Номер провадження: 11-кп/813/788/19
Номер справи місцевого суду: 520/9849/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 21 лютого 2019 року, якою прокурору для усунення недоліків повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002767від 23 липня 2018 року у відношенні:

ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Малоярославець Другий Тарутинського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-30.01.2013 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ч.2 ст.307 КК України, ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі,
-23.05.2017 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 21 лютого 2019 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, повернуто прокурору Одеської місцевої прокуратури №1 для усунення виявлених недоліків.

Крім того, суд задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці - до 21 квітня 2019 року.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення не містить належного викладення обставин, об`єктивної та суб`єктивної сторони вчинення ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, зокрема, які саме дії вчинив ОСОБА_11 , у який спосіб та відносно кого з потерпілих застосував насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а тому обвинувачення являється незрозумілим і неконкретизованим.

Крім того, висновки оскаржуваної ухвали в частині повернення обвинувального акту мотивовані тим, що перелік майна потерпілих, яким протиправно заволоділи шляхом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, являється неконкретним, оскільки не зазначені кількісні та вагові характеристики майна, а також не доведено визначення вартості викраденого майна шляхом проведення відповідних досліджень.

Також суд зазначив в своїй ухвалі про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зміну кваліфікації дій ОСОБА_11 та процесуальні рішення щодо двох інших осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були учасниками інкримінованого ОСОБА_11 злочину разом з ним.
Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та повернути на новий розгляд обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002767 за обвинуваченням ОСОБА_11 в суд першої інстанції

Доводи апеляційної скарги обґрунтовав тим, що обвинувальний акт і додатки відповідають вимогам КПК України, а необхідні дані про особу обвинуваченого додатково будуть надані в ході судового розгляду.

Прокурор зазначає, що обвинувачення є конкретизованим та персоніфікованим, оскільки в обвинувальному акті зазначені ролі та фактичні обставини кримінального правопорушення, що вчинені кожним із обвинувачених, що діяли в співучасті із спільним корисливим мотивом та метою.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, потерпілу та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши обвинувальний акт, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_11 не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

В ухвалі суду першої інстанції вірно зазначено про відсутність викладення належним чином фактичних обставин, які складають об`єктивну сторону злочину передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та відповідають формулюванню правової кваліфікації кримінального правопорушення, яке викладено в обвинувальному акті.
Так в обвинувальному акті вказано, що дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, повторно та в особливо великих розмірах.
При цьому в описовій частині обвинувального акту відсутні дані щодо застосування обвинуваченим ОСОБА_11 до потерпілих насильства, а зазначені тільки дії ОСОБА_11 з обшуку домоволодіння потерпілих з метою заволодіння матеріальними цінностями та грошовими коштами.
Відсутність належного формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, зокрема в даному випадку дій та обставин, які б дозволили належним чином визначити об`єктивну сторону складу злочину, який наявний в діях обвинуваченого ОСОБА_11 , унеможливлює додержання основних принципів кримінального провадження щодо справедливого судового розгляду та гарантії на реалізацію захисту обвинуваченим.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Вказані недоліки обвинувального акту та його невідповідність положенням ст.291 КПК України є суттєвими і перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_11 в суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 21 лютого 2019 року, якою повернений обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, прокурору Одеської місцевої прокуратури №1 для усунення виявлених недоліків, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3