Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/67/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 166 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження № № 0000066, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_9 та в її інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Верблюжка, Новгородківського району, Кіровоградської області, раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючу, не заміжню, з професійно-технічною освітою, не маючу на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб,
визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначено йї покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 858 гривень.
Також вироком вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України,
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду обвинувачена ОСОБА_9 вчинила злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставин.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи матір`ю своїх малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які проживали по АДРЕСА_1 , посягаючи на основні принципи суспільної моральності у сфері виховання дітей, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, всупереч вимогам ст.51 Конституції України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150,180 Сімейного Кодексу України, ст.166 КК України, які зобов`язують батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, утримувати дитину до досягнення повноліття, злісно не виконувала обов`язки щодо догляду за своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме не забезпечила безпечних умов перебування за місцем проживання, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті останніх.

Так, 10 березня 2018 року близько 11:00 год. ОСОБА_9 знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вирішила піти додому до знайомої ОСОБА_13 , що проживає по АДРЕСА_2 , залишивши трьох малолітніх дітей - ОСОБА_10 віком 4 роки, ОСОБА_11 віком 2 роки та ОСОБА_12 віком 11 місяців, самих в будинку за вказаною адресою, розуміючи злочинний характер своїх протиправних дій та відверто ігноруючи батьківський обов`язок - не залишати дітей без нагляду. За час відсутності матері ОСОБА_9 у будинку по АДРЕСА_1 , де залишалися її троє малолітніх дітей, близько 12 год. 30 хв. через дитячі пустощі з вогнем сталася пожежа. Малолітні діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуваючи у безпорадному стані, обумовленому низьким віковим, фізичним і розумовим розвитком, під час виникнення пожежі не змогли залишити приміщення, внаслідок чого ОСОБА_10 померла, отруївшись чадним газом, відповідно висновку експерта №52 від 20.03.2018 року, ОСОБА_11 померла отруївшись чадним газом, відповідно висновку експерта №53 від 20.03.2018 року, ОСОБА_12 померла отруївшись чадним газом, відповідно висновку експерта №54 від 21.03.2018 року. Внаслідок злісного невиконання ОСОБА_9 своїх батьківських обов`язків по догляду за дітьми, в тому числі залишення їх без будь-якого нагляду, легковажності та байдужості до їх долі, настали тяжкі наслідки у вигляді смерті трьох малолітніх дітей і ці наслідки перебувають у прямому причинному зв`язку з її діями. Необережне ставлення до наслідків ОСОБА_9 полягає у тому, що вона залишаючи дітей без будь-якого нагляду на тривалий час, знаючи про наявність в легкодоступному місці сірників, які вона використовувала для розпалювання плити пічного опалення, будучи обізнаною в тому, що найстарша з дітей схильна до самостійного розведення вогню, могла і повинна була передбачити небезпеку для їх життя та здоров`я.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та юридичну оцінку дій обвинуваченої вважає, що вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину, обставинам вчинення злочину та особі обвинуваченої. Просить вирок суду відносно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання, застосувавши положення ст.75,76 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст. 324 КПК України повинен з`ясувати чи є обставини які пом`якшують покарання та врахувати особу обвинуваченого. Міра покарання має бути справедливою.

Захисник зазначає, що вчинене обвинуваченою ОСОБА_9 кримінальне правопорушення є середньої тяжкості, спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті своїх трьох дітей. Однак, при призначенні покарання обвинуваченій, суд першої інстанції не врахував, що в судовому засіданні ОСОБА_9 , доводила, що вона не бажала настання таких тяжких наслідків, залишила малолітніх дітей в своєму будинку самих на короткий час, коли вони спали, побігла до сусідки і в цей час була пожежа, в якій діти загинули. В судовому засіданні вона без сліз не могла давати покази, наскільки їй боляче від того, що загинули діти. Вона кожний день себе картає за те, що немає дітей. В смерті своїх дітей вона винує себе, але щиро розкаюється. Понесла сильний нервовий зрив та шок, а тепер хворіє. Спиртні вона взагалі не вживає.

Судом також не взято до уваги покази представника потерпілого - начальника служби в справах дітей Новгородківської РДА ОСОБА_7 , який повідомив, що сім`я ОСОБА_9 була взята під соціальний супровід як сім`я, яка має трьох малолітніх дітей та опинилася в складних життєвих ситуаціях. Проводилася виховна робота, обстеження проживання дітей, давались поради. ОСОБА_9 на зауваження реагувала позитивно, алкогольними напоями не зловживала, раніше дітей самих не залишала, бесіди давали позитивні результати. Потерпілий не наполягав на суворому покаранні обвинуваченої ОСОБА_9 .

Відповідно до актів обстеження умов проживання за 2017 - 2018 роки умови проживання сім`ї були задовільні та проводилися бесіди з ОСОБА_9 з питань виховання дітей. В жодному акті не вказано, що ОСОБА_9 вживала спиртні напої та не займалася своїми дітьми.

ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима.

Суд в вироку вказав, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлені. Навіть щире каяття обвинуваченої суд не визнав пом`якшуючою обставиною. Судом вказано, що обвинувачена не працює, але ж вона була зайнята доглядом малолітніх дітей до 3-х років, тому і не працювала.

При призначені покарання ОСОБА_9 в виді обмеження волі суд вказав, що врахував думку учасників кримінального провадження, однак з учасників кримінального провадження лише прокурор просив суд призначити таке покарання, в той час як всі інші учасники просили суд застосувати більш м`яке покарання.

Таким чином, на думку захисника призначене ОСОБА_9 покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки є надто суворим.

Обвинувачена ОСОБА_9 , у своїй апеляційній скарзі також просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання звільнивши її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Свої вимоги мотивує тим, що вчинене обвинуваченою нею кримінальне правопорушення хоча і є середньої тяжкості, однак вона не бажала настання таких тяжких наслідків. Малолітніх дітей в своєму будинку самих залишила на короткий час, коли вони спали, побігла до сусідки і в цей час виникла пожежа, в якій діти загинули. Я діти їй постійно сняться, кожного дня відчуває біль від загибелі дітей. Вважає себе покараною за втрату дітей, оскільки не може з цим болем втрати жити. Вважає себе винуватою у смерті своїх дітей, але щиро розкаюється. Понесла сильний нервовий зрив та шок, а тепер хворіє. Спиртні напої взагалі не вживає. Намагалася виховувати своїх дітей та дивилася за ними.

В 2017 - 2018 роки проводились обстеження умов проживання її сім`ї і висновки служби були задовільні .

Зазначає, що раніше не судима, за місцем проживання характеризується непогано, щиро розкаюється в тому, що сталося і загинули діти.

Проте, вважає, що призначене покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки є надто суворим, а тому просить покарання пом`якшити.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, представника потерпілого, які підтримали апеляційні скарги та просили пом`якшити призначене обвинувачені покарання, прокурора, яка заперечила щодо задоволення поданих апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, окрім повного визнання своєї вини, ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінені судом та наведені у вироку. Даний висновок суду жодним учасником судового провадження оскаржений не був.

Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ст. 166 КК України, як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, місцевий суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України.

Так, судом першої інстанції належним чином враховано, що обвинувачена скоїла кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Тяжкість наслідків, які наступили у наслідок злочину, а саме загибель трьох малолітніх дітей. Повне визнання вини обвинуваченою. Особу обвинуваченої, яка посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судима.

Обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій відповідно судом першої інстанції не встановлені.

Врахувавши наведені вище обставини, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій у виді обмеження волі.

Таким чином, призначене судом ОСОБА_9 покарання, враховуючи всі обставини провадження та особу обвинуваченої, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, як про це просять в апеляційних скаргах обвинувачена та її захисник.

Доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачена не бажала настання таких тяжких наслідків, не взято до уваги покази представника потерпілого, що відповідно до висновків служби у справах дітей умови проживання її сім`ї і були задовільні, те що обвинувачена раніше не судима, за місцем проживання характеризується непогано, щиро розкаюється, колегія суддів визнає необґрунтованими,оскільки, як вбачається з оскаржуваного вироку вказані обставини, на які посилається сторона захисту, були належним чином враховані районним судом при призначенні ОСОБА_9 покарання.
З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_9 покарання без застосування інституту призначення покарання з іспитовим строком є справедливим і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Підстав вважати призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання несправедливим внаслідок суворості, як на цьому наполягають обвинувачена та її захисник, а також підстав для застосування положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_8 відсутні, а тому вирок суду першої інстанції колегія суддів залишає без змін.
Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та в її інтересах захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4