КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1664/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА СТАЛЬНА КОМПАНІЯ» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.10.2018 року задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт у виді заборони будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на:
- виробничий будинок лі. Г-2, будівлі та споруди, об`єкт житлової нерухомості (будівлі та споруди, літ. Г-2, Г12, Г21, г-1, Г11, г, гV, г''-1, г'''-1, г4, виробничий будинок, прибудови, навіс, естакади, тамбур, сходи, загальною площею 13148,3 кв.м.; літ. Н-1 контейнер (тимчасовий); літ. С навіс (тимчасовий); літ. Р вбиральня (тимчасова), 9 ворота; 10 огорожа; 12 огорожа), які розташовано за адресою: м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, б. 156Г, які належать на праві приватної власності ТОВ «ВИРОБНИЧА СТАЛЬНА КОМПАНІЯ», (країна реєстрації: Україна, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 34-а, кв. 42).

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «ВИРОБНИЧА СТАЛЬНА КОМПАНІЯ» адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого Печерського районного суду міста Києва від 16.10.2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Про існування оскаржуваної ухвали, як зазначає представник ОСОБА_9 стало відомо з Єдиного реєстру судових рішень 08.11.2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник зазначає, що в ухвалі слідчого судді не вказані підстави для накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «ВСК» та яким чином були порушені права ТОВ « Мета Імпекс», оскільки нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, б. 156Г, площею 13148, 3 кв.м. було придбано на електронних торгах в системі «Prozorro.Продажі» у Пат « Актабанк», майном якого розпоряджається Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, договір купівлі продажу є чинним та у відповідності до ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Доказів дійсності існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК матеріали справи, на думку представника, не містять та прокурором не доведено обставин зазначених у його клопотанні.

Представник зазначає, що обмеження ТОВ «ВСК» як законного власника у його праві розпоряджатися арештованим майном є неспіврозмірним із такою необхідністю.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі представника ТОВ «ВСК»,а про існування оскаржуваної ухвали, як зазначає представник ОСОБА_6 стало відомо лише 08.11.2018 року з Єдиного реєстру судових рішень. Апеляційну скаргу було подано останньою 13.11.2018 року, тобто в межах передбаченого законом строку, у зв`язку з чим, він поновленню не підлягає.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному проваджені № 0002292 від 13.09.2018 року розпочате за заявою директора ТОВ «МЕТА-ІМПЕКС» про факти вчинення протиправних дій групою осіб, до складу якої входять посадові особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які за попередньою змовою зловживаючи владою та службовим становищем внесли до офіційних документів завідомо неправдиві відомості внаслідок чого відбулось незаконне відчуження нерухомого майна вищевказаного товариства на користь інших суб`єктів господарювання, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, ст. 190, ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України.

16.10.2018 року у прокурортретього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладенняарешту у виді заборони будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на виробничий будинок лі. Г-2, будівлі та споруди, об`єкт житлової нерухомості (будівлі та споруди, літ. Г-2, Г12, Г21, г-1, Г11, г, гV, г''-1, г'''-1, г4, виробничий будинок, прибудови, навіс, естакади, тамбур, сходи, загальною площею 13148,3 кв.м.; літ. Н-1 контейнер (тимчасовий); літ. С навіс (тимчасовий); літ. Р вбиральня (тимчасова), 9 ворота; 10 огорожа; 12 огорожа), які розташовано за адресою: м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, б. 156Г, які належать на праві приватної власності ТОВ «ВИРОБНИЧА СТАЛЬНА КОМПАНІЯ», (країна реєстрації: Україна, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 34-а, кв. 42).
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.10.2018 року було задоволено клопотання прокурора.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як встановила колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.
Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, прокурор, всупереч доводам апелянта, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, долучив до матеріалів провадження постанову від 08.10.2018 року, згідно якої майно, на яке він просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт у виді заборони будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на:
- виробничий будинок лі. Г-2, будівлі та споруди, об`єкт житлової нерухомості (будівлі та споруди, літ. Г-2, Г12, Г21, г-1, Г11, г, гV, г''-1, г'''-1, г4, виробничий будинок, прибудови, навіс, естакади, тамбур, сходи, загальною площею 13148,3 кв.м.; літ. Н-1 контейнер (тимчасовий); літ. С навіс (тимчасовий); літ. Р вбиральня (тимчасова), 9 ворота; 10 огорожа; 12 огорожа), які розташовано за адресою: м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, б. 156Г, які належать на праві приватної власності ТОВ «ВИРОБНИЧА СТАЛЬНА КОМПАНІЯ», (країна реєстрації: Україна, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 34-а, кв. 42)., - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА СТАЛЬНА КОМПАНІЯ» адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4