У Х В А Л А Справа № 200/18887/19

Провадження № 1-кс/200/4170/19

02 травня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000371, -

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2019 року до суду звернувся слідчий СВ УСБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з клопотанням про накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ..

Необхідність арешту слідчий обґрунтовує наступними обставинами. Слідчим відділом Управління проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 від 10.04.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до повідомлення відділу в м. Павлограді Управління СБ Україниу Дніпропетровській області, група осіб за попередньою змовою з працівниками правоохоронного органу здійснює виготовлення та реалізацію наркотичних речовин та прекурсорів на території Дніпропетровської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Першотравенськ Дніпропетровської області та Петропавлівського району Дніпропетровської області здійснюється протиправна діяльність група осіб, яка займається реалізацією психотропної речовини «метамфетамін».

22.03.2019 громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, як особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

22.03.2019 громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
23.03.2019 громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
24.03.2019 ОСОБА_4 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська обрано запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 164771511 ОСОБА_4 є власником на праві приватної власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, якою підтримав заявлене клопотання, прохав задовольнити.

З метою забезпечення арешту майна власник майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, в судове засідання не викликався.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані до нього додатки, приходжу до висновку про те, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, слідчим до клопотання додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про арешт всього нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , як доказ того, що домоволодіння, на яке слідчий прохає накласти арешт, належить саме ОСОБА_4 . Однак, приходжу до висновку, що цей витяг не є належним до достатнім доказом підтвердження права власності ОСОБА_4 на вказане домоволодіння, а тому, з метою забезпечення захисту права власності інших осіб на це нерухоме майно, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ УСБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 по кримінальному провадженню № 0000371 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її постановлення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили протягом п`яти днів з дня її постановлення, якщо не буде оскаржена у встановленому законодавством порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1