Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.12.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11кп/4806/245/2018 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2018.

Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Іванівка Іванівського району Херсонської області, мешканець АДРЕСА_1 , без освіти, неодружений, непрацюючий, судимий 15.03.2012 за ч.2 ст. 186 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, на 6 років позбавлення волі, засуджений за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Ухвалено: запобіжним заходом щодо ОСОБА_5 залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання обчислювати з 23.11.2017, речовий доказ мобільний телефон, передати потерпілій ОСОБА_9 .

ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що 23.11.2017 приблизно о 21:10 в будинку АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, повторно, намагався відкрито викрасти мобільний телефон «Apple IPhone 5» вартістю 3563 грн. 41 коп., належним ОСОБА_9 , однак свій умисел до кінця не довів з причини, що не залежала від його волі: був затриманий громадянином ОСОБА_10 .

Обвинувачений в апеляційній скарзі просить врахувати, що він не довів злочину до кінця, хотів лише зателефонувати, а потім телефон повернути, з місця події не тікав, усі речі повернув, визнав свою вину. Просить пом`якшити покарання шляхом застосування щодо нього ст. 75 КК України.

Прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав на апеляційну скаргу обвинуваченого заперечення, в яких зазначив, що суд призначив ОСОБА_5 покарання з урахуванням приписів ст. 65 КК України. Воно, на думку прокурора, не перевищує двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання з передбачених у санкції ч.2 ст. 186 КК України, та водночас є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого і захисника на підтримання апеляційних вимог, промову прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною і просить залишити вирок без змін, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і знаходить, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_5 в учиненні замаху на кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюється. Правильності встановлення цих обставин на стадії досудового розслідування та їх викладу в обвинувальному акті ОСОБА_5 не оспорював і в суді першої інстанції. При цьому суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, та роз`яснив йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Тому доводи апеляційної скарги про те, ніби ОСОБА_5 узяв телефон тільки щоб зателефонувати, після чого хотів його повернути, і не тікав з місця події, наведені поряд з твердженнями про повне визнання ним вини, апеляційний суд не перевіряє.

Правова кваліфікація діяння ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, як закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна повторно, цим обставинам відповідає.

Діяння, передбачене частиною другою статті 186 КК України, караються позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Відповідно до ст. 68 КК України при призначенні покарання за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з цими правилами покарання ОСОБА_5 за злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, у всякому разі, не могло перевищувати чотири роки позбавлення волі.

Покарання ОСОБА_5 визначено з додержанням вимог ст. ст. 65 та 68 КК України, зокрема з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даних про його особу і є найм`якішим з тих, які могли бути йому призначені за сукупністю таких злочинів.

Апеляційний суд відзначає, що ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності вчетверте, щоразу за корисливі злочини проти власності, двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням, від відбуття невідбутого реального покарання у виді позбавлення волі за останнім вироком був звільнений умовно-достроково на 1 рік 5 місяців і 15 днів, новий злочин скоїв невдовзі після закінчення цього невідбутого строку покарання, визначеного ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.02.2016 року.

Апеляційний суд вважає, що реальне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі за вчинення замаху на злочин, обставини якого зазначені у вироку, з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_5 є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_5 покарання апеляційний суд не встановив.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2018 року щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: