Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/100/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач в суді ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000935 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, утриманців не маючого, із повною загальною середньою освітою, раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.296 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно із ст.76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 обов`язки: протягом іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до вказаного органу з питань пробації.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив грубе порушення громадського порядку із мотивів явної неповаги до суспільства, із особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, за таких обставин.
11.10.2015 року близько 08.30 год., ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою з іншою особою, перебуваючи у нетверезому стані, помітив легковий автомобіль ЗАЗ «Таврія Нова», НОМЕР_1 сірого кольору, який належить ОСОБА_9 , та який знаходився на вул. Соборній (колишня - Леніна) м. Новоукраїнка Кіровоградської області навпроти Новоукраїнського РВК, біля житлового багатоквартирного будинку №73. Помітивши вказаний автомобіль у ОСОБА_8 та іншої особи, з якою він діяв в групі осіб, виник умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуютьсяособливою зухвалістю та винятковим цинізмом, ОСОБА_8 , діючи спільно з іншою особою, демонструючи п`яну удаль, недотримуючись встановлених правил поведінки у громадських місцях, у присутності сторонніх осіб, та не реагуючи на їх зауваження, підійшов до вказаного вище автомобіля та почав наносити удари ногами та руками в праву сторону даного автомобіля, в результаті чого було деформовано металеву частину його кузову, які потребують відновлювальних робіт.
Згідно висновку експерта №520 від 03.06.2016 року ринкова вартість одного заднього правого бічного скла до автомобіля ЗАЗ «Таврія Нова» складає 213,75 гривень.
З місця вчинення злочину ОСОБА_8 зник., своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 213.75 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження відносно нього. Викликати в судове засідання свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 .
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в суді першої інстанції були допитані свідки, які були очевидцями події, які на прямі питання прокурора та суду, щодо того чи присутні в залі судового засідання хтось з двох осіб, які наносили пошкодження автомобілю чітко повідомили, що ні, цих осіб не має.
Зазначене свідчить про те, що в ході досудового слідства та судового розгляду не було здобуто доказів, які в своїй сукупності підтвердили його причетність до хуліганських дій, описаних в обвинувальному акті.
Разом з тим, районний суд дійшов до помилково висновку про те, що порушення громадського порідку виразилися у пошкодженні транспортного засобу зазначеного в обвинувальному акті.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого: ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що того дня знаходився у м. Новоукраїнка неподалік від ринку поруч із військкоматом, у Таврії було розбито скло (заднє бокове справа), пора доби була тепла, це було зранку, автомобіль стояв передком, колір автомобіля світлий, біля автомашини стояла жінка власник автомобіля, М.Попова він бачив у поліцейській машині, ОСОБА_13 не бачив, було 4-5 працівників поліції, слідчий складав якісь документи і він щось підписував. Підписав протокол, не читаючи його, він посвідчив акт розбитого скла, зауважень він не висловлював. Слідчий казав, що скло розбив ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 в суді першої інстанції пояснила, що події відбувалися три роки назад ближче до осені, вона є Свідком Єгови і стояла біля стенду із буклетами, була разом із ОСОБА_16 , це було в першій половині дня, несподівано вони почули шум, нецензурну лайку, побачили двох хлопців біля машини світлого кольору, вони били ногами по машині збоку та ззаду, машина стояла біля військкомату, у праву сторону машини били ногами та кулаками, це були молоді хлопці до 30 років, подія тривала до 5 хв., поруч стояла машина ОСОБА_17 десь за 20 м., по кольору автомобілі були схожі, цю машину вони били через 15-20 хв., після першої машини, хтось із них казав не чіпай, бо це не та машина. Під час побиття машин вони лаялися матом, після того вони пішли звідти. Хлопці були у стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_16 суду першої інстанції пояснила, що близько 3 років тому, події осінь 2015 р. т перебувала навпроти військкомату приблизно з 8 по 10 ранку, раптово почули шум від автомобіля який стояв біля військкомату.

Побачила двох чоловіків які били ногами по машині з боку і ззаду. Авто стояло передом до дверей військкомату били зправа. Потім ці два чоловіка намагались перекинути автомобіль. Чоловіки віком до 30 років Ці події відбувались упродовж 10 хв.

Автомобіль ОСОБА_17 по кольору схожий з автомобілем який били.

Через 20-30 хв. Після побиття першого автомобіля ці двоє чоловіків били кулаками авто ОСОБА_18 який стояв навпроти військомату.

Один з них говорив що це не той автомобіль. Вказані чоловіки в обох випадках виражались нецензурною лайкою Після чого чоловіки пішли в сторону центра міста. Повернулась ОСОБА_19 і викликала міліцію. Обдва автомобіля були світлих тонів.

Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснив, що три роки назад восени йому сказали, що невідомі б`ють його машину, він працював у взуттєвій майстерні по вул. Соборній не ринку, автомобіль жінка залишила біля ринку біля військкомату вище до школи, власником машини є його жінка ОСОБА_21 , це була бежева Таврія, вона стояла від перехрестя 15-20 м.
Знайомий ОСОБА_22 сказав йому, що розбили його машину, він наздогнав обох хлопців, взяв того, у кого були закривавлені руки, бо вважав, що саме він розбив машину, у машині було розбито скло та вигнуті праві дверці.
Присутні люди повідомили, що побило двоє чоловіків, які пішли в сторону міста. Він наздогнав хлопців це були ОСОБА_23 та ОСОБА_24 у ОСОБА_25 руки були у крові.

В подальшому він привів хлопців до автомобіля де була вже міліція і багато людей. ОСОБА_26 та ОСОБА_25 знає особисто. Авто відремонтував за 2100 грн. ОСОБА_24 відшкодував йому 2000 грн.

Свідок ОСОБА_27 в суді першої інстанції пояснив, що три роки назад він працював у військкоматі. Черговий ОСОБА_28 побачив, що двоє невідомих хлопців б`ють чужу машину і викликав поліцію, це було до обіду, він на вулицю не виходив і нікого не бачив, на вулицю виходив лише ОСОБА_29 , він їх бачив із вікна на відстані 20-30 м., вони в той час вже припинили шкодити, машина була світла ОСОБА_30 , передком стояла до військкомату, це були молоді хлопці до 30 років.

Свідок ОСОБА_28 в суді першої інстанції пояснив, що подія відбувалась біля військкомату три роки назад, він почув як два хлопці гукали свого товариша, і він їм відповів, що його у військкоматі немає, вони казали. Що біля військкомату стоїть машина його товариша («Таврія»), вони почали псувати машину, він їм відповів, що це не машина їхнього товариша, але вони продовжували її нівечити (били по дверях і по капоту), через деякий час вони перейшли до іншої світлої «Таврії», яка належала ОСОБА_31 сапожнику, на цій машині вони розбили скло, потім приїхала поліція, далі він нічого не бачив, хлопці були молодими, вони були неадекватними.
Першу «Таврію» били двоє хлопців, а другу мабуть бив один хлопець. Машини були пошкодженими пом`ятими з обох боків, навколо були перехожі, жінка Свідок Єгови робила їм зауваження, моделі машин були різними, але обидві були «Таврії». Це було до обіду зранку, вони намагалися перекинути червону «Таврію».
Уточнив, він вказував цим хлопцям, що автомобіль не належить їх знайомому, проте вони не реагували і погнули дверцята заправа скрутили заливну пробку авто. Били по склу намагались перевернути автомобіль беручись за крила авто але не змогли це зробити.

Потім ці два чоловіка побачили іншу машину світлого кольору і почали її бити, розбили скло перехожі робили їм зауваження але вони не реагували.

Міліцію він викликав коли били першу Таврію. Перша машина були пошкодження капот задня ляда багажника. На другому авто побили дверцята та заднє праве скло. Хлопців люди намагались заспокоїти словами але вони не реагували. Спостерігав за ними з приміщення райвіськомату.

Обидва автомобілі були Таврії. Між побиттям першого та другого авто пройшло 5 хв. Серед цих двох хлопців один був схожий на обвинуваченого ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснив, що він під`їхав до ринку у м. Новоукраїнка близько 10 год. ранку, поставив машину біля військкомату, повернувшись побачив що пошкоджене скло та пом`яті дверці, приходив згодом військовий хлопець і пропонував уладнати конфлікт, він відкликав свою заяву і більше його не бачив. Таврія його машина сірого кольору, двері справа були пошкоджені, хлопець ОСОБА_32 казав, що це він її пошкодив, він заплатив йому кошти і претензій до нього він не має. Машина стояла боком до військкомату, хлопець був молоди високий, з іменем ОСОБА_32 він міг помилитися.

Свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції пояснила, що є свідком Єгови, три роки назад до обіду вона була біля військкомату разом із ОСОБА_15 , підійшли двоє молодих хлопців, які лаялися, намагалися перекинути машину, потім перейшли на іншу сторону дороги і те саме робили з іншою машиною, вона викликала із військкомату поліцію, це було на початку жовтня 2015 року, машини стояли неподалік одна від одної, на відстані 30-40 метрів від неї. Вони були нетверезими, машина одна була ОСОБА_33 , вона намагалась їх заспокоїти.

Крім даних показань свідків та потерпілих, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 18.10.2015 року (а.с.39-42), протоколами слідчих експериментів (а.с.62-67), висновком експерта (а.с.44-61), згідно яких встановлено, що подія відбувалась у денний час доби, в присутності перехожих у громадському місці, під час якої ОСОБА_34 , діючи спільно із іншою особою, під час якого ОСОБА_34 та інша особа, висловлювалися грубою лайкою в присутності сторонніх людей, демонстрували свою неповагу до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, що виявлялась у відкритому псуванні чужого майна, на зауваження громадян не реагували.

Доводи обвинуваченого про те, що жоден із свідків не може підтвердити, що він наносив пошкодження транспортному засобу є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки свідок ОСОБА_20 , після того як дізнався, що невідомі б`ють його машину, наздоганяв саме двох осіб, які намагалися втекти від нього ними виявилися його знайомі ОСОБА_14 і ОСОБА_34 . Свідок ОСОБА_16 особисто бачила двоє молодих хлопців, які лаялися, намагалися перекинути машину, потім перейшли на іншу сторону дороги і те саме робили з іншою машиною.
При цьому необхідно враховувати, що під час розгляду матеріалів кримінального провадження захисник вказував про можливу кваліфікацію дій пов`язаних з пошкодженням транспортного засобу саме за ст. 194 КК України, зазначав про те, що ОСОБА_35 мав намір пошкодити транспортний засіб певної особи, але у зв`язку з відсутністю достатнього розміру заподіяної шкоди взагалі відсутні склад будь-якого злочину в діях особи, що пошкодила автомобіль..

Разом з тим, необхідно зазначити про те, що свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 зазначили про те, що від час побиття машини машин саме обвинувачений ОСОБА_8 , діючи спільно з іншою особою, лаялися матом, та перебували в неадекватному стані.

Таким чином колегія суддів погоджується з думкою судді районного суду про те, що протиправні дії обвинуваченого були спрямовані проти громадського порядку, тобто проти усталених взаємовідносин громадян між собою та суспільством, заснованих на загальноприйнятих правилах співжиття, спокійних умов побуту та відпочинку людей.
Основний безпосередній об`єкт хуліганства - громадський порядок. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Хуліганство може полягати у застосуванні насильства, знищенні або пошкодженні майна тощо. Тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини КК або КАП. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства.

При цьому колегія суддів враховує, що норми, передбачені частиною першою статті 296 КК України хуліганство (основний склад злочину) визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.

Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Правильну кримінально-правову оцінку хуліганства та відмежування його від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини, а звідси визначення однаковості чи неоднаковості застосування норми закону про кримінальну відповідальність, належить проводити за сукупністю ознак суспільно небезпечного діяння, які згідно із законом про кримінальну відповідальність охоплюються поняттям склад злочину і визначають діяння як злочинне та кримінально каране.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти власності, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

У контексті сказаного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, пошкодження майна, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

У кримінальному проваджені судом першої інстанції вірно встановлено природа взаємин, які склалися між ОСОБА_8 та власником пошкодженого майна ОСОБА_9 , якому пошкодили машину, хибно вважаючи його іншою особою, з яким виник конфлікт з використанням нікчемного (надуманого) приводу; причина виникнення діяння, яку обвинувачений ОСОБА_8 та інша особа не змогли толком пояснити під час затримання їх ОСОБА_20 ; час, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг посягання; характер та динаміка дій ОСОБА_8 та іншої особи, характер заподіяних наслідків, їх продовжуваність, та причинний зв`язок між ними та діями обвинуваченого.

З огляду на ці обставини та їх кримінально-правове значення було зроблено висновок про наявність у діях ОСОБА_8 ознак хуліганства.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що приводом для злочинних хуліганських дій ОСОБА_8 та іншої особи стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження став незначний привід. Проте обвинувачений разом з іншою особою діючи з особливою зухвалістю, незважаючи на зауваження сторонніх осіб заподіяли пошкодження автомобілю. Ці дії були позбавленні будь-якої необхідності та виникли з бажання показати свою вищість (винятковість), були пов`язані з розгнузданим самолюбством та неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

За таких обставин доводи сторони захисту не підлягають задоволенню.

Даний висновок колегії судів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові №5-17кс 12 від 04.10.2012 року.

Таким чином враховуючи те, що ОСОБА_8 пошкоджуючи майно висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці, колегія суддів приходить до висновку про те, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду справи. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника з цього приводу є безпідставною.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено, а тому відсутні підстави для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
А тому на думку апеляційного суду, районний суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів ОСОБА_8 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.
Також колегія суддів погоджується з висновком районного судді про те, що до обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, оскільки, з урахуванням особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце проживання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2018 року стосовно ОСОБА_8 за .2 ст.296 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4