УХВАЛА

04 січня 2019 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
скаржника ОСОБА_5
представника володільця майна адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 в інтерасах ОСОБА_5 на неправомірні дії працівників поліції м.Рівне в порядку ст.303 КПК України,

В С Т А Н О В И В :
Представник володільця майна адвокат ОСОБА_6 в інтерасах ОСОБА_5 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області зі скаргою на неправомірні дії працівників поліції м.Рівне в порядку ст.303 КПК України.
В скарзі просить визнати протиправну бездіяльності сторони обвинувачення щодо не вчинення дій щодо якнайшвидшого повернення автомобіля Опель вектра д.н.з. НОМЕР_1 та реєстраційного талону на вищевказаний автомобіль - ОСОБА_5 .
Зобов`язати сторону кримінального провадження з боку обвинувачення, а саме МВС України Державне підприємство «Інформ ресурс» яке розташоване за адресою м.Рівне, вулиця Поповича, 35, безоплатно, якнайшвидше повернути автомобіль Опель вектра д.н.з. НОМЕР_1 та реєстраційний талон на вищевказаний автомобіль - ОСОБА_5 тобто особі у якої він був вилучений.
В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали та просили її задоволити.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення скарги. Пояснили, що скарга не обгрунтована та безпідставна.
Заслухавши скаржника йго представника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.
Судом встановлено, що у провадженні СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області розслідується кримінальне провадження № 0006079 від 09 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.
В матеріалах кримінального провадження вказано, що до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт інспектора роти № З батальйону УПП в Рівненській області ДГ1П ОСОБА_7 про те, що 09.10.2018 року близько 00 год. 15 хв. Під час несення служби спільно з іншими працівниками поліції поблизу будинку № 1 по вулиці Д.Галицького в м.Рівне, ними був зупинений автомобіль марки «Опель векгра» р.н НОМЕР_1 , під час перевірки якого було виявлено відсутність номера кузова, під керуванням гр. ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
У ст. 167 КПК зазначається, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 169 КПК України, якою передбачено порядок припинення тимчасового вилучення майна, зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 КПК України, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 є законним власником вищевказаного автомобіля. У передбаченому законодавством порядку права власності на даний автомобіль він не позбавлений.
Крім того у даному кримінальному провадженні за №0006079 підозра ОСОБА_5 не оголошувалась, а отже застосування арешту майна до даного майна є безпідставним та нічим не обґрунтованим.
Відповідно до вимог ч. 5, ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того будь яких інших відомостей про накладення арешту на майно ні слідчим ні прокурором не надано, а відтак вищевказане майно має бути негайно повернуте законному володільцю.
Відповідно до ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у осіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої о було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення безпідставним, а також у випадку, передбаченому ч.5 ст. 171 КПК України.
У зв`язку з викладеним слідчий суддя вважає, що подана скарга представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 в інтерасах ОСОБА_5 є обґрунтованою, доводи підтверджені, а тому є такою, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 в інтерасах ОСОБА_5 на неправомірні дії працівників поліції м.Рівне в порядку ст.303 КПК України задовільнити.
Зобов`язати сторону кримінального провадження з боку обвинувачення, а саме МВС України Державне підприємство «Інформ ресурс» яке розташоване за адресою м.Рівне, вулиця Поповича, 35, безоплатно, повернути на відповідальне зберігання без права розпоряджатися автомобіль Опель вектра д.н.з. НОМЕР_1 та реєстраційний талон на вищевказаний автомобіль - ОСОБА_5 тобто особі у якої він був вилучений.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1