Номер провадження: 11-сс/785/1767/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника ДП «Державний контроль якості»: ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу представника ДП «Державний контроль якості» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2017 року про накладення арешту на майно,-

встановив:

Оскарженою ухвалою в рамках кримінального провадження №00000673 від 28.07.2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, зокрема, на автомобіль марки «Toyota» моделі «Avensis», номер шасі НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , та ключ від замку запалювання зазначеного транспортного засобу шляхом заборони розпоряджатися вказаним автомобілем. Зазначений транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_10 .

Обгрунтовуючи задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане вище майно, слідчий суддя зазначив, що зазначений вище автомобіль має доказове значення в даному кримінальному провадженні, тому накладення арешту на нього необхідне задля запобігання його приховування, знищення та відчуження.

На вказану ухвалу слідчого судді представник ДП «Дорожній контроль якості» ОСОБА_7 09.10.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною в частині передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 , оскільки автомобіль необхідно було передати законному власнику, тобто ДП «Державний контроль якості», за заявою керівника якого було відкрито кримінальне провадження та на підставі якого було здійснено розгляд клопотання про арешт майна.

Посилаючись на викладені обставини, представник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою передати автомобіль «Toyota» моделі «Avensis», н.з. НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання власнику ДП «Державний контроль якості».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.10.2017 року представнику ОСОБА_7 було повернуто його апеляційну скаргу на зазначену вище ухвалу слідчого судді у зв`язку із її поданням особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, зокрема, через те, що представником до апеляційної скарги не було долучено документів, які б підтверджували факт його перебування на день звернення до апеляційного суду в трудових відносинах із юридичною особою.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного суду від 16.10.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_7 було задоволено та скасовано ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10.10.2018 року про повернення представнику скарги із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника ДП «Державний контроль якості», який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положення ч. 2 ст. 404 КПК України дають можливість апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону…

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Частина 2 статті 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 1-2), в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, останній в своєму клопотанні не зазначив відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.

Крім того, клопотання слідчого не відповідає вимогам закону щодо оформлення процесуальних документів, оскільки містить виправлення (а.с. 2).

Клопотання про накладення арешту на майно містить лише виклад фактичних обставин кримінального провадження, без обґрунтування мети накладення арешту на зазначене у ньому майно, а в прохальній частині клопотання слідчий просить накласти арешт на автомобіль «Toyota» моделі «Avensis», н.з. НОМЕР_2 . При цьому, слідчим до клопотання був доданий витяг з ЄРДР (а.с. 3), відповідно до якого у фабулі заяви про вчинене кримінальне правопорушення був зазначений зовсім інший автомобіль - «Toyota» моделі «Avensis», н.з. НОМЕР_3 , у зв`язку із чим вдається незрозумілим, яке відношення має вказаний у клопотанні автомобіль до іншого, зазначеного у витягу.

Підтверджень того, що зазначений у клопотанні та витягу з реєстру автомобіль є одним і тим самим, клопотання слідчого про накладення арешту на майно не містить.

Також зазначені у клопотанні обставини вчиненого правопорушення викладені у незрозумілому контексті та з них неможливо встановити, який саме злочин було вчинено та за яких обставин.

Встановлені апеляційним судом обставини вказують на невідповідність клопотання прокурора вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

При цьому апеляційний суд враховує те, що в судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг пояснити, яким чином, на думку сторони обвинувачення, право власності на зазначений автомобіль було переоформлене, що слугувало підставою для вчинення цих дій, які особи до цього причетні та на підставі чого автомобіль був вилучений з арешт майданчика. Крім того прокурор не міг навести жодних даних щодо того, чи є нинішній власник автомобіля - ОСОБА_10 добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу.

Частина 3 статті 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді (а.с. 23), розглядаючи клопотання, слідчий суддя районного суду при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення відповідно до клопотання слідчого, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту на зазначений автомобіль необхідне для позбавлення можливості його приховати, знищити чи відчужити, оскільки автомобіль має доказове значення у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя, маючи у наявності зазначені у клопотанні дані про необхідність передачі арештованого автомобілю для подальшого зберігання на арешт майданчик, які містять виправлення у вигляді закреслення частини тексту прохальної частини клопотання, слідчий суддя не обґрунтував в оскарженій ухвалі підстави його неврахування та прийняв рішення про передачу цього автомобіля особі, яка згідно офіційних документів на даний час є його власником, пославшись лише на думку слідчого про можливість передання автомобілю відповідній особі.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення, які у в відповідності до вимог ст.409 та 412 КПК України є підставою для його скасування.

З огляду на вказані обставини, враховуючи викладені вище порушення, допущені слідчим при складенні клопотання про накладення арешту на майно та слідчим суддею при його розгляді, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, пов`язаних із невідповідністю клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ДП «Державний контроль якості» ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2017 року, якою у рамках кримінального провадження №00000673 від 28.07.2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, зокрема, на автомобіль марки «Toyota» моделі «Avensis», номер шасі НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , та ключ від замку запалювання зазначеного транспортного засобу - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно повернути прокурору-процесуальному керівнику в даному кримінальному провадженні для усунення недоліків клопотання протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4