233 № 233/3400/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала скаргу та просила її задовольнити, на уточнююче питання слідчого судді пояснила, що дійсно вона під час першого її допиту і при проведенні слідчого експерименту показувала, як ОСОБА_8 схопив її за праве плече. Тому в подальшому при допитах помилилася, вважавши, що він вдарив її у ліве плече.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги у її відсутність, прийняте рішення про закриття кримінального провадження підтримала, проти скарги ОСОБА_3 заперечувала.
Слідчий в судовому засіданні заперечувала проти скарги ОСОБА_3 вважавши її необґрунтованою.
Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України, під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Згідно ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Незважаючи на вищенаведені вимоги процесуального закону і усталеної практики Європейського суду з прав людини, при проведенні досудового розслідування кримінального провадження явно вбачається формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених в заяві ОСОБА_3 та не прийняття усіх передбачених законом заходів для проведення всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, а також відсутність процесуального керівництва з боку Костянтинівської місцевої прокуратури.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 02 червня 2014 року ОСОБА_3 під час проведення допиту надавала детальні пояснення, вказувала на механізм спричинення їй тілесних ушкоджень. В подальшому з потерпілою ОСОБА_3 проводився слідчий експеримент, в ході якого остання також детально розповідала та показувала про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень. Між тим, на протязі всього досудового розслідування потерпіла ОСОБА_3 неодноразово додатково і повторно допитувалася слідчими і прокурором за обставин спричинення їй тілесних ушкоджень, в ході яких потерпіла надавала суперечливі покази. Надаючи критичну оцінку показам потерпілої ОСОБА_3 , слідчим не були прийняті всі заходи щодо усунення протиріч в її показах, що свідчить про формальний підхід до проведення слідчих дій і не бажання останніх з`ясувати дійсні обставини події, під час якої потерпіла отримала тілесні ушкодження, виявлені судово медичним експертом.
Крім того, слідчий надаючи критичну оцінку показам свідка ОСОБА_7 очевидця події, з надуманих підстав, фактично не перевірив їх слідчим шляхом, що також свідчить про формальний підхід в цілому до проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Між іншим, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.
Однак, в порушення вимог ст.110 КПК України, слідчим у постанові не наведено жодної очевидної та підтвердженої матеріалами провадження підстави закриття кримінального провадження, а також відсутні посилання на встановлені фактичні обставини, що стали такими підставами. Більш того, закриваючи кримінальне провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, слідчим не наведено належної правової оцінки щодо відсутності події кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх встановлених обставин та мотивацією з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування.
Слідчий суддя зауважує, що ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2015 року за аналогічних підстав скасовувалася попередня постанова про закриття даного кримінального провадження з посиланням на недоліки проведення досудового розслідування, які залишилися поза увагою слідчого і процесуального керівника.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, формальне відношення слідчого до проведення досудового розслідування та прийняття процесуального рішення, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимоги ст.ст. 2, 110, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню, а скарга заявниці ОСОБА_3 задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 376 КПК України, слідчий суддя ,-
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1