У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000072 за апеляційною скаргою начальника Новобузького відділу Баштанської місцевої прокурора ОСОБА_5 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2018 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням положень ст. 75 КК України.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частині вирок залишити без змін. Повторно дослідити обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Короткий зміст заперечення на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави витрати за проведення судових експертиз у сумі 1144 (тисяча сто сорок чотири) гривень 00 копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, фактичних обставин справи, встановлених судом, вважає, оскаржуваний вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині звільненні обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Зазначає, що при призначенні покарання суд хоч і врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, позицію потерпілої, проте з огляду на категорію кримінального правопорушення, не надав оцінки обставинам, які обтяжують покарання, а саме скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та не врахував при призначенні покарання наслідки, що настали від злочинних дій обвинуваченого, а саме смерть потерпілого.

Вважає, що суд, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання при відсутності для цього підстав, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, безпідставно застосував ст. 75 КК України, у зв`язку з чим, на думку прокурора, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню.

Узагальнені доводи заперечень на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхіднім й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, адже згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 17 березня 2018 року близько 23 години 40 хвилин в районі 219 км+300 м автодороги "Дніпро-Миколаїв" у Новобузькому районі Миколаївської області, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ 21099", р.н. НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби, в умовах сильного дощу та снігопаду, по засніженій автодорозі Н-11 "Дніпро-Миколаїв", яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, зі сторони м. Новий Буг у сторону смт. Казанка, зі швидкістю 60-80 км/год. В якості пасажирів в автомобілі "ВАЗ 21099", р.н. НОМЕР_1 , знаходилися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В районі 219 км+300 м зазначеної автодороги водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, хоча міг та повинен був це зробити, внаслідок чого не впорався із керуванням, здійснив виїзд за межі проїжджої частини, де відбувся неконтрольований занос транспортного засобу в кювет з подальшим зіткненням із деревом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "ВАЗ 21099", р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 26 від 07 травня 2018 року, смерть ОСОБА_9 наступила від механічної асфіксії внаслідок здавлення грудної клітини та живота.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, обставини вчинення кримінального правопорушення, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілого, відсутність у нього матеріальних претензій. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважав можливим та доцільним звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням обмежень, передбачених ст. 76 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку вимог апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які вважали вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення під час розгляду справи судом першої інстанції ніким не оспорювалися і докази відносно цих обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувалися, а тому висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин, які не оспорюються і в апеляційній скарзі прокурора, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за визнаних судом першої інстанції встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання то апеляційний суд дійшов наступного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання і мотивуючи можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції обґрунтовано враховав щире каяття обвинуваченого, який добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, враховував наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, його позитивні характеристики за місцем проживання та навчання, те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Зазначивши у вироку дані обставини, та врахувавши думку потерпілого, який не має матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_6 та просив суд не позбавляти волі останнього, суд першої інстанції прийшов до виваженого висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції належним чином обґрунтував можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, розмежував підстави для призначення покарання у виді позбавлення волі та підстави для звільнення від його відбування. Крім того, зазначив у вироку, які саме обставини, встановлені судом, можуть свідчити про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання. А саме те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має виключно позитивну репутацію, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, щиро кається та шкодує щодо вчиненого, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

Про можливість виправлення ОСОБА_6 без від відбування покарання свідчить також висновок органу пробації в якому зазначено, що з урахуванням інформації, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність правопорушень, ОСОБА_6 , на переконання органу пробації, не становить безпеки для суспільства.

Посилання прокурора на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обтяжуючій покарання обставині вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та настання тяжких наслідків, а саме - смерті потерпілого, є неприйнятними. Оскільки, зазначені обставини є об`єктивною складовою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Саме за порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, настає кримінальна відповідальність за вказаною нормою закону. А тому не можуть бути враховані судом, як обставини, що обтяжують покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Разом з тим, апеляційний суд вважає невірним посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині вироку, як на обтяжуючу покарання обставину вчинення ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України за те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив, крім інших, положення пунктів п. 2.9 а) ПДР України, про що зазначено у формулюванні обвинувачення. Отже, ця обставина увійшла в об`єктивну сторону складу злочину фактично як кваліфікуюча ознака, з огляду на бланкетність диспозиції усіх частин ст. 286 КК України, а тому суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує (ч. 4 ст. 67 КК України).

Статтею 404 КПК України щодо меж перегляду судом апеляційної інстанції визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, враховуючи положення ч.2 ст. 404 КПК України, судове рішення підлягає зміні шляхом виключення з нього посилання як на обставину, що обтяжує покарання, вчинення ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння. Проте, дане виключення не впливає на розмір та вид призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу начальника Новобузького відділу Баштанської місцевої прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.

В порядку ст. 404 КПК України вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_6 змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання - вчинення ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння.
В іншій частині зазначений вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: