Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 грудня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 28 березня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення тяжких злочинів, передбачених ч.2, 3 ст.186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 25 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Катеринівська виправна колонія №46» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Катеринівська ВК №46» за вчинення трьох злочинів проти власності ( один середньої тяжкості за ч.2 ст.185 КК України, та два тяжких злочинів за ч.2 ст.186 КК України та за ч.3 ст.186 КК України).

Також судом з`ясовано, що засуджений ОСОБА_5 на даний момент не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення і перевиховання.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання в.о. начальника Державної установи «Катеринівська виправна колонія №46» про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зазначає, що він є працевлаштованим на виробництві установи столяром, адміністрацією установи характеризується позитивно, за час відбуття покарання мав 3 стягнення у 2016 році, які погашені у встановленому законом порядку та 1 заохочення у 2018 році. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 28 березня 2017 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.186 КК України, ч.3 ст.186 КК України.

На момент звернення установи із вказаним поданням засуджений відбув 2/3 строку призначеного покарання (невідбута частина покарання на момент розгляду справи становить 1 рік 6 місяців).

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.
Відповідно до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 працевлаштований на виробництві установи столяром. Ставлення до роботи сумлінне, виконує поставлені перед ним виробничі завдання.
Як вбачається із довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_5 мав 3 стягнення у 2016 році, які були погашені у встановленому законом порядку та 1 заохочення у квітні 2018 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Разом із тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Доводи апеляційної скарги засудженого про доведення ним свого перевиховання сумлінною поведінкою та ставленням до праці, у ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Розглядаючи справу по суті суд належним чином дослідив обставини, належним чином мотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про відсутність підстав на даний час для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду і не вбачає підстав для скасування судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2018 року про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3