Справа № 755/8115/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "10" грудня 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,
- у вчиненні кримінального правопорушення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 30.12.2013 року знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , після спільного розпивання алкогольних напоїв разом зі своїм рідним братом ОСОБА_12 , приблизно о 12 годині, на ґрунті особистих неприязних стосунків із останнім, ОСОБА_11 розпочав словесну сварку, під час якої у нього виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_11 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому багаточисельні удари в область життєво важливих органів, а саме живота та голови, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_12 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3305/2 від 07.03.2014 року при дослідженні трупа ОСОБА_12 , 1968 року народження, знайдені наступні тілесні ушкодження:

поширені крововиливи в мяких тканинах волосяної частини голови та обличчя, забійні рани в правій тімяній та потиличній ділянках, рвано-забійні рани лобової ділянки, рвані рани верхньої повіки праворуч та внутрішнього кута правої очної щилини, численні садна обличчя, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи, крововиливи в товщі вушних раковин, розповсюджені субарахноїдальні крововиливи в ділянках півкуль головног мозку, півкуль мозочка, та базальної поверхні мозку, крововиливи в порожнину шлуночків мозку;

крововиливи в мяких тканинах передньої поверхні грудної клітини (проекція ручки грудини), двобічні переломи 2-3 ребер праворуч та 2-4 ребер ліворуч по переднім пахвовим лініям, розрив зчленування між ручкою та тілом груднини, перелом 6 ребра праворуч по середній паховій лінії, розповсюджений крововилив в клітковину переднього середостіння, крововиливи в епікарді серця;

крововилив в мяких тканинах живота в центрі епігастральної області, крововолив в черевну пороржнину (950 мл), розповсюджений крововилив в заочеревниному просторі, розрив правої частки печінки, численні розриви бріжі кишечнику та чіпця, крововилив в тканині голівки та тіла підшлункової залози, синці правої верхньої та нижніх кінцівок.

Смерть гр. ОСОБА_12 настала від сукупності спричинених в ділянці голови та тулуба ушкоджень, які супроводжувались ушкодженням оболонок та тканини головного мозку, органів середостіння, кісток грудної клітини, органів черевної та заочеревної порожнин, значною крововтратою.

Всі виявлені в області голови, грудної клітини та живота ушкодження (у сукупності) мають ознаки небезпеки для життя, і тому відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; ушкодження в області кінцівок легких тілесних ушкоджень.

Знайдені ушкодження виникли пожиттєво, на протязі нетривалого відрізка часу, приблизно за 40-60 хвилин до настання смерті, що підтверджують результати гістологічного дослідження ділянок ушкоджень.

Знайдені ушкодження виникли при неоднократній дії тупих предметів з обмеженою контактною поверхнею.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_11 в ході досудового розслідування були кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 30.12.2013 року зранку перебував за місцем свого проживання, у кв. АДРЕСА_2 разом із своїм братом ОСОБА_12 , на прохання якого він сходив до магазину за горілкою, а повернувшись, передав пляшку брату та пішов до своєї кімнати, де дивився телевізор. Невдовзі між ним та братом, який перебував у стані сп`яніння, виник словесний конфлікт на побутовому грунті, з приводу того, що зникла його дублянка, в крадіжці якої він підозрював брата - ОСОБА_12 .. В ході конфлікту він тричі вдарив брата в обличчя, а саме: 2 рази у вухо та один раз в губу, аби провчити, а останній наніс йому у відповідь удари в живіт та груди. На цьому конфлікт було вичерпано, і вони розійшлися по своїх кімнатах, а хвилин через 20-30 хвилин він пішов на двір, попередньо закривши двері на замок. На вулиці, сидів біля будинку на лавочці, спілкувався з дружиною по телефону, загалом так пройшов увесь день. Ближче до вечора, прийшов додому, зняв куртку в одній із кімнат, і пройшов в іншу, де й побачив брата, який лежав без ознак життя, у зв`язку з чим вирішив зробити останньому штучне дихання, масаж серця. Для цього перевернув його, оскільки ноги були на дивані, а пів-тулуба на полу, однак останній не подав жодних ознак життя. Тоді він злякався і викликав швидку медичну допомогу.

Вважає, що його діями потерпілому не могло бути спричинено тяжкі тілесні ушкодження, адже він завдав йому тільки 3 удари невеликої потужності у вухо та губу.

Зазначив, що брат біля 15 років зловживав алкоголем, до нього часто приходили друзі, з якими він випивав, періодично зникав з дому та потім з`являвся увесь побитий, неодноразово залишав вхідні двері квартири відкритими, через що у них періодично бували конфлікти. Під час конфліктів вони наносили одне одному по кілька ударів і все. Загалом він намагався підтримувати із братом нормальні відносини, по можливості надавав йому фінансову допомогу.

Крім того зазначив, що 30.12.2013 року, вхідні дерев`яні двері квартири були вибиті та мали отвір у нижній частині, у зв`язку з чим, хто завгодно міг зайти до квартири, коли він гуляв по вулиці та нанести потерпілому ушкодження. Більше того, до моменту події та безпосередньо у день самого конфлікту, 30.12.2013 року, брат вже мав низку тілесних ушкоджень, серед яких були пошкодження голови та обличчя, у тому числі носу, лобу, розбита брова та інші. Хто саме наніс потерпілому ці ушкодження, йому невідомо.

За таких обставин, просив виправдати його.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що що є матір`ю обвинуваченого та потерпілого. Відносини між ними були дружні, сімейні, неприязних не було. Обидва сини проживали разом у квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_14 останні 6-9 місяців сильно випивав, усі кошти витрачав на алкоголь. ОСОБА_15 фінансово утримував ОСОБА_16 , годував та одягав, а також допомагав їй з чоловіком, фінансово та морально.

До ОСОБА_17 доволі часто приходили друзі, з якими він випивав. ОСОБА_17 фактично постійно ходив з тілесними ушкодженнями, через те, що пив. Вона відвідувала синів раз на місяць. Між синами інколи були сварки на побутовому грунті, однак без фізичних ушкоджень. Про події, які відбулися 30.12.2013 року їй відомо зі слів сина ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 зазначила суду, що вона є дружиною обвинуваченого. З чоловіком проживають окремо, так як мешкає з матір`ю та бабусею, які тяжко хворі. Її чоловік із братом проживали разом у квартирі АДРЕСА_2 та мали дружні відносини. 30.12.2013 року ОСОБА_15 приблизно о 09 год. 30 хв. Розмовлялв із нею по телефону, і в ході розмови вона не виявила ознак сп`яніння у обвинуваченого. Він вільно спілкувався, був нормальним, спокійним. Вони поговорили про свої особисті справи. Чоловік - ОСОБА_15 зателефонував їй вдруге приблизно о 17-00 годині та повідомив, що брат - ОСОБА_14 помер.

Раніше, буваючи в квартирі, де проживав її чоловік, вона бачила, що вхідні двері до квартири мали дірку, через яку хто завгодно міг зайти до квартири. Потерпілого вона знала з 2004 року, і увесь цей час він зловживав спиртними напоями. Потерпілий не пив тільки у двох випадках: коли не міг самостійно вийти з квартири, або ж у нього не було коштів на горілку. Останній час, він став красти, просив кошти у знайомих так як ніде не працював. Часто ходив побитим, з тілесними ушкодженнями, в стані алкогольного сп`яніння. Її чоловік - ОСОБА_15 надавав брату та іншим членам сім`ї постійну фінансову допомогу. Між обвинуваченим та потерпілим було нормальні відносини, у більшості випадків вони просто сварилися, однак бійок не було.

Свідок ОСОБА_20 , показав суду, що є сусідом обвинуваченого та потерпілого, відносини сусідські, якихось неприязних взаємин між ними не було. Свідок мешкає на четверному поверсі по АДРЕСА_3 . 30.12.2013 року приблизно о 16.00-17.00 год., коли йшов додому з роботи, на 3 поверсі будинку АДРЕСА_3 бачив ОСОБА_11 , який привітався з ним і все. При цьому, як йому здалося, останній був тверезим. Будь-якого галасу не чув. Інколи з квартири АДРЕСА_4 чув гуркіт, однак особисто свідком конфліктів обвинуваченого та потерпілого, або ж із сусідами по будинку, не був.

Крім того, свідок ОСОБА_20 зазначив, що до вище вказаної події він потерпілого не бачив приблизно пів року.

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що 29.12.2013 року чи 30.12.2013 року, в обідній час, коли поклала спати дитину, закриваючи вікно, побачила, як якийсь молодий світлий, вищий чим ОСОБА_15 чоловік, стоячи на вулиці біля вікон квартири потерпілого, звав ОСОБА_18 чи ОСОБА_17 , однак ніхто не відповів і він пішов. Десь, о 17.30 18.00 год., вона почула сильний стук у двері, потім другий раз ногою у двері, на третій раз вона підійшла до глазка своїх дверей і помітила, як хтось пролазить через дірку у дверях до квартири, де жили брати ОСОБА_22 . Коли ця особа залізла в дірку, вона вийшла на сходинкову клітину, вийшов ще якийсь хлопець. Вона постояла хвилин п`ять на сходинковій клітині та чула, що у квартирі ОСОБА_22 сварилися деякий час, а потім усе закінчилося. Наступного дня, десь о 10.00-10.30 год., вона гуляючи з дитиною, побачила біля лавки свого будинку ОСОБА_11 . Коли поверталася додому, приблизно о 14 год. 30 хв. 15-00 год., на своєму поверсі, почула, що хтось підіймається на поверх. Вона закрила двері до своєї квартири та побачила в глазок, як до дверей кваритри, де жили ОСОБА_22 підійшов молодий чоловік, який до цього кликав хлопців, вибив фанеру, що закривала дірку у дверях та зайшов до квартири, однак коли він вийшов, не бачила. Детально описати зовнішність цього молодого чоловіка не може. Додатково зазначила, що між братами були доволі часто побутові конфлікти. На ОСОБА_23 , періодично, у тому числі 29.12.2013 року, були тілесні пошкодження, в т.ч. на голові. Інколи потерпілий позичав у неї кошти, однак завжди повертав.

Свідок ОСОБА_24 показав суду, що 30.12.2013 року працював у слідчо-оперативній групі на чергуванні та за викликом виїзджав по бульвару ОСОБА_25 в м. Києві до квартири, що знаходилася на 5 поверсі. Вхідні двері в квартиру були відкриті. При цьому нижня частина дверей вибита. З квартири вийшов трохи випивший обвинувачений і повідомив, що помер брат. У кімнаті лежав потерпілий. Голова на підлозі, таз на дивані і калюжа крові на полу. На підлозі стояли пару пляшок від спиртного. ОСОБА_11 пояснив, що випивав із братом, а потім у них виник конфлікт і вони побилися. Він пішов до кімнати спати і коли прокинувся, то помітив брата без ознак життя. В подальшому було проведено слідчо-оперативні дії, свідок особисто допитував сусідів, які зазначали, що між обвинуваченим та потерпілим були постійні конфлікти.

Свідок ОСОБА_26 , пояснила, що є сусідкою обвинуаченого, про вище вказану подію дізналась і слів сусідів та працівників правоохоронних органів. Стосовно взаємовідносин братів ОСОБА_27 та ОСОБА_28 може сказати, що останні вживали алкогольні напої та іноді сварились, чи відбувались між ними бійки їй не відомо, також вона не була присутня та не бачила, щоб останні бились.

Свідок ОСОБА_29 , пояснив, що з обвинуваченим знайомий. Приблизо років 5 були сусідами. На даний час вони не спілкуються та ніяких взаємовідносин не мають.

Стосовно подій, які відбувались 30.12.13 року, які призвели до смерті ОСОБА_30 , свідок нічого повідомити не зміг, оскільки пройшло багато часу. Свідком сварки між потерпілим та обвинуваченим він був лише один раз. Коли саме це було, не памятає. ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з`ясовували стосунки на сходинковому майданчику між 4 та 5 поверхом, голосно розмовляли, почувши шум ОСОБА_29 вийшов з своєї квартири та попросив не кричати.

Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх в ході судового розгляду встановлено не було.

При цьому, суд також враховує, що згідно ст. 88 КПК України, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, висновків ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, та у справі «Шабельника проти України», покази цього свідка з приводу даних, які характеризують особистість обвинуваченого в частині зловживання алкогольними напоями, є недопустимими на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

В ході судового розгляду було досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення.

Протоколом огляду місця події - квартири АДРЕСА_2 з долученими схемою та фототаблицею, які пояснюють його зміст від 30.12.2013 року здійсненого слідчим в присутності понятих та обвинуваченого в період часу з 17 год. 25 хв. по 21 год. 20 хв. підтверджується безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, його імовірний час, а саме до 17 год. 25 хв. 30.12.2013 та до отримання повідомлення від чергового РУ, місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (розміщення трупа, наявність плям бурого кольору на території усієї квартири, речах та інші) дані про розташування учасників події в період її настання та її наслідки, зауваження відсутні (Т.1 а.п. 236-245).

Даний протокол складено у відповідності до положень ст.ст. 104-106, 223, 233, 234, 237 КПК України та явних й істотних порушень вимог останніх та ст.ст. 87, 99 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено, у зв`язку з чим він є належним та допустимим, враховуючи, що отриманий у порядку встановленому КПК України.

З протоколу огляду місця події (трупа) - ОСОБА_12 в квартирі АДРЕСА_2 з долученими схемою та фототаблицею, які пояснюють його зміст від 30.12.2013 року здійсненого слідчим в присутності понятих в період часу з 19 год. 05 хв. по 20 год. 20 хв. випливає факт настання самої події кримінального правопорушення, його місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (розміщення трупа, наявність на ньому ушкоджень, плям бурого кольору) дані про розташування учасників події в період її настання, та її наслідки (т. 1 а.п.246-250, т.2 а.п. 4-6).

З копії довідки Київської міської станції швидкої медичної допомоги № 1343 від 30.12.2013 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 , було отримано о 16 год. 49 хв. виклик, о 16 год. 50 хв. здійснено виїзд та прибули на місце о 16 год. 59 хв. На місці було виявлено чоловіка за діагнозом нещасний випадок, обґрунтованість профільний, місце виклику квартира, виклик первинний, травма кримінальна (т.2 а.п.). у зв`язку з чим суд вважає даний доказ належним та допустимим, враховуючи, що отриманий у порядку встановленому КПК України.

З протоколу слідчого експерименту з долученим відеозаписом від 11.02.2014, проведеного в присутності понятих, підозрюваного та захисника випливає факт існування та перебігу самої події кримінального правопорушення, його місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки ( т.2 а.п. 77-80).

Даний протокол складено відповідності до положень ст.ст. 104-106, 223, 233, 237 КПК України, у зв`язку з чим суд вважає даний доказ належним та допустимим.

Надаючи оцінку протоколу перегляду відеозаписів від 19.03.2014, здійсненого слідчим в присутності підозрюваного ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_8 в період часу з 10 год. 10 хв. по 10 год. 30 хв. випливає, що в службовому кабінеті № 325 Дніпровського РУ поліції було переглянуто наступні фото та відеозаписи слідчий експеримент за участю ОСОБА_31 , суд враховує той факт, що ОСОБА_32 взагалі у провадженні є не ідентифікованою особою у ньому, та з ним будь-які експерименти у даному провадженні взагалі не проводилися, та серед іншого він не підписаний захисником обвинуваченого ОСОБА_8 , що суперечить ч. 5 ст. 104 КПК України.

За таких умов, даний доказ суд вважає недопустимим, оскільки останній не відповідає вимогам ст.ст. 85, 86, 87, ч. 1 та ч. 2 ст. 99, ст.ст. 104 КПК України.

Аналізуючи наданий стороною обвинувачення доказ протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 30.12.2013 року здійсненого в період часу з 22 год. 20 хв. до 23 год. 45 хв. (т. 2 а.п. 73 76), як документ, який містить у собі фактично покази обвинуваченого, щодо обставин кримінального правопорушення (імовірне визнання своє винуватості у вчиненні кримінального правопорушення) та враховуючи надані у судовому засіданні покази обвинуваченого, суд, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, висновки ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, та у справі «Шабельника проти України», однозначно визнає недопустимими доказами, оскільки останні беззаперечно не відповідають вимогам ч. 1 ст. 18, ст.ст. 85, 86, 87, ч. 4 ст. 95, ч. 1 та ч. 2 ст. 99 Кримінального процесуального Кодексу України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т. 2 а.п. 81-83) від 30.12.2014 року здійсненого в присутності понятих та захисника вбачається, що підозрюваний був затриманий 30.12.2013 року о 17 год. 25 хв. працівниками міліції, та останній складений у відповідності до положень ч. 3 ст. 208, ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України, тобто являється належним і допустимим доказом.

При цьому, з досліджених судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.

Згідно висновку СМЕ № 3305/2 від 31.12.2013 - 07.03.2014 року «при дослідженні трупа ОСОБА_12 , 1968 року народження, знайдені наступні тілесні ушкодження: поширені крововиливи в м`яких тканинах волосяної частини голови та обличчя, забійні рани в правій тім`яній та потиличній ділянках, рвано-забійні рани лобової ділянки, рвані рани верхньої повіки праворуч та внутрішнього кута правої очної щілини, численні садна обличчя, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи, крововиливи в товщі вушних раковин, розповсюджені субарахноїдальні крововиливи в ділянках півкуль головного мозку, півкуль мозочка, та базальної поверхні мозку, крововиливи в порожнину шлуночків мозку; крововиливи в м`яких тканинах передньої поверхні грудної клітини (проекція ручки груднини), двобічні переломи 2-3 ребер праворуч та 2-4 ребер ліворуч по переднім пахвовим лініям, розрив зчленування між ручкою та тілом груднини, перелом 6 ребра праворуч по середні пахвовій лінії, розповсюджений крововилив в клітковину переднього середостіння, крововиливи в епікарді серця; крововилив в м`яких тканинах живота в центрі епігастральної області, крововилив в черевну порожнину (950 мл), розповсюджений крововилив в заочеревинному просторі, розрив правої частки печінки, численні розриви брижі кишечнику та чіпця, крововилив в тканині голівки та тіла підшлункової залози, синці правої верхньої та нижніх кінцівок. Смерть ОСОБА_12 настала від сукупності спричинених в ділянці голови та тулуба ушкоджень, які супроводжувались ушкодженням оболонок та тканини головного мозку, органів середостіння, кісток грудної клітини, органів черевної та заочеревинної порожнин, значною крововтратою. Вказане підтверджують знайдені при дослідженні трупа ОСОБА_12 ушкодження, а також недокрів`я внутрішніх органів, морфологічні ознаки бронхоспазма, вогнища гострої емфіземи, дистелектаза та ателектазу в легенях, з вогнищевими крововиливами, вогнищеві контрактурні зміни в міокарді, світлі клітини Краєвського в печінці, плями Мінакова в серці, сліди зовнішньої кровотечі, слабка вираженність трупних плям. Всі виявлені в області голови, грудної клітини та живота ушкодження (у сукупності) мають ознаки небезпеки для життя, і тому відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; ушкодження в області кінцівок - легких тілесних ушкоджень. Знайдені ушкодження виникли прижиттєво, на протязі нетривалого відрізка часу, приблизно за 40-60 хвилин до настання смерті, що підтверджують результати гістологічного дослідження ділянок ушкоджень. Знайдені ушкодження виникли при неоднократній дії тупих предметів з обмеженою контактною поверхнею» (т.2 а.п. 45-49).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 17 від 28.01.2014-30.01.2014 року «на наданих на експертизу двох фрагментах марлі зі змивами з правої руки (об. № 1) та лівої руки (об. № 2) ОСОБА_11 виявлена кров людини» (т.2 а.п. 26-28).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 60 від 10.02.2014 05.03.2014 року «при дослідженні змивів крові з рук ОСОБА_11 (об. 1,2) встановлений змішаний ДНК-профіль, в якому по всіх досліджуваних локусах виявлені алелні поєднання, властиві генотипу ОСОБА_12 . Виходячи з вищенаведеного, домішок крові ОСОБА_12 вказаних об`єктах не виключається» (т.2 а.п. 32-34).

З акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 65 від 03.01.2014 року слідує, що «в результаті судово-токсологічного дослідження крові від трупа ОСОБА_12 , знайдено етиловий спирт концентрації 3,5 промілле. (т.2 а.п. 50).

З акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 18 від 09.01.2014 10.01.2014 року убачається, що «кров трупа ОСОБА_12 , 1968 р.н. відноситься до групи О з ізогемаглютиннінами анти-А і анти-В» (т.2 а.п. 51).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 7/ц від 20.01.2014 24.01.2014 року «згідно «Акту судово-медичного дослідження» № 18 від 10.01.2014 року, кров потерпілого ОСОБА_12 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, тобто містить антиген Н. При судово-цитологічному дослідженні щіпки (об. 1) знайдена кров особи чоловічої генетичної статі, при визначені групової належності якої виявлені антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_12 » (т.2 а.п. 134-137).

З висновку судово-медичної експертизи № 10/ц від 20.01.2014 27.01.2014, - при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_11 виявлена кров людини, статева належність якої не визначена через відсутність клітинних елементів крові. При визначені групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО» (т.2 а.п. 140-143).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 9/ц від 20.01.2014 27.01.2014, - при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук (об. 1) гр. ОСОБА_11 виявлена кров особи чоловічої генетичної статі та епітеліальні клітини людини, статева належність яких не визначена через непридатність ядер клітин для цитологічного аналізу та значну забрудненість препаратів коковою мікробною флорою. При визначені групової належності слідів виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові та клітин від потерпілого ОСОБА_12 » (т.2 а.п. 145-149).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 8/ц від 20.01.2014 27.01.2014 року, - при судово-цитологічному дослідженні дерев`яної палки (об. 1) знайдена кров особи чоловічої генетичної статі та епітеліальні клітини слизових оболонок людини, статева належність яких не визначена через недостатню кількість придатних для аналізу ядер клітин. При визначені групової належності крові та клітин виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові та клітин від потерпілого ОСОБА_12 » (т.2 а.п. 154-159).

З акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 71 від 02.01.2014 26.01.2014 року вбачається, що «крововиливи в брижі, в м`яких тканинах потиличної ділянки з лейко стазами в судинах, в м`яких тканинах з ділянки епігастрія, рукоятки грудини, лобної, скроневої ділянки - з початковими ознаками лейкоцитарної реакції паравазально. Вогнищеві субарахноїдальні крововиливи в півкулі головного мозку, в мозочку з лейко стазами в судинах; набряк тканини головного мозку, дрібні паравазальні крововиливи в підкорковій зоні та в стовбурі головного мозку без клітинної реакції. Вогнищеві крововиливи в тканині підшлункової залози по краю зріза без клітинної реакції. Деякі морфологічні ознаками вогнищ забою міокарда з вогнищами контрактурних змін міокарда. Паравазальний, дрібно вогнищевий замісний кардіосклероз. Морфологічні ознаки бронхоспазму, дистелектаз альвеол легень з крововиливами в алеоли вогнищево. «Світлі» клітини Краєвського вогнищево; дрібно крапельний жировий гшепатоз вогнищево» (т.2 а.п. 52-53).

З акту судово-медичного дослідження № 3-МК від 03.02.2014 19.02.2014 року вбачається, що «рани з правої тім`яно-потилочної ділянки ОСОБА_12 є забійною, що утворилась від однократної дії твердого тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею, що мав прямолінійне ребро та діяв під гострим кутом в напрямку ззаду наперед» (т.2 а.п. 54-58).

Згідно висновку експерта № 8 від 13.01.2014, - «один слід пальця руки (15х19мм), вилучений з банки об`ємом 0,5 л, залишений безіменним пальцями правої руки гр.. ОСОБА_11 , 1976 р.н., два сліди пальців рук (14х19 мм, 17х19 мм), вилучені з чашки га столі, залишені, двічі, вказівним пальцем лівої руки гр. ОСОБА_11 , 1976 р.н. Один слід пальця руки (12х15 мм), вилучений з пляшки з-під горілки «Прайм», залишений середнім пальцем правої руки гр. ОСОБА_12 , 1968 р.н.» (а.п. 61-65, 67-70).

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 42 від 16.01.2014 року, - у період кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_11 та у теперішній час, останній страждав на хронічний алкоголізм і за своїм психічним станом у зазначений період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує протиалкогольного лікування. Підекспертний у період правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, тому що в зазначений період часу у його висловлюваннях та поведінці були відсутні ознаками марення, обманів сприйняття, порушеної свідомості, він достатньо добре орієнтувався у навколишньому оточенні, його дії носили послідовний, цілеспрямований характер (т.2 а.п. 89-92).

Згідно висновку судово-психологічної експертизи № 120 від 17.02.2015, - у період правопорушення 30.12.2013 ОСОБА_11 не перебував у стані фізіологічного афекту. Сімейна ситуація носила для підекспертного звичайний та емоційно-нейтральний характер: часто вживали разом з братом спиртне, після чого конфліктували, сварилися, іноді билися. Поведінка підекспертного дозволяє визначити, що він перебував у стані певного емоційного збудження, який виник на фоні алкогольного сп`яніння, у ході звичної для нього конфліктної ситуації, з використанням звичних для нього форм поведінки, що не досягло афективної глибини (т.2 а.п. 3-7).

З висновку експерта № 61 від 10.02.2014 05.03.2014 року убачається, що «генетичні ознаки крові, виявленої на куртці (об.1), по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_12 . Кров в даному об`єкті, ймовірно, походить від ОСОБА_12 . Величина вірогідності випадкового збігу складає величину, тобто в середньому 5 осіб з 10 000 000 000 000 000 000 мають встановлені генетичні ознаки» (т.2 а.п. 122-124).

При цьому, наявні у провадженні постанови слідчих про призначення експертиз свідчать про те, що останні були призначені у відповідності до вимог КПК України.

Таким чином, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України , кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом . Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , які у будь-яких стосунках з обвинуваченим ОСОБА_11 не перебувають, вини останнього у вчиненому не стверджують ані прямо, ані опосередковано, оскільки вони не були свідками самої події кримінального правопорушення та:

- свідок ОСОБА_24 є працівником правоохоронних органів, який під час чергування виїзджав на виклик;

- свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , є особами, які наглядно були знайомі з ОСОБА_34 , оскільки являлись його сусідами;

- свідок ОСОБА_21 , яка є сусідкою ОСОБА_35 бачила, на передодні та в день смерті потерпілого ОСОБА_36 невідомого чоловіка, який заходив до квартири потерпілого.

Показання свідка ОСОБА_24 про те, що обвинувачений ОСОБА_11 у день події кримінального правопорушення зізнався у нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 суд не приймає до уваги, оскільки вони жодним чином не стверджують вини ОСОБА_11 у вчиненні інкрімінованого йому злочину за відсутності будь-яких інших доказів його винуватості у вчиненому, крім того, сам по собі факт наявності у особи слідів бурого кольору на одязі, не може свідчити про вчинення особою особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_11 в ході перехресного допиту про те, що він намагався надати допомогу братові, що лежав на дивані, і саме у зв`язку із цим на рукавах одягу ОСОБА_11 могла залишитись кров потерпілого, безпосередньо дослідженими судом доказами не спростовуються, крім того, така версія обвинуваченого в ході судового розгляду стороною обвинувачення також не спростована.

Що стосується інших показів свідків та письмових доказів, наданих стороною обвинувачення в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненому, судом було встановлено наступне:

Аналізуючи надані у розпорядження суду докази, які були безпосередньо досліджені в ході судового розгляду, суд прийняв до уваги слушні доводи сторони захисту, зазначені у судових дебатах, та надав їм оцінку з урахуванням вимог статті 87 КПК України, що зобов`язує суд визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, а також порушення права особи на захист, що як наслідок призводить до визнання відповідних доказів недопустимими.

Так, надані у розпорядження суду протоколи огляду місця події: 2 від 30.12.2013 року (т. 1 а.с. 236-250), ні самі по собі, ні в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доводять і не можуть її доводити, оскільки у них зафіксовані лише факти виявлення трупу ОСОБА_12 , огляду цього трупу, а також вилучено відповідні речі та документи.

Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_11 безпосередньо на місці події кримінального правопорушення в ході судового розгляду підтвердив і сам обвинувачений, а відтак його покази узгоджуються з даними, зазначеними у протоколі огляду місця події та висновку молекулярно-генетичної експертизи.

Однак, факт перебування на місці події кримінального правопорушення, обвинуваченого ОСОБА_11 який сам же в ході судового розгляду не заперечував факт його перебування на місці події, без інших будь-яких інших доказів його вини у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, не може свідчити про завдання саме ним тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_12 ..

Так, у постанові про призначення судово-медичної експертизи від 02.01.2014 року зазначено перелік питань до експерта серед яких є «коли настала смерть громадянина ОСОБА_12 , яка причина смерті громадянина ОСОБА_12 , механізм утворення та давність спричинення тілесних ушкоджень, яка послідовність нанесення тілесних ушкоджень, чи є об`єктивні судово-медичні дані про спричинення ушкоджень померлому різними особами чи різною силою, коли спричиненні ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження (час, дата)» тощо.

Одночасно, відповідно до висновка експерта № 3305/2 від 31.12.2013 року в якому відсутні відповіді на поставлені слідчим на експертизу запитання. Наводиться тільки перелік тілесних ушкоджень наявних у померлого ОСОБА_12 .

Висновок судово-медичної експертизи №3305/2 від 31.12.2013(том 2 а.с. 45-49) містить лише зафіксовані факт смерті ОСОБА_12 , характер отриманих ним тілесних ушкоджень, однак ці дані, навіть у своїй сукупності не доводять вини саме ОСОБА_11 у вчиненому поза розумним сумнівом.

Слідчий в описовій частині постанови зазначає, що ОСОБА_11 нібито наносив тілесні ушкодження померлому і 29 грудня 2013 року і об`єктивно їх давність мала різнитися.

Яким предметом нанесені тілесні ушкодження померлому ОСОБА_12 , яке відношення має речовий доказ - дерев`яна палка, яку потрібно знищити відповіді на ці запитання в матеріалах кримінального провадження знайти не виявилось можливим.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що досудовим слідством викладаючи формулювання обвинувачення, не вказано спосіб вчинення кримінального правопорушення, механіз заподіяння тілесних ушкоджень, їх локалізація, причини та час настання смерті потерпілого, зазначено лише про нанесення обвинуваченим багато чисельних ударів потерпілому в область життєво важливих органів, а саме живота та голови, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

Таким чином, досудовим слідством не встановлено, а під час судового слідства не доведено знаряддя, не вказаний спосіб, обстановка нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень від яких останній помер, які складають обєктивну сторону інкрімінованого ОСОБА_11 кримінального правопорушення.

Це ж саме стосується висновків імунологічної експертизи № 18 від 29.01.2014 року, № 19 від 31.01.2014 року, № 21 від 03.02.2014 року, № 61 від 10.02.2014 року, № 20 від 29.01.2014 року однак всі ці факти, ні самі по собі, ні у сукупності з іншими дослідженими судом доказами, вини ОСОБА_11 у вчиненому не стверджують та відповідно не доводять.

Щодо висновків судово-цитологічних експертиз № 7/ц від 24.01.2014 року, № 10/ц від 27.01.2014, № 8 від 27.01.2014, вони також, ні самі по собі, ні у сукупності з іншими дослідженими судом доказами, вини ОСОБА_11 у вчиненому не стверджують та відповідно не доводять.

Висновок дактилоскопічної експертизи № 8 від 13.01.2014 року, предметом дослідження у яких були сліди рук людини, суд до уваги не приймає, оскільки ними не встановлено обставин, які б могли мати значення для вирішення даного кримінального провадження.

Крім того, суд вважає, що експертний висновок психофізіологічного дослідження достовірності показів ОСОБА_11 проведеного 16.07.2015 року, не стверджує винуватості ОСОБА_11 у вчиненому, у ньому лише зазначено про те, що він володіє інформацією по факту даного кримінального правопорушення, однак дана обставина - наявність у ОСОБА_11 інформації по факту кримінального правопорушення - жодним чином не стверджує винуватості ОСОБА_11 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті потерпілого без будь-яких інших доказів його винуватості у вчиненому.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 щодо можливості вільного доступу до квартири інших осіб через пошкоджені вхідні двері, підтверджуєтьяс протоколом огляду місця події від 30.12.2013 року (том. 1 а.с. 236-245), відповідно до якого «обєктом огляду місця події в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . Вхід до вказаної квартири обладнений деревяними дверима, нижня частина яких відсутня. Виявлено отвір розмірами 60х70 см.». ця обставина, на думку суду свідчить про можливість проникнення до квартири потерпілого інших осіб.

Інші докази, надані у розпорядження суду, доказового значення у кримінальному провадженні не мають, а тому у вироку суду відсутні посилання на них.

Провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримавшись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримавшись принципу диспозитивності, тобто діючи виключно у межах своїх повноважень та компетенції суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, зберігаючи при цьому об`єктивність та неупередженість та створивши при цьому необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків, та надійшов до висновку про те, що рівність перед законом і судом виключає будь-які привілеї у сторін кримінального провадження в ході судового розгляду, суд вважає що завданням кримінального провадження є не тільки захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а й неупереджений судовий розгляд з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, однак в ході судового розгляду встановлено, що вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, представниками державного обвинувачення не доведена, в тому числі поза розумним сумнівом, тому відповідно до ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України суд надходить до висновку про необхідність ухвалення у даному кримінальному провадженні виправдувального вироку, у зв`язку із тим, що не доведено, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 391 грн. 20 коп слід віднести на рахунок держави .

Керуючись ст. ст. 368, 373 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та виправдати його у звязку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Речові докази у кримінальному провадженні: пару кросівок, дерев`яну палицю, пару гумових шльопанців, светр, куртку та дві пари штанів, змиви з рук - знищити

Процесуальні витрати в сумі 391 грн. 20 коп. за проведення судових експертиз віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

На підставі ст. 376 ч. 3 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: