд зобов`язаний перевірити відповідність викладеного прокурором вимогам кримінального процесуального кодексу України, як про це і зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України для вирішення питання щодо можливості призначення провадження до судового розгляду, в тому числі щодо можливості роз`яснення обвинувачення судом у відповідності до вимог ст. 348 КПК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому обвинувальний акт не може містити положень, що суперечать одне одному.

Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно ст. 337 КПК України, проводиться судовий розгляд.

Крім того, ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З огляду на викладене суд вважає, що положення ст. 291 КПК України визначають структуру обвинувального акту, разом з тим змістовне наповнення вказаного процесуального документа, передбаченого не тільки у вказаній статті.
Таким чином, на думку суду, обвинувальний акт має відповідати вимогам кримінального процесуального закону не тільки структурно, але й змістовно.
Крім того суд вважає, що питання дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України щодо форми та змісту обвинувального акта досліджується судом саме у підготовчому судовому засіданні.
При цьому суд враховує те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є негайна і детальна проінформованість обвинуваченого про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Суд має схилятись до вибору на користь «змістовного», а не «формального» поняття звинувачення в тексті ст. 6 п. 1 Конвенції. Суд покликаний бачити, що приховано за зовнішньою стороною справи і досліджувати реалії процедури, що розглядається (справа «Девеер проти Бельгії»).
Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту (справа «Маттоціа проти Італії»).
Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду та має розглядатись у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції ( рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллас проти Угорщини»)
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі,стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії»).
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який фактично є основою для захисту обвинуваченого в суді. При цьому, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням, зокрема, всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.
Перевіривши обвинувальний акт на відповідність чинному законодавству, суд приходить до висновку про те, що слідчим при складанні обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини встановлені фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення є неконкретними, таким, що порушує право на захист певних осіб, містять істотні суперечності в тому числі і при правовій кваліфікації дій обвинуваченого.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

В той же час, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 у вчинені злочинів обвинувачуються, в тому числі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , однак жодних даних про процесуальний статус вказаних осіб у даному кримінальному провадженні не вказано.

Наведене порушення позбавляє можливості реалізації вказаними особами їх права на особисту присутність в судовому засіданні зокрема та права на захист загалом. Разом з тим, міжнародні стандарти в галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

З викладених в обвинувальному акті фактичних обставин справи за ст. 257 КК України випливає, що обвинувачення висунуто ОСОБА_8 . При цьому щодо ОСОБА_5 в обвинувальному акті узагальнено написано, що він «приймав безпосередньо активну участь в скоєнні злочинів, отримував від ОСОБА_8 інформацію про підібрані об`єкти злочинних посягань, вогнепальну зброю, яку використовував для безпосереднього здійснення злочинів та повертав ОСОБА_8 її назад після скоєння злочинів; здійснював огляд території прилеглої до місця вчинення злочину; ….; вивчав маршрути підходу та відходу з місць вчинення злочинів», разом з тим не зазначено сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону даного злочину і характеризують суспільно-небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його шкідливі наслідки та причинний зв`язок між діянням та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, вчинення, не зазначено потерпілу особу.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що наведений у обвинувальному акті виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація вчинення обвинуваченим злочинів, є неконкретним та суперечливим, що унеможливлює сприйняття обсягу та змісту висунутого обвинувачення та обрання належної правової позиції та здійснення адекватного та ефективного захисту в цілому.
Крім того, такі неточності та суперечності, на думку суду, позбавляють суд можливості виконати обов`язок щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення у відповідності до вимог ст. 348 КПК України.
Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключаєможливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

З огляду на викладене суд вважає, що вказані недоліки обвинувального акту перешкоджають призначенню судового розгляду з можливістю ухвалення в подальшому законного вироку будь-якого виду.
При цьому, суд приймає до уваги вимоги положень ст. 22 КПК України, відповідно до яких функцією суду є лише розгляд справи, під час якого він лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, і недопустимим є покладення на суд функцій, які властиві органам досудового розслідування та державного обвинувачення.
Приймаючи до уваги те, що невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону виявлена саме на стадії підготовчого судового засідання, при цьому для усунення зазначених в ухвалі недоліків проведення процесуальних дій не вимагається, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених порушень шляхом складання обвинувального акту з належним викладенням фактичних обставин справи та обвинувачення.
Керуючись ст. ст. 314-316 372, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000084 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15 п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий

Судді