Номер провадження: 11-кп/813/522/19
Номер справи місцевого суду: 514/576/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тарутинського районного суду Одеської області від 29 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000080 від 22 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Чадир-Лунга Республіки Молдова, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 12.06.1999 року Тарутинським районним судом Одеської області за ст.17 ч.1 ст.140 КК України до виправних робіт строком 1 рік з утриманням 10% від заробітної платні;

- 03.04.2001 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 3 років 4 місяців 23 днів позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07.02.2007 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.1 ст.162 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;

- 29.04.2010 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 12.08.2015 року Тарутинським районним судом Одеської області за ст.395 КК України до 3 місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 29 травня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395 КК України та йому призначено покарання:

-за ст.395 КК України у виді 6 місяців арешту;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахований строк його тримання під вартою з 07 березня 2017 року по 10 квітня 2017 року.

Вирішено питання з цивільним позовом, судовими витратами та речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком суду встановлено, що 06 червня 2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи під адміністративним наглядом в Тарутинському ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, діючи навмисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без поважних причин і дозволу органу внутрішніх справ, залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виїхавши за межі Тарутинського району Одеської області до м.Ізмаїл Одеської області, де перебував до 20 лютого 2017, тим самим самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи засудженим 29 квітня 2010 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, судимість якого не знята і не погашена в законному порядку, в період з 01 по 15 січня 2017 року, точної дати в ході здійснення досудового розслідування встановити не надалось можливим, близько 15:00 години, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, з будинку співмешканки, ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу викрав кутову шліфувальну машину моделі «Saturn» зеленого кольору, яка належить останній, вартістю 400 грн. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, наприкінці січня 2017 року, точної дати в ході здійснення досудового розслідування встановити не надалось можливим, близько 04:00 години ранку, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 33 000 грн., що належать ОСОБА_11 . Після виконання вказаних дій з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 33 000 грн.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив дати повторну оцінку доказам у кримінальному провадженні, скасувати вирок суду в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, змінити вирок суду відносно ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання за ст.395, ч.2 ст.185 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання, в якому просив повторно доручити прокуратурі Одеської області провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів здійснення досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши думку учасників судового процесу щодо заявленого клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 46 Європейської конвенції з прав людини та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24 червня 2010 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 і квітня 2011 року).

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові № 532/47/16-к від 21.06.2018 року. Верховний суд підкреслив, що залишення без процесуальної уваги заяв обвинуваченої особи про фізичний та психологічний тиск є істотним порушенням кримінального процесуального закону відповідно до ст.419 КПК України.

Апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду в суді першої інстанції 14 лютого 2018 року обвинувачений ОСОБА_8 заявляв про те, що під час здійснення досудового розслідування з боку працівників поліції до нього застосовувались заходи фізичного та психологічно впливу.

Аналогічні доводи ОСОБА_8 виклав у своїй заяві від 15 серпня 2018 року адресованій до апеляційного суду.

Частиною 6 ст.206 КПК України передбачено, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості стосовно дій суду першої інстанції направлених на перевірку доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів здійснення досудового розслідування.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування в тому числі злочинів вчинених працівником правоохоронного органу.

За таких обставин, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.216 КПК України, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_8 про застосування до нього працівниками поліції недозволених методів здійснення досудового розслідування слід доручити слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Миколаїві.

Керуючись статтями 206, 216, 350, 405, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 частково задовольнити.

Доручити службовим особам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Миколаєві провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_8 про застосування до нього працівниками поліції недозволених методів здійснення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4