ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3696/18 Номер провадження 11-сс/814/19/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.10.2018 року,
за участю представника ТОВ «Гідробудівельник» ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цією ухвалою у задоволенні клопотання слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 про накладення арешту на земснаряди МЗ-10 КИВ3386-К та УПМ-2 КИВ-3172-К зареєстровані за ТзОВ «Гідробудівельник», юридична адреса : м. Київ, вул. Кіквідзе 18-А - відмовлено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчими органами не доведені необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі прокурор, просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на земснаряди, які належать ТОВ «Гідробудівельник» з позбавленням права використання та проведення будь яких ремонтних чи інших видів робіт, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку в межах кримінального провадження. Місцем зберігання земснарядів визначити територію майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, що адресою вул. Київська 2, м. Лубни, Полтавської області.
При цьому вказує, працівники ТОВ «Гідробудівельник» виконували роботи земснарядами на земельній ділянці водного фонду під водним об`єктом та у Служби автомобільних доріг у Полтавській області, у користуванні якої перебуває земельна ділянка, без спеціального дозволу на видобування корисних копалин, а тому вказані роботи на земельній ділянці є протиправними. Слідчий суддя не надав оцінки тому факту. що намив ґрунту спеціальною технікою та його переміщення здійснюється в порушення вимог ст. 168 Земельного кодексу України без спеціального дозволу. Зазначає, що в даному випадку необхідність у накладенні арешту на майно виникає у зв`язку з тим, що воно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, як речового доказу і попереднього повідомлення будь якій особі про підозру не потребує.
Апелянт до суду апеляційної інстанції не з`явився надавши заяву про розгляд провадження без його участі.
Позиція інших учасників провадження
Представник власника майна ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту, слідчим суддею дотримано.

З наданих суду матеріалів вбачається, що наведені в клопотанні доводи слідчого про необхідність накладення арешту на земснаряди МЗ-10 КИВ3386-К та УПМ-2 КИВ-3172-К зареєстровані за ТзОВ «Гідробудівельник» у кримінальному провадженні № 001191 від 22.09.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України , перевірялись судом першої інстанції та обґрунтовано не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається із матеріалів клопотання, СВ Лубенського ВП здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 001191 від 22.09.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 240 КК України.
05.10.2018 року змінено кваліфікацію на ч.1 ст. 239-2 КК України, як незаконне заволодіння поверхневим (ґрунтовим) шарм земель водного фонду у особливо великих розмірах.
Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про те, що при направленні до суду вказаного клопотання, не зазначено правової кваліфікації кримінального правопорушення, за яким пропонується накласти арешт на майно і лише здійснено посилання на норми ч.1 ст. 240 КК України. При цьому, як правильно зазначено слідчим суддею, згідно іншої постанови прокурора про зміну кваліфікації злочину у кримінальному провадженні від 5.10.2018 року вказано, що існує факт незаконного заволодіння поверхневим шаром земель водного фонду в особливо великих розмірах без зазначення розміру такої шкоди, що є кваліфікуючою ознакою злочину за ч.1 ст. 239-2 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді, що на момент звернення до суду з даним клопотанням, слідчим не доведено, що роботи які здійснюються ТОВ «Гідробудівельник» згідно проекту по розчистці ділянки строго русла р. Сула у межах Засульської сільської ради Лубенського району, є протиправними. А також, не доведено, наявність шкоди завданої неправомірними діями товариства.

Слідчим суддею правомірно зазначено, що санкції ч.1 ст. 240 та ч.1 ст. 239 -2 КК України не передбачають конфіскацію майна, а слідчим не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України, у зв`язку з чим обґрунтовано зроблено висновок про недостатність підстав для арешту вказаних у клопотанні земснарядів - МЗ-10 КИВ3386-К та УПМ-2 КИВ-3172-К зареєстрованих за ТзОВ «Гідробудівельник».

За цих обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про накладення арешту на вищезазначені земснаряди, оскільки на даному етапі досудового розслідування, потреби кримінального провадження не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону та є обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418,422 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.10.2018 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4