ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/508/19 Справа № 172/117/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000007 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровського області від 09 листопада 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в с. Лозове Петропавлівського району Дніпропетровської області, не працюючої, проживаючої без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз:
- 20.07.2017 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. 15.11.2017 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок суду від 20.07.2017 року скасовано у частині призначеного покарання та призначено покарання у виді 3 місяців 5 днів арешту, яке відбула повністю,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровського області від 09 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 9 листопада 2018 року.

Вироком суду від 09 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винною у тому, що в кінці серпня 2017 року близько 11.00 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , в дворі вказаного домоволодіння, разом зі своїми знайомими, серед яких були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розпивала спиртні напої. В процесі розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_7 дізналась, що в ОСОБА_8 перебуває у користуванні мобільний телефон «Samsung» модель S 93, чорного кольору, що належний на праві приватної власності співмешканцю останньої - ОСОБА_10 . В цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним мобільним телефоном шляхом крадіжки. Реалізуючи свій злочинний намір того ж дня, дочекавшись коли ОСОБА_8 піде спати, близько 15.00 години зайшла до спальні будинку, де та відпочивала та, скориставшись перебуванням ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння а також тим, що за нею ніхто не спостерігає, умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung» модель S 93 чорного кольору. Після чого, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, з місця скоєння злочину зникла, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 1480,50 грн.
Крім того, 25 листопада 2017 року близько 16.00 години ОСОБА_7 перебувала в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу власника будинку ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_7 побачила в приміщенні коридору житлового будинку кутову шліфувальну машинку «Дніпро» МШУ-125/970, що належить ОСОБА_11 та у неї раптово виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної кутової шліфувальної машинки.Після чого, реалізуючи вказаний злочинний намір, умисно, повторно, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, достовірно усвідомлюючи, що її дії носять злочинний характер та залишаються таємними, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, заволоділа кутовою шліфувальною машинкою «Дніпро» МШУ-125/970. Після цього, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, з місця скоєння злочину зникла, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 682,44 грн.
Крім того, наприкінці грудня 2017 року близько 14.00 години (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 перебували в будинку ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , де разом розпивали спиртні напої. В цей час до ОСОБА_12 приїхав його знайомий ОСОБА_13 на власному велосипеді синього кольору моделі «Аіст», який залишив під стіною будинку, а сам зайшов до приміщення. Потім ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирішили піти додому. Коли ОСОБА_7 вийшла з будинку, то побачила під стіною будинку велосипед синього кольору моделі «Аіст». В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел на повторне викрадення майна. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, ввівши ОСОБА_9 в оману, не говорячи їй про злочинний характер своїх дій та завіривши останню, що діє з дозволу власника велосипеда, в присутності ОСОБА_9 , яка не усвідомлювала її протиправні дії, ОСОБА_7 умисно, повторно, достовірно усвідомлюючи, що її дії носять злочинний характер та залишаються таємними, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала викотила, з території двору домоволодіння велосипед синього кольору моделі «Аіст» належний ОСОБА_13 та, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, з місця скоєння злочину зникла, звернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 821,75 грн.
Крім того, 01 січня 2018 року близько 23.00 години ОСОБА_7 прийшла додому до свого знайомого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 та з дозволу його сестри ОСОБА_14 , зайшла до приміщення будинку, де виявила, що ОСОБА_10 відпочиває на ліжку, а біля нього лежить телефон «Вгаvіs» F120, що належить останньому. В цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону «Вгаvіs» F120.Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, повторно, пересвідчившись, що за нею ніхто не спостерігає, достовірно усвідомлюючи, що її дії носять злочинний характер та залишаються таємними, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів незаконно заволоділа мобільним телефоном «Вгаvіs» F120. З метою доведення свого злочинного наміру до кінця,з місця скоєння злочину зникла, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 291,17 грн.
Крім того, 02 січня 2018 року ОСОБА_7 разом з ОСОБА_15 перебували в приміщенні будинку ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із ним розпивали спиртні напої, а близько 03.00 години 03 січня 2018 року ОСОБА_15 разом з ОСОБА_16 пішли відпочивати. В цей час ОСОБА_7 побачила в приміщенні коридору будинку бензопилу «GOODLUCK» GL4300C, що належить ОСОБА_16 та у неї раптово виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме вказаної бензопили. Після чого, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, достовірно усвідомлюючи, що її дії носять злочинний характер та залишаються таємними, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, заволоділа бензопилою марки «GOODLUCK» GL4300C. Після чого, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, з місця скоєння злочину зникла, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_16 матеріальний збиток на загальну суму 1095,53 грн.
Крім того, 03 січня 2018 року близько 05.00 години ОСОБА_7 перебуваючи з дозволу власника, в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_15 , та достовірно знаючи, що в приміщенні кімнати будинку, в дерев`яному рундуку є бензопила «GOODLUCK» GL4300C, належна ОСОБА_15 на праві приватної власності, вирішила повторно здійснити крадіжку. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, достовірно усвідомлюючи, що її дії носять злочинний характер та за нею ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу зайшла до кімнати, де розташований дерев`яний рундук, в якому знаходилася бензопила марки «GOODLUCK» GL4300C, й діючи умисно та повторно, достовірно усвідомлюючи, що її дії носять злочинний характер та залишаються таємними, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала з рундука бензопилу марки «GOODLUCK» GL4300C. Після чого, з метою доведення злочинного наміру до кінця, з місця скоєння злочину зникла, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 1192,60 грн.
Крім того, 26 січня 2018 року близько 07.30 години ОСОБА_7 , маючи намір спрямований на умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей же час відпочивав ОСОБА_17 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно, діючи з корисливих мотивів, підійшла до ОСОБА_17 та скориставшись тим, що останній спав, шляхом вільного доступу з кишені, таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung» модель E 1080 W чорного кольору, вартість якого становить 408,00 грн.Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток на вказану суму.

Обвинувачена ОСОБА_7 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Васильківського районного суду Дніпропетровській області від 09 листопада 2018 року змінити та призначити їй покарання у виді 2 років і 5 місяців позбавлення волі, оскільки прокурор не врахував пом`якшуючі обставини, а саме що з боку потерпілих до неї нема ніяких претензій, оскільки майно було їм повернуто.
Під час апеляційного розгляду обвинувачена підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст. 185 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за злочини проти власності, відбувала покарання у вигляді арешту, за місцем проживання характеризується негативно, не заміжня, на утриманні нікого не має, оскільки позбавлена батьківських прав, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку нарколога з приводу хронічного алкоголізму, щире каяття, повне визнання вини, відшкодування збитку шляхом повернення майна потерпілим, яке визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжують покарання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки саме з реальним його відбуттям.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані по особу ОСОБА_7 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги обвинуваченої про наявність підстав для призначення більш м`якого покарання колегія вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та скасування або зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровського області від 09 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4