Постанова

Іменем України
07 лютого 2019 року

м. Київ
Справа № 589/4289/16-к

Провадження № 51 1377 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000934 від 08 липня 2016 року щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року за ст. 289 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією 1/6 частини майна,
за ст.ст. 289 ч. 2, 185 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року щодо нього.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2017 року ОСОБА_7 засуджено:

- за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;
- за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком та остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 запобіжний захід не обирався і строк відбування покарання вказано рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 4 685,97 гривень судових витрат.

Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин. Так, за встановлених у вироку обставин 08 липня 2016 року близько 09-30 годин ОСОБА_7 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає,повторно, незаконно заволодів транспортним засобом - мопедом марки «SUZUKI - СЕРІА ZZ», зелено-коричневого кольору, об`єм двигуна 49,9 см3, що знаходився на ганку біля будинку № 23 по вул. Свободи в м. Шостка, Сумської області, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4 838,89 гривень.

Крім того, 20 серпня 2016 року біля 14-ї години ОСОБА_7 , проходячи біля будинку № 4 по вул. Шевченко в м. Шостка, Сумської області, помітив біля 1-го під`їзду скутер марки «HONDA - DIO 28», чорного кольору, об`єм двигуна 49,9 см3, у зв`язку з чим у нього виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. Користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 повторно взяв вказаний скутер та покотив його до будинку АДРЕСА_2 , де залишив його біля 1-го під`їзду даного будинку. Такими своїми діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 6 699,86 гривень.

Крім того, 02 вересня 2016 року близько 15 години ОСОБА_7 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, незаконно заволодів скутером марки «SUZUKI CENTRO», чорно-синього кольору, об`єм двигуна 49,9 см3, що знаходився біля учбового корпусу Шосткинського хіміко-технологічного коледжу по АДРЕСА_3 , чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5 323,19 гривень.
Також 31 липня 2016 року близько 14 години 10 хвилин ОСОБА_7 , діючи повторно, таємно від оточуючих викрав велосипед марки «Black Diamond» з рамою закритого типу білого кольору, що знаходився біля будинку № 15 по вул. Чернігівській в м. Шостка, Сумської області, який знаходився без нагляду на ганку магазину «Секонд Хенд», розташованому на першому поверсі вказаного будинку, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 11 900 гривень.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати вирок та ухвалу щодо нього, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що судами не дано належну оцінку усім обставинам справи, безпідставно не застосовано до нього положення ст. 69 КК України та як наслідок призначено занадто суворе покарання.
Заперечень на касаційну скаргу засудженого від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник вважав касаційну скаргу обґрунтованою та просив залишити її задовольнити.
В судовому засіданні прокурор вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ст.ст. 289 ч. 2, 185 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Доводи касаційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування при призначенні покарання статті 69 КК України, який, на думку ОСОБА_7 , підлягав застосуванню, не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки суду щодо призначеного йому покарання без застосування вказаної статті.
При призначенні засудженому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжким, дані про особу засудженого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини і відбував за них реальні міри покарання, проте на шлях виправлення не став і знову вчинив умисні злочини.
Повне визнання вини, щире каяття та сприяння досудовому та судовому слідству судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про можливе виправлення і перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства, обґрунтовано призначивши йому покарання в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України і в мінімальній межі санкції ст. 289 ч. 2 КК України та на підставі ст. 70 ч.ч. 1, 4 КК України призначив остаточне покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, який є найбільш м`яким із передбачених частиною першою ст. 70 КК України, при цьому не знайшовши підстав для застосування ст. 69 КК України.
Отже, покарання засудженому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При розгляді апеляційної скарги засудженого суд апеляційної інстанції її доводи щодо призначеного покарання перевірив і своє рішення належним чином мотивував, погодившись із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України. Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції врахував, окрім зазначених обставин, і кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_7 , а також те, що злочини, у вчиненні яких його визнано винним та засуджено, вчинені ним до постановлення попереднього вироку, а тому місцевим судом вірно було застосовано ст. 70 ч. 4 КК України при призначенні остаточного покарання. Отже, доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд неправильно зазначив, що нові злочини ним вчинено після постановлення попереднього вироку Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області є безпідставними та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Обставини, на які є посилання в касаційній скарзі засудженого, судом апеляційної інстанції були належним чином досліджені і враховані при прийнятті рішення.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги, скасування або зміни судових рішень та призначення засудженому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України колегія суддів не знаходить.
Питання звільнення засуджених від покарання за хворобою може бути вирішене за наявності відповідних підстав в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Щодо даних листа за підписом начальника ГУ НП в Сумській області ОСОБА_12 (вих. № 633/75/01-2017 від 01.11.2017), доданого до касаційної скарги, то колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що засуджений ОСОБА_7 , його захисник або члени його сім`ї не позбавлені права звернутися із клопотанням до суду першої інстанції щодо застосування положень ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII за наявності відповідних підстав, передбачених законом.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд
ухвалив:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3