Справа № 477/14/19
Провадження № 1-кп/477/108/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001244, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2018 року близько 21-30 години обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні магазину ФОП « ОСОБА_5 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, побачив 2 столи і 2 стільця марки «Оболонь», та діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно викрав майно належне потерпілому ОСОБА_6 , а саме: 2 столи і 2 стільця марки 2Оболонь», вартістю по 300 грн. за 1 штуку, на загальну суму 1200 гривень.

З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що 01 грудня 2018 року, починаючи з обіду, він разом з товаришами вживав алкогольні напої. Увечері перемістились в приміщення магазину ФОП « ОСОБА_5 » і далі продовжували вживати алкоголь. Скільки випив не пам`ятає, але вважає, що значну кількість. У прибудові він побачив 2 столи і 2 стільці. Він вирішив взяти стіл та виніс його звідти. Але його дії помітила продавчиня і наказала поставити стіл на місце, що він і зробив. Пізніше, коли в магазині було багатолюдно і його дії залишилися непоміченими він забрав із прибудови 2 стола та стільці. Один стіл він разом з товаришами використав як санчата, які прикріпили до трактора і катались, поки стіл не зламався. Товариші не знали, що ці речі викрадені. Інший стіл і два стільці він виставив із причіпа біля лісопосадки. Коли в повернувся, щоб їх забрати, то цього майна вже там не було, хто його забрав не знає. Потерпілому відшкодував шкоду, сплативши кошти.

Також пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки. Йому було призначене покарання та застосовано іспитовий строк, який він відбув та був звільнений від відбування покарання. Просив суворо не карати.

Вважає недоцільним дослідження доказів що підтверджують його вину та обставини вчинення злочину, оскільки він їх не оспорює.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позицій немає, а також йому зрозуміло, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи докази в сукупності суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як такі, що вчинено повторно особою, яка має судимість за вчинення корисливого правопорушення.

Однак, суд не погоджується з цією кваліфікацією з наступних підстав.

Як вбачається із довідки від 22.12.2018 року № 7597/54-2018 щодо судимостей ОСОБА_3 , то він був засуджений 16.02.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 1020 грн., який ним сплачено 17.02.2015 року. Крім цього, 10.07.2015 року був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. 01.09.2017 року знятий з обліку Вітовським РВ по питанням пробації України в Миколаївській області в зв`язку з закінченням іспитового строку. Таким чином, відповідно до статті 89 КК України обвинувачений ОСОБА_3 визнається таким, що не має судимості. В зв`язку з чим в його діях відсутня повторність, а отже і кваліфікація діяння за ч. 2 статті 185 КК України.

Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , з частини 2 статті 185 КК України на частину 1 статті 185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є визнання вини, щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку.

Як вбачається з обвинувального акту та знайшло підтвердження під час розгляду справи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння. Однак, прокурор це як обставину, що обтяжує покарання, у обвинувальному акті не зазначає. В зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який належить до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений на обліку у лікаря психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував спричинені збитки, характеризується за місцем проживання як особа схильна до вживання алкогольних напоїв.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_6 матеріальні збитки відшкодовані.
Речові докази у справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1