Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/862/19
Провадження № 1-кс/723/1327/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернiвецької областi в складi:

слідчого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Сторожинець клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному за ч.2 ст.289 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого

встановив

Старший слідчий слідчого відділення Сторожинецького відділу поліції Головного управління національної поліції ОСОБА_7 (надалі слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури, Чернівецької області ОСОБА_3 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 25.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 24.02.2019 року біля 22,00 години діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи в с.Чудей Сторожинецького району Чернівецької області по вул.Карпатській поруч із магазином «Вінуц», переслідуючи умисел незаконного заволодіння транспортним засобом, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , яке виразилось в нанесенні ОСОБА_8 удару в обличчя ОСОБА_9 , незаконно заволоділи автомобілем марки ВАЗ 21053 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_9 , чим завдали матеріальну шкоду в розмірі 20000 гривень.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, вважаючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, спотворити сліди, предмети, речі, які зберегли на собі сліди злочину, може незаконно впливати на потерпілого або свідка та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, посилаючись на вказані в клопотанні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду, не заперечив свою винуватість в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, але просив не позбавляти його волі, не погодившись із доводами прокурора.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 також не погодився із клопотанням і посилаючись на те, що ризики не доведені, просив застосувати інший м`якший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 25 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України з приводу того, що 24.02.2019 року біля 22,00 години троє невстановлених осіб, за попередньою змовою між собою, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого заволоділи транспортним засобом марки ВАЗ-2105

25 лютого 2019 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Дослідивши письмові докази які були додані до клопотання в т.ч. протокол огляду місця події від 25.02.2019 року, яким зафіксовано виявлення захованого на сільській фермі автомобіля, протокол допиту потерпілого від 25.02.2019 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких потерпілий показав і впізнав одну із осіб яка заволоділа його транспортним засобом, протокол допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив про обставини вчинення злочину, пояснення підозрюваного ОСОБА_4 , яким він визнав заволодіння автомобілем та зважаючи на визнання своєї винуватості підозрюваним в суді, слідчий суддя знаходить що повідомлена ОСОБА_4 підозра є обгрунтованою.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність чотирьох, передбачених пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, спотворити сліди, предмети, речі, які зберегли на собі сліди злочину, незаконно впливати на потерпілого або свідка та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивчивши зазначені ризики, на які посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя знаходить що існування ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України в суді не знайшли свого підтвердження, виходячи з такого.

Посилаючись на наявність ризику щодо можливості переховування від органів досудового розслідування, ініціатор клопотання обґрунтовує його тяжкістю злочину та відсутністю альтернативних видів покарання у санкції інкримінованої ОСОБА_4 статті 289 ч.2 КК України, за вчинення якого передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, внаслідок чого підозрюваний може умисно переховуватись з метою уникнення покарання.

На думку слідчого судді вказаний ризик не доведений суду та до того ж суперечить вимогам п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини.

В рішеннях цього органу у справах «Летельє проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Мамедова проти Росії», зазначено, що ймовірність переховування особи не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною.

Тобто, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому у рішенні Страсбурзького суду по справі «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року стверджено, вже зазначену обставину та вказано, що при цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з іншими державами та його міжнародні контакти, наявність паспортів, наявність сім`ї, попереднє ухилення від правоохоронних органів, тощо, про що в клопотанні не зазначено.

В суді також не знайдено доказів існування ризику щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого чи свідка.

Такий ризик не є обґрунтованим оскільки в суді встановлено що потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 під час перебування підозрюваного під вартою внаслідок затримання, а саме 26.02.2019 року самостійно звернувся до слідчого судді та просив не обирати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись при цьому на відсутність претензій до нього.

Зазначення слідчим в клопотанні того, що підозрюваний може вчинювати незаконний вплив або на свідка або на потерпілого, без визначення конкретності в питанні на кого і як, тлумачиться судом як надуманість і не підтвердження цієї обставини як ризику.

Не знаходить слідчий суддя можливості врахування і ризику щодо вчинення іншого злочину підозрюваним, оскільки доказів такого вчинення суду не надано, а вказівка прокурора і визнання цієї обставини підозрюваним, на те, що в суді є кримінальне провадження щодо підозрюваного за ч.3 ст.185 КК України не є підтвердженням наявної судимості. Крім того, згідно ст.62 Конституції України та ст. 17 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Виходячи з цього очевидним є те, що наявність іншого кримінального провадження, чи навіть розгляд його судом, не може враховуватись слідчим суддею з питань пов`язаних із особою, її свободою та особистою недоторканістю.

Разом з тим, на думку слідчого судді підтвердженим є ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, на який посилається прокурор, щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки такі дії ОСОБА_4 вже вчинював, коли сховав, на сільській фермі, автомобіль, яким він незаконно заволодів разом із іншим спільником.

При цьому на думку слідчого судді, підстави заперечення сторони захисту, щодо того, що знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей підозрюваний не може так як всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, не мають значення, оскільки такий ризик оцінюється з позиції можливості вчинення підозрюваним таких дій, які він вже вчинював, а не відсутності для цього відповідного підґрунтя.

Слідчий суддя вважає, що не підтвердження інших ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, мають оцінюватися зважаючи на вимоги п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, слідчий суддя знаходить, що таких доказів суду не було надано, а зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 так і залишилось тільки безпідставним твердженням ініціаторів клопотання.

Ні обґрунтованість підозри ні наявність ризиків ні будь-які характеризуючі обставини особи підозрюваного не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ризик можливого знищення, спотворення чи сховання речових доказів, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам визначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином в судовому засіданні слідчий та прокурор довели суду, що підозра повідомлена підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п.1 ч.1 ст.194 КПК України та існує ризик щодо можливості знищення, сховання або спотворення речових доказів, що відповідає обставині встановленій в п.2 ч.1 ст.194 КПК України.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування такого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленому в суді ризику.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується неправомірного впливу на речові докази та необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти певні обов`язки.

Крім цього слідчий суддя враховує, позицію потерпілих осіб, які просили не позбавляти волі підозрюваного та його молодість і відсутність судимостей.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно положень ст.181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в цій статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваного ОСОБА_4 , слід розуміти будинок приватної форми власності з усіма приміщеннями, в яких постійно чи тимчасово проживає підозрюваний, включаючи приміщення, не призначені для проживання, які є складовою цього будинковолодіння.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 60 (шістдесят) днів із забороною цілодобово залишати будинок АДРЕСА_1 .

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду із встановленою ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення, а затриманий ОСОБА_4 , негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти.

Ухвалу передати для виконання до Сторожинецького відділу національної поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали рахувати з 19 години 00 хвилин, 27 лютого 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя