04.12.2018 Провадження № 1-кп/331/82/2018
Єдиний унікальний номер 331/4277/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2018 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провад-
травня 2017 р., з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
смт.Кушугум Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина Ук-
раїни, освіта середня, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та про-
АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
1) 02.10.2015 р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ст.186 ч.1, 75, 76 КК України до 2
років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
2)28.01.2016 р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ст.185 ч.2, 71 КК України до 2 років
1 місяця позбавлення волі, звільнений 06.03.2017 р. по відбуттю строку покарання,
- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.187 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_12 , будучі раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, судимість за
які не знята та не погашена в установленому законом порядку, після звільнення з місць позбав-
лення волі на шлях виправлення та перевиховання на став та знову вчинив корисливий злочин
за наступних обставин.
31 травня 2017 р. , приблизно о 03 год. 50 хв., ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алко-
гольного сп`яніння, знаходився у парковій зоні біля кафе «Парк Авеню», розташованому по
пр.Соборному, буд.87-А в м.Запоріжжя, де сидів на лавочці.
У цей час до ОСОБА_12 підійшов раніше не знайомий йому ОСОБА_13 , який пря-
мував у його бік від кафе «Аркобалено», розташованого по пр.Соборному, буд.87-Б, коли
ОСОБА_14 підійшов до лавки, на якій сидів ОСОБА_12 , останній, маючи умисел на напад з ме-
тою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим май-
ном, напав на потерпілого та наніс кулаком правої руки удар в область обличчя зліва потерпіло-
му ОСОБА_13 , в результаті чого останній упав на землю та втратив свідомість, тим самим
ОСОБА_12 застосував насилля, небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_12 з метою доведення свого злочинного на-
міру до кінця, скориставшись безпорадним станом потерпілого, діючи умисно, з корисливих моти-
2.
вів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу заволодів належним потерпілому
ОСОБА_13 майном, а саме:
- мобільним телефоном «MEIZU» М2-note в корпусі білого кольору вартістю 4300 грн. із сім-кар-
тою оператора мобільного зв`язку «Лайф»;
- срібним ланцюжком 999 проби вартістю 500 грн.;
- срібним хрестиком 999 проби вартістю 500 грн.;
- срібною каблучкою 999 проби вартістю 500 грн.;
- грошовими коштами в сумі 150 грн.,
чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 5950 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість у скоєнні злочину
відносно потерпілого ОСОБА_15 не визнав, пояснив, що цей злочин він не вчиняв, відносно
потерпілого ОСОБА_13 свою вину визнав частково, пояснив, що він не погоджується з ква-
ліфікацією його дій за ч.2 ст.187 КК України, вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186
Відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового
процесу, ухвалив визнати за доцільне дослідження доказів у повному обсязі.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд дійшов наступного.
Епізод від 31.05.2017 р. відносно потерпілого ОСОБА_13 .
Обвинувачений ОСОБА_12 пояснив суду, що 30.05.2017 р. ввечері, приблизно з 22 годи-
ни, він відпочивав у кафе «Парк Авеню», пробув там приблизно до 03 години ранку. Приблизно о 03 години він вийшов у парк, сидів на лавочці, свій мобільний телефон тримав у руках. Потім до нього підійшли двоє незнайомців, почали смикати його сумку, яка висіла на плечі. Він подумав, що вони мають намір украсти його сумочку, а тому піднявся та автоматично наніс кожному з цих хлопців по одному удару, від чого ті упали. На землі він побачив мобільний телефон, подумав, що це його телефон, тому забрав цей телефон. Після цього він побачив на руці потерпілого годинник, у нього виник умисел забрати цей годинник, тому він зняв з руки потерпілого годинник. При цьому, потерпілий свідомість не втрачав, а сказав йому, що не треба його бити. Він повернувся до кафе, помив руки та побачив, що у нього не його мобільний телефон, куди подівся його телефон не знає. Далі він поїхав на вул.Анголенка, де здав до ломбарду цей мобільний телефон, отримав якісь грошові кошти, скільки та куди їх витратив не пам`ятає, коли направлявся на маршрутку аби поїхати додому, його затримали співробітники поліції. Окрім мобільного телефону та годинника, він у потерпілого інших речей не брав.
Потерпілий ОСОБА_13 пояснив суду, що 31.05.2017 р., приблизно о 04 годині ранку він йшов із кафе «Аркобалено» додому разом із своїм товаришем ОСОБА_16 , в парковій зоні на лавочці він побачив обвинуваченого, як йому здалося тому було зле. Вважаючи, що обви-нуваченому була потрібна якась допомога, він підійшов та звернувся до нього. Обвинувачений підвівся та наніс йому удар по голові, на що він навіть не встиг зреагувати, від чого він упав та втратив свідомість. Коли отямився, побачив, що товариш приводив його до тями, а нападника вже не було. При цьому ОСОБА_16 розповів йому, що бачив, як ОСОБА_12 знімав з нього речі. В цей час він побачив, що відсутні його речі: мобільний телефон, каблучка, ланцюжок із хрести-ком та грошові кошти. З телефону ОСОБА_16 вони зателефонували до поліції та повідомили про напад. Приблизно через 5-10 хвилин під`їхали співробітники поліції, вони розповіли про прикмети нападника, їх посадили до патрульного автомобіля та вони поїхали обстежувати тери-торію. Потім з іншого патрульного автомобіля повідомили про затримання підозрілої особи, вони поїхали на вул.Анголенка, де в патрульному автомобілі він побачив обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що в травні 2017 р., рано вранці приблизно о 04 годи-ні, вони разом із товаришем ОСОБА_13 поверталися з кафе додому. В парку, в районі кафе «Парк Авеню» побачили раніше не знайомого хлопця, який сидів на лавочці, тримаючись за голо-ву, та стогнав. ОСОБА_13 запропонував допомогти цьому чоловіку, вони підійшли до нез-найомця, ОСОБА_13 запитав: «з тобою все в порядку?». Одразу після цього, нічого не пояс-нюючи, обвинувачений наніс один удар правою рукою потерпілому та один удар лівою рукою
3.
йому, від чого вони упали та втратили свідомість. Коли він отямився, то побачив, що
ОСОБА_17 обшукував ОСОБА_13 , достаючи з кишень речі останнього, мобільний телефон,
з шиї зірвав ланцюжок, він сказав обвинуваченому припинити свої дії. Потім ОСОБА_12
підвівся та пішов у бік вул.Анголенка. Він привів до тями свого друга, зібрав його розкидані на
землі речі: гаманець, картки, ключі. З його телефону вони викликали працівників поліції, які
приїхали приблизно через 5 хвилин. Вони розповіли про те, що трапилося, надали прикмети на-
падника, на патрульному автомобілі вони їздили по району, шукаючи нападника. Потім по рації
передали, що інший екіпаж затримав за прикметами цю особу. Вони поїхали в район вул.Анго-
ленка, де він побачив затриманого, співробітники поліції обшукали ОСОБА_12 та вилучили
у нього годинник, флешки.
Свідок ОСОБА_18 повідомив суду, що в той день він був у складі екіпажу № 11, отри-
мали повідомлення, що поблизу кафе «Парк Авеню» був здійснений напад, їм передали прикмети
нападника. На зупинці громадського транспорту «вул.Анголенка» вони за прикметами затримали ОСОБА_12 , в цей час інший екіпаж привіз потерпілого, який упізнав у затриманому особу, яка вчинила злочин. Потім викликали слідчо-оперативну групу, які проводили огляд затриманого та вилучення речей.
Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він є працівником охоронної служби, разом із Куш-
ніром ОСОБА_20 вранці 31.05.2017 р. на службовому автомобілі вони проїздили повз зупинки гро-
мадського транспорту «вул.Анголенка», побачили патрульний автомобіль, купу людей, зупини-
лися біля них, їх співробітники поліції попросили бути понятими, на що він надав свою згоду, під
час огляду затриманого, який пограбував двох людей. Під час огляду у затриманого знайшли га-
манець, мобільний телефон, сім-карту, що пояснював затриманий стосовно походження цих речей він не пам`ятає. Після огляду, свідок підписав протокол, розписався на пакеті, після цього вони поїхали. В обвинуваченому впевнено впізнає затриманого.
Аналогічні пояснення надав у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 .
Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що 31.05.2017 р. вранці вони отримали повідомлення
від екіпажу № 352 про розбійний напад та прикмети нападника, який був одягнений у чорну фут-
болку, джинсові шорти, чорну кепку. На зупинці «вул.Анголенка» був затриманий ОСОБА_12 , через декілька хвилин прибув екіпаж № 352 разом із потерпілим, який упізнав нападника. Під час огляду затриманого, у нього були виявлені та вилучені флешки, грошові кошти, годинник.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він працював реалізатором на ринку «Анго-
ленко», в один із днів у травні-червні 2017 р., приблизно о 22 або о 23 годині, до нього прийшов
ОСОБА_12 , який запропонував купити у нього мобільний телефон «Мейзу» білого кольору,
пояснив, що йому потрібні гроші, вони домовилися про ціну та він передав тому грошові кошти.
Наступного дня, коли вони дізналися, що цей мобільний телефон крадений, вони вирішили пе-
редати телефон співробітникам поліції.
Згідно протоколу огляду місця події від 31.05.2017 року та фототаблиці до нього (т.3 а.с.10-15) місцем події є проїжджа частина дороги по пр.Соборному, буд.42 в м.Запоріжжя, на узбіччі якої знаходиться легковий автомобіль марки «Toyota Prius» білого кольору, державний номерний знак синього НОМЕР_1 , з написом на багажнику «Поліція».
Згідно протоколу огляду місця події від 31.05.2017 року та фототаблиці до нього (т.3 а.с.20-28) місцем події є пішохідна доріжка, розташована в парку між кафе «Парк Авеню» та баром «Аркобалено», на якій розташована лавочка, на яку вказав свідок ОСОБА_24 , за участю якого проводився огляд місця події.
Згідно висновку експерта № 1519 від 06.06.2017 р. (т.3 а.с.29) синець на нижньому повіці лівого ока у ОСОБА_13 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, дане ушкодження утворилося від дії тупого предмета, давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку, вказаному в обставинах справи (31.05.2017 р. приблизно о 03 год. 50 хв.), характерні особливості травмуючого предмета на наявному тілесному ушкодженні не відобразилися.
Згідно висновку експерта № 1520-д від 06.06.2017 р. (т.1 а.с.30) утворення тілесного уш-
кодження у ОСОБА_13 при падінні на тупу плоску поверхню малоймовірно. Враховуючи
4.
локалізацію видимого ушкодження у ОСОБА_13 , йому було нанесено не менше 1-го травма-
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 31.05.2017 р. та фототаблиці до нього (т.3 а.с.31-35) потерпілий ОСОБА_13 упізнав ОСОБА_12 за загальними рисами та формою обличчя, за структурою тіла (особа під № 3), як чоловіка, який вчинив відносно нього розбійний напад шляхом нанесення одного удару правої руки в область обличчя зліва та заволодів його майном. Згідно довідки особа під № 3 ОСОБА_12 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 31.05.2017 р. та фототаблиці до нього (т.3 а.с.36-40) свідок ОСОБА_16 упізнав ОСОБА_12 за загальними рисами та фор-мою обличчя, за структурою тіла (особа під № 2), як чоловіка, який вчинив відносно потерпілого ОСОБА_13 розбійний напад шляхом нанесення одного удару правої руки в область обличчя зліва та заволодів майном потерпілого. Згідно довідки особа під № 2 ОСОБА_12 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2017 р. та фототаблиці до нього (т.3 а.с.41-45) свідок ОСОБА_23 упізнав ОСОБА_12 за загальними рисами та формою обличчя, за структурою тіла (особа під № 3), як чоловіка, який продав йому мобільний телефон «Мейзу» в корпусі білого кольору.
Згідно протоколу огляду від 14.06.2017 р. та фототаблиці до нього (т.3 а.с.48, 49, 51) пред-метом огляду є мобільний телефон «MEIZU» М2-note в корпусі білого кольору без пошкоджень.
Вартість мобільного телефону «MEIZU» М2-note становить 4300 гривень (т.3 а.с.50).
Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_12 щодо обставин заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 , а саме, що умисел на заволодіння майном останнього у нього виник, коли потерпілий вже лежав на землі після отриманого удару, коли він забрав його майно, а також щодо переліку викрадених речей, суд вважає їх такими, що не відповідають дійсності та супере-чать наявним доказам, показанням потерпілого та свідка ОСОБА_16 , висновку експерта про наявні у потерпілого тілесні ушкодження, про неможливість утворення тілесних ушкоджень при падінні, показання обвинуваченого викликані бажанням пом`якшити відповідальність і є спосо-бом захисту.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 р. № 10:
Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
У пункті 9 цієї постанови зазначено, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спе-ціальних знарядь тощо.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 в обґрунтування своєї позиції по справі, суд роз-цінює як реалізацію наданого йому права на захист та намагання понести більш м`яке покарання, оскільки доказів на підтвердження його версії подій судом не встановлено, у зв`язку з чим суд відноситься до них критично. Такий висновок суду ґрунтується на аналізі досліджених доказів, які як у своїй сукупності, так і кожний окремо підтверджують висновки суду щодо фактичних
5.
обставин справи. При цьому, у суду не має підстав ставити під сумнів свідчення потерпілого ОСОБА_13 стосовно вчиненого відносно нього розбійного нападу, та показань свідків, ос-кільки вони об`єктивно узгоджуються з обставинами, встановленими під час дослідження дока-зів.
Оцінюючи та аналізуючи докази, дослідженні в судовому засіданні, суд приходить до вис-новку, що вони достовірні, допустимі, доповнюють один одного, не суперечать за змістом свого викладення та безпосередньо вказують на причетність обвинуваченого до вчинення криміналь-ного правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_13 та повністю підтверджують вину ОСОБА_12 у вчиненому злочині.
Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочину відносно потерпілого ОСОБА_13 .
З огляду на викладене вище, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_12 за цим епізодом обвинувачення за ст.187 КК України та необхідності перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України або на ч.2 ст.185 КК України та відповідну статтю КК України, яка передбачає відповідальність за спричи-нення умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Диспозицією частини 2 статті 187 КК України передбачена відповідальність за розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій. Враховуючи, що ОСОБА_12 раніше не був за-судженим за ст.187 КК України, та підлягає виправданню за епізодом обвинувачення за ч.2 ст.187 КК України відносно потерпілого ОСОБА_15 , суд виключає з обвинувачення кваліфікуючу ознаку таку, як вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_12 за ст.187 ч.1 КК України за ознаками нападу з метою
заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя
та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Епізод від 30.05.2017 р. відносно потерпілого ОСОБА_15 .
Органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_12 інкриміноване вчи-нення злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, за наступних обставин.
30 травня 2017 р., приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою
з невстановленою під час досудового розслідування особою, знаходячись поблизу будинку № 5
по вул.Ногіна в м.Запоріжжя, помітили раніше не знайомого ОСОБА_15 , в цей час у них ви-
ник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням
насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу. З цією метою вони обговорили
свої дії, попередньо розподілили ролі між собою.
Досягнувши домовленості, в зазначений час ОСОБА_12 спільно з невстановленою під
час досудового розслідування особою, знаходячись біля будинку № 5 по вул.Ногіна в м.Запоріж-
жя, підійшли до ОСОБА_15 , який заходив до під`їзду № 1, де на першому поверсі
ОСОБА_17 , діючи згідно відведеної йому ролі, наніс потерпілому декілька ударів в область обличчя,
від чого ОСОБА_15 впав на підлогу та втратив свідомість, тим самим ОСОБА_12 застосу-
вав насильство небезпечне для здоров`я особи, яка зазнала нападу. В цей час ОСОБА_12 знову
наніс потерпілому декілька ударів кулаком правої та лівої руки в область обличчя, після чого
невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи згідно відведеної йому ролі, також
нанесла потерпілому декілька ударів правою ногою в область корпусу тулуба з правої сторони,
внаслідок чого заподіяли ОСОБА_15 тілесні ушкодження: синці на верхньому повіці пра-
вого ока, в області кута нижньої щелепи зліва, садна в області кута нижньої щелепи справа, на
правій боковій поверхні шиї, на нижньому повіці правого ока, в області лівої щоки, на слизо-
6.
вій оболонці лівої щоки, краєвий відкол коронкової частини 43 зуба, які кваліфікуються як лег-
кі тілесні ушкодження. Після цього почали обшукувати потерпілого, під час чого ОСОБА_12
заволодів належним ОСОБА_15 майном, а саме:
- шкіряною сумкою чорного кольору «Montoblanc» вартістю 500 грн.;
- шкіряним гаманцем чорного кольору вартістю 50 грн. з грошовими коштами в сумі 100 грн.;
- медичним халатом білого кольору, 46 розміру, медичною шапкою білого кольору, тапками шкі-
ряними коричневого кольору, 41 розміру, бейджиком на ім`я ОСОБА_15 з написом «ІП Ме-
дичний, Стоматологія, 5 курс», читацьким квитком бібліотеки № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_15 ,
банківською карткою «Unicreditbank», банківською карткою «А-Банк», паспортом громадянина
України та ідентифікаційним кодом на ім`я ОСОБА_15 , посвідченням про приписку до при-
зовної дільниці № 473 від 02.02.2011 р., сонцезахисними окулярами коричневого кольору форми
«крапля», які не представляють для потерпілого матеріальної цінності.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_12 з метою доведення свого злочинного намі-
ру до кінця, скориставшись безпорадним станом потерпілого, діючи умисно, з корисливих моти-
вів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу заволодів майном потерпілого
ОСОБА_15 , а саме зняв з його шиї шкіряний ланцюжок за вставками із золота 585 проби, ва-
гою 3,34 грама, вартістю 2238 гривень, та золотий хрестик 585 проби, вагою 1,38 грама, вартістю
925 гривень. Крім цього, з руки потерпілого ОСОБА_12 зняв одинник «Casio Bem-111D-1AVEF»
вартістю 1961 гривня, та заволодів належним потерпілому мобільним телефоном «Самсунг Гелексі
S2» в корпусі чорного кольору, вартістю 1000 гривень, з сім-карткою мобільного оператора «Київ-
стар» № НОМЕР_3 та флеш-карткою «Мікро-СД» обсяг пам`яті 32 Гб вартістю 150 гривень,
яка знаходилася в кишені потерпілого, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну
шкоду на загальну суму 6874 гривні.
Дії ОСОБА_12 кваліфіковані за ст.187 ч.2 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд дійшов наступного висновку.
Обвинувачений ОСОБА_12 пояснив суду, що на місці злочину він не був присутнім, що там відбувалося йому не відомо, цей злочин не вчиняв.
Потерпілий ОСОБА_15 пояснив суду, що 30 травня 2017 р. він разом із друзями святкували здачу іспитів, вживали горілку та пиво, приблизно о 23 год. 30 хв. він повертався маршруткою додому, на зупинці «Висотка» вийшов із маршрутки та направився в бік свого будинку, відчинив двері у під`їзд, за ним зайшли до під`їзду ще двоє хлопців. Одразу йому почали наносити удари з-за спини в праву чи ліву сторону обличчя, потім ще були удари в обличчя, після першого чи другого удару він упав, всього пам`ятає, що йому нанесли 2-3 удари, більше він нічого не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. Коли отямився, зрозумів, що зникли його речі: немає ані сумки ані годинника. Цих хлопців вже не було біля нього. Він відчував сильний біль. Пішов до голови ЖБК, розповів про те, що з ним трапилося, вона викликала поліцію. В цей час він знайшов у себе ключі від квартири та пішов додому, там знаходився його двоюрідний брат. Через деякий час приїхали співробітники поліції, він спілкувався з ними, а брат разом із патруль-ними пішли обходити місцевість, біля сміттєвих баків знайшли його сумку. У нього було викра-дено: годинник «Касіо», хрестик на шнурку, мобільний телефон із флеш карткою на 32 Гб, сумку, пачку цигарок, гаманець, в якому знаходилися гроші в сумі до 100 гривень та індійська купюра в 10 рупій.
Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що влітку 2017 р., точну дату вона не пам`ятає, приб-лизно о 23 годині до неї, як голови правління ЖБК, додому прийшов сусід ОСОБА_15 , він був увесь у крові, обличчя побите, розбиті губа та ніс, сорочка в крові, та розповів, що на нього напа-ли двоє невідомих та забрали барсетку, мобільний телефон. Від потерпілого був чутний запах ал-коголю, крім того, він пояснив, що «обмивав диплом». Вона викликала співробітників поліції. Через деякий час їй стало відомо, що у дворі були знайдені барсетка та паспорт потерпілого. Та-
7.
кож свідок пояснила, що власник квартири АДРЕСА_2 за своєю ініціативою, зі згоди правління ЖБК,
встановив у себе та в під`їзді камери відеоспостереження, про що відомо всім мешканцям.
Оцінюючи показання свідка ОСОБА_25 , суд не сприймає їх, як доказ причетності обви-
нуваченого ОСОБА_12 до вчинення інкримінованого злочину, оскільки, свідку не відомо про обставини вчинення відносно ОСОБА_15 злочину, відповідно до ч.5 ст.95 КПК України осо-
ба дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, а свідку обставини відомі зі слів інших осіб.
Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що дату подій він не пам`ятає за давністю часу, в нічний час через вікно побачив, що під`їхав патрульний автомобіль, він зрозумів, що щось трапи-лося, але до цього він нічого підозрілого не чув, потім до нього завітали працівники поліції та по-просили переглянути записи з камер відеоспостереження, оскільки у них були сумніви щодо пояс-нень потерпілого, який їм сказав, що його били ногами по голові, а зовні той був цілий, не ушкод-жений. Переглянувши відео, вони побачили, що двоє напали та побили потерпілого. Поліцейські попросили у нього цей відеозапис, на що він погодився. Відеозаписи були з двох камер: на пер-шому запису видно, як двоє зайшли до під`їзду, на другому запису як двоє били потерпілого. Він двічі копіював на флеш-накопичувачі відеозаписи та надавав їх співробітникам поліції, після
цього він підписував в поліції якісь документи.
Оцінюючи показання свідка ОСОБА_26 , суд не сприймає їх, як доказ причетності обви-нуваченого ОСОБА_12 до вчинення інкримінованого злочину, оскільки, свідку не відомо про обставини вчинення відносно ОСОБА_15 злочину, відповідно до ч.5 ст.95 КПК України осо-ба дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, а свідку обставини відомі з відеозапису та зі слів інших осіб.
Згідно протоколу огляду місця події від 31.05.2017 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с.102-107) місцем події є ділянка місцевості на ганку під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , на відстані приблизно 7 метрів від під`їзду на бетонних сходинах у підвал на розі будинку виявлено годинник металевий з порваним ременем, годинник має значок «ferarri», ци-ферблат чорно-білий, заднє скло відсутнє, годинник вилучений.
Дослідивши зазначений протокол, суд вважає, що цей доказ не стосується висунутого обвинувачення, стороною обвинувачення не встановлена належність годинника, який не є пред-метом злочину в цьому кримінальному провадженні, тобто відповідно до вимог ст.85 КПК Ук-раїни є неналежним доказом.
Згідно протоколу огляду місця події від 31.05.2017 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с.108-113) місцем подіє є ділянка місцевості за адресою АДРЕСА_4 , на якій розта-шований бак для сміття, де виявлено: сумку чорного кольору, паспорт та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_15 , тапки шкіряні коричневого кольору розмір 41, чохол із зубною щіткою померанчевого кольору, кулькова ручка, 4 зошити, блокнот, халат медичний, бейджик на ім`я ОСОБА_15 , губка для взуття, гаманець шкіряний чорного кольору, без грошових коштів, в якому знаходяться візитівки та читацький квиток на ім`я ОСОБА_15 , банківські картки, що було вилучено з місця події.
Зазначений протокол є доказом вчинення відносно потерпілого ОСОБА_15 криміналь-
ного правопорушення, але цей доказ у сукупності з іншими доказами не доводить винуватість саме ОСОБА_12 у вчиненні злочину.
Згідно висновку експерта № 1496 від 31.05.2017 р. (т.1 а.с.115-116) синці на верхньому повіці правого ока, в області кута нижньої щелепи зліва, садна в області кута нижньої щелепи справа, на праві боковій поверхні шиї, на нижньому повіці правого ока, в області лівої щоки, на слизовій оболонці лівої щоки, краєвий відкол коронкової частини 43 зуба у ОСОБА_15 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, дані ушкодження утворилися від дії тупих пред-метів, давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи (31.05.2017 р. приблизно о 00 год. 10 хв.). Враховуючи локалізацію видимих пошкоджень у ОСОБА_15 , йому було нанесено не менше 8-ми травматичних впливів. Характерні особливості травмуючи предметів на наявних у ОСОБА_15 тілесних ушкодженнях не відоб-
8.
разилися. Діагноз: «Посттравматичний артрит лівого верхне-нижне челюстного сустава», вис-
тавлений ОСОБА_15 31.05.2017 р. щелепно-лицьовим хірургом КУ «МКЛЕ та ШМД
м.Запоріжжя» об`єктивними даними не підтверджений та не враховується при оцінці ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень.
Згідно протоколу огляду предмету від 31.05.2017 р. (т.1 а.с.117) предметом огляду є вилу-
чений з місця події металевий наручний годинник, який має пошкодження у вигляді розриву ре-
мінця та має напис «ferarri», циферблат чорно-білого кольору, задня кришка відсутня, переднє
скло відсутнє, циферблат має пошкодження у вигляді потертостей по всьому периметру.
Зазначений доказ, наданий прокурором, взагалі не має відношення до вчиненого відносно
потерпілого ОСОБА_15 злочину.
Згідно протоколу огляду предмету від 31.05.2017 р. (т.1 а.с.120-121) предметами огляду є вилучені з місця події належні потерпілому ОСОБА_15 речі, які він опізнав, як речі, які нале-жать йому та якими заволоділи невстановлені особи 30.05.2017 р. у під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 .
На переконання суду зазначений протокол є доказом вчинення відносно потерпілого ОСОБА_27 кримінального правопорушення, але цей доказ у сукупності з іншими доказами не доводить винуватість саме ОСОБА_12 у вчиненні злочину.
Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20.06.2017 р. або від 10.06.2017 р. (т.1 а.с.154), встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявні документи і речі, зазначені в ухвалі.
Згідно протоколу опису речей і документів від 13.06.2017 р. (Додаток до протоколу тимча-сового доступу до речей і документів від 13.06.2017 р.) на підставі ухвали слідчого судді слідчим ОСОБА_28 були вилучені: 1) копія протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, який було складено відносно ОСОБА_12 2) копія протоколу огляду місця події; 3) 10 індійських рупій серії 39Т595292; 4) карта пам`яті «TRANSCEND» 32 Gb micro sd № 9173BA 32G 09 Q S2; 5) годинник наручний «Casio» BEM 111D-1AVЕF сірого кольору (який було вилучено в ході огляду місця події (т.1 а.с.155). Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.06.2017 р. стороною обвинувачення суду не наданий.
Відповідно до ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїм-ку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до частини 1 ст.165 КПК України особа, яка зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`я-зана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду.
В порушення вимог КПК України слідчим був вилучений годинник наручний «Casio» BEM 111D-1AVFF сірого кольору, оскільки слідчим суддею не надавався дозвіл на тимчасовий доступ до зазначеного годинника.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно протоколу затримання особи від 31.05.2017 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с.156-163) слідчий здійснив обшук затриманої особи, а саме ОСОБА_12 , під час обшуку було вияв-
9.
лено та вилучено: з лівої кишені бриджів гаманець, в якому знаходилися грошові кошти 1090
гривень, купюра номіналом 10 республіки Індії, один долар. Далі під час обшуку особи виявлено та вилучено: флеш-накопичувач «Transcend 32 Gb» -мікро СД, флеш-накопичував «Nokia» S12 мв мікро СД, картрідер «TOSHIBA», флеш носій «Apacer», мобільний телефон «Nokia» із сім-картами операторів «Київстар», «Лайфселл». Під час обшуку встановлено, що ОСОБА_12 одяг-нений в чорну кепку з емблемою «Nike», бриджі джинсові світлого кольору, чорні шкарпетки, чорні кросівки, на особі через плече одягнена барсетка чорного кольору.
Також в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_12 прокурором наданий лист-відповідь Управління патрульної поліції та скріншоти відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів працівників УПП (т.1 а.с.220-223).
При дослідженні відеозапису затримання особи, встановлено, що були порушені вимоги ст.208, 213 КПК України, в тому числі право на захист, оскільки ОСОБА_12 наполягав на забезпеченні участі захисника при його затриманні, обшуку та подальшому вилученню речей, що співробітниками поліції не було зроблено, та ставить під сумнів допустимість як доказу факт ви-лучення в обвинуваченого ОСОБА_12 речей та предметів.
Згідно протоколу огляду місця події від 31.05.2017 р., складеному слідчим Олексан-дрівського ВП, та фототаблиці до нього (т.1 а.с.164-169) при огляді легкового автомобіля марки «Toyota Prius» білого кольору, державний номерний знак синього НОМЕР_1 , з написом на ба-гажнику «Поліція», припаркованому на узбіччі проїжджої частини дороги по пр.Соборному, буд.42 в м.Запоріжжя, на задньому сидінні з правої сторони на відстані 12 см від краю між спинкою та сидінням був виявлений та вилучений годинник у металевому корпусі з календарем, годинник фірми «CASIO BESIDE» з маркуванням на задній кришці 27 84 ВЕМ 411Д.
Суд звертає увагу також на те, що годинник «Casio Beside» вилучений не безпосередьно у ОСОБА_12 , а із салону автомобіля.
Згідно протоколу огляду предмету від 20.06.2017 р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с.170-175) предметами огляду є речі, «вилучені під час тимчасового доступу документи та предмети від 20.06.2017 р.». Слідчим в присутності потерпілого ОСОБА_15 оглянуті: годинник «Casio Bem-111D-1 A VEF» з металевим ремінцем сірого кольору, без пошкоджень; грошові кошти, а саме 1 купюра індійських рупій серії 39т 595292, без пошкоджень; флеш-карта «TRANSCEND» мікро СД, обсяг пам`яті 32 ГБ, серійний номер 9173ВА 32G 09 QS2 чорного кольору, без пошкоджень. При огляді флеш-карти виявлено папку з назвою «Фото», на фотографіях зобра-жений потерпілий. При цьому, ОСОБА_29 пояснив, що зазначені речі належать йому, цими речами заволоділи невстановлені особи 30.05.2017 р. приблизно о 23 год. 30 хв. в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 . Зазначені речі опізнав по загальним ознакам та характерним рисам.
Суд зауважує, що годинник ««Casio» вилучений слідчим Дніпровського ВП на підстави ухвали слідчого судді з порушенням вимог КПК України, його назва не відповідає опису, викла-деному в протоколі огляду місця події від 31.05.2017 р., складеному слідчим Олександрівського ВП (годинник фірми «CASIO BESIDE» з маркуванням на задній кришці 27 84 ВЕМ 411Д), потерпілий також не описував та не надавав більш конкретну інформацію щодо ідентифікації належного йому годинника. Також стороною обвинувачення не наданий протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20.06.2017 р.
Стосовно купюри номіналом 10 індійських рупій, вилученої у затриманого ОСОБА_12 відповідно до протоколу затримання від 31.05.2017 р., суд зазначає наступне.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 пояснював, що крім іншого, невстанов-лені особи 30.05.2017 р. заволоділи належними йому грошовими коштами, в тому числі купюрою номіналом 10 індійських рупій.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвину-вального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_12 не висунуто обвину-
10.
вачення у заволодінні належними потерпілому ОСОБА_15 грошовими коштами, а саме
купюрою номіналом 10 індійських рупій. В порядку, визначеному ч.2 ст.337 КПК України, яка
передбачає, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути до-
даткове обвинувачення, прокурором не було змінено обвинувачення, або висунуте додаткове
Також згідно до обвинувального акту ОСОБА_12 заволодів належною потерпілому
ОСОБА_30 флеш-карткою «Мікро СД» обсяг пам`яті 32 ГБ, що є неконкретним та унеможлив-
лює ідентифікацію цієї речі з вилученим під час обшуку майном.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 28.06.2017 р. (т.1 а.с.178) свідок
ОСОБА_26 в присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 упізнав особу, зображену на
фото № 4, як особу, яку він бачив під час перегляду відеозапису від 30.05.2017 р. з камер відеос-
постереження, які знаходяться біля квартири АДРЕСА_5 . При
цьому, протокол не містить інформації щодо того, хто зображений на фото № 4 та на інших фото,
не містить анкетних даних особи, яка впізнає.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що він приймав участь у впізнанні особи, яка була зображена на відеозапису, який він надав слідчим, при цьому впізнання відбу-валося наступним чином: на столі слідчого були упорядковано розкладені 6 або 8 окремих фото-карток розміром 10х15 см, слідчий запитав, чи є на фото схожий чоловік, він указав на певне фото, при цьому, в кабінеті був лише він та слідчий, більше нікого не було, понятих також не було, потім склали протокол, який він підписав.
Також свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні упізнав обвинуваченого ОСОБА_12 , як особу, що зображена на відеозаписі від 30.05.2017 р. з камер відеоспостереження, які знахо-дяться біля квартири АДРЕСА_5 . До цих пояснень свідка суд ставиться критично, оскільки останній не є спеціалістом в області портретної експертизи, його висновки суперечать висновку експерта № 4-266 від 08.08.2017 р. (т.3 а.с.74-80) щодо немож-ливості ідентифікації особи, тобто суд не сприймає показання свідка ОСОБА_26 , як доказ причетності обвинуваченого ОСОБА_12 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Згідно заяви ОСОБА_26 від 01.06.2017 р. (т.1 а.с.180) останній видав слідчому Дніпров-ського ВП СД диск з відеозаписом з камер зовнішнього та внутрішнього спостереження будинку АДРЕСА_3 , в кількості 4-х файлів у період часу з 23.33 по 23.45 30.05.2017 р.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 неодноразово пояснював, що співробітникам поліції він передавав відеозаписи, скопійовані ним на флеш-накопичувачі.
Згідно протоколу огляду від 01.06.2017 р. (т.1 а.с.181-197) слідчим був оглянутий СД-Р
диск із 4-ма файлами із записами з камер відеоспостереження, які містять зображення факту нападу двох невстановлених осіб на потерпілого ОСОБА_15 .
Згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2017 року слідчому надано дозвіл на тимчасовий доступ з можливістю вилучення відеозапису за пе-ріод часу з 23.33 год. до 23.45 год. 30.05.2017 р. з камер зовнішнього спостереження біля квартири АДРЕСА_6 , який знаходиться у ОСОБА_26 , проживаючого по АДРЕСА_7 (т.1 а.с.200-201).
Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28.06.2017 р., опису вилучених речей, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (т.1 а.с.202, 203) свідок ОСОБА_26 надав DVD диск з відеозаписом з камер спостереження за період часу з 23.33 год. до 23.45 год. 30.05.2017 р., які розташовані біля кв. АДРЕСА_6 , що не відповідає фактично встановленим в судовому засіданні обставинам (в заяві ОСОБА_26 зазна-чено про СД диск, в судовому засіданні останній пояснив, що надавав «флешку»). Також сторона обвинувачення не звернула увагу, що дозвіл на тимчасовий доступ до відеозапису ухвалою слідчого судді наданий на відеозапис, який знаходиться у ОСОБА_33 , тобто це інша особа, зазначений недолік не був усунутий у передбаченому КПК України порядку.
Під час судового розгляду судом досліджені відеозаписи з камер відеоспостереження за період часу з 23.33 год. до 23.45 год. 30.05.2017 р. з камер зовнішнього спостереження біля
11.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 впізнав обвинуваченого ОСОБА_12 , як особу, яка напала на нього 30.05.2017 р. та заволоділа належним йому майном.
Відповідно до ч.1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукуп-ністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
При цьому, суд враховує, що потерпілий в своїх показаннях, зазначав, що перебував під час вчинення відносно нього злочину у стані алкогольного сп`яніння, нападників не бачив в обличчя, не орієнтувався, скільки їх було, про те, що тих було двоє дізнався після перегляду відеозаписів факту нападу на нього.
З огляду на викладене, суд не приймає показання потерпілого ОСОБА_15 в частині впізнання обвинуваченого, як доказ причетності ОСОБА_12 до цього злочину.
Статтею 91 ч.1 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кри-мінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених
статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.
Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість
у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Статтею 94 передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження,
керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовір-
12.
ності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття
відповідного процесуального рішення.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожний має пра-во на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунто-ваність будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвину-вачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, на підставі яких можуть бути зроблені обвинувальні висновки. Якщо ж це результат тлумачення сумнівів на користь особи, то такі припущення можуть і повинні бути використані тими, хто веде процес, для формулювання висновків у справі.
На користь особи тлумачаться всі сумніви щодо доведеності її вини, якщо ці сумніви не можна усунути. Непереборними сумніви визнаються в тих випадках, коли зібрані в кримінально-
му провадженні докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість чи невину-ватість обвинуваченого, а передбачені законом засоби і способи збирання доказів вичерпані. У цьому випадку недоведена винуватість рівнозначна доведеній невинуватості.
Статтею 373 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється в тому числі і у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Якщо сторона обвинувачення не доведе вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим поза розумним сумнівом - судом ухвалюється виправдовувальний вирок, а також частиною 3 перед-бачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального пра-вопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи те, що стороною обвинувачення не надано суду до-
пустимих та належних доказів на користь доведеності обвинувачення, висунутого ОСОБА_12 , а надані докази є недопустими та неналежними відповідно до вимог ст.87 КПК України щодо обвинуваченого, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що саме ОСОБА_12 за попередньою змовою з невстановленою особою вчинив ін-кримінований йому злочин, а тому відносно ОСОБА_12 суд вважає необхідним постановити виправдувальний вирок у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не доведено, що криміналь-не правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, відносно потерпілого ОСОБА_15 вчинене обвинуваченим ОСОБА_12 , незважаючи на те, що відносно потерпілого було вчи-нене кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_12 міри покарання за
ч.1 ст.187 КК України за епізодом обвинувачення щодо потерпілого ОСОБА_13 , суд вра-ховує наступне.
Обставини, що пом`якшують покарання, є: відсутні.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбачена ст.67 КК України, є вчинення злочину
в стані алкогольного сп`яніння.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою пе-редбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запо-бігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуа-лізації покарання та враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправ-лення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «спра-ведливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних
13.
У рішенні від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Росії» та в рішенні від 24 бе-
резня 2005 року «Фрізен проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнен-
ня справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основопо-
ложних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втру-
чання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Для того, щоб втру-
чання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити
особистий надмірний тягар для особи, вказав Європейський суд у рішенні від 16 жовтня 2008
року у справі «Ізмайлов проти Росії».
При визначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, яке є тяжким злочином, об`єм обвинува-
чення, майнова шкода частково відшкодована шляхом повернення потерпілому ОСОБА_13
викраденого майна, думку потерпілого ОСОБА_13 про призначення покарання на розсуд су-
ду, обставини, що обтяжують покарання, особу винного, який раніше неодноразово був засудже-
ним за вчинення корисливих злочинів, перебуває на профілактичному обліку у лікаря-нарколога
з діагнозом: вживання алкоголю зі шкідливим наслідками, після звільнення з місць позбавлення
волі 06.03.2017 р. до вчинення злочину 31.05.2017 р. пройшов не тривалий проміжок часу, що
свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, та вважає необхідним
призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.187 КК
України, підстав для застосування ст.69 КК України, або для звільнення ОСОБА_12 від від-
бування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст.75, 76 КК України суд не зна-
ходить. Суд також враховує його сімейний стан перебуває у цивільному шлюбі (т.3 а.с.122),
характеризується посередньо (т.1 а.с.132), має на утриманні мати похилого віку, яка є інвалідом
третьої групи безстроково та потребує допомоги (т.1 а.с.164), та вважає можливим не призна-
чати максимальний строк позбавлення волі, передбачений санкцією ч.1 ст.187 КК України.
Потерпілим ОСОБА_13 цивільний позов як під час досудового розслідування, так і
під час судового розгляду, не заявлений.
Потерпілим ОСОБА_15 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого
ОСОБА_12 завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 8904 гривні та моральної шкоди в
дом обвинувачення підлягає виправданню, суд вважає за необхідне заявлений цивільний позов
залишити без розгляду.
Речові докази у кримінальному провадженні відповідно до ст.100 КПК України:
- належні потерпілому речі згідно постанови слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_28 від 20 червня 2017 р., які передані йому на відповідальне зберагіння (т.1 а.с.147-148, 149), слід залишити ОСОБА_15 ;
- належні потерпілому ОСОБА_15 речі: годинник «Casio Bem-111D-1 A VEF» з металевим ремінцем сірого кольору, грошові кошти купюру номіналом 10 індійських рупій, флеш-карту «TRANSCEND» мікро СД, обсяг пам`яті 32 ГБ, серійний номер 9173ВА 32G 09 QS2 (т.1 а.с.176, 177) слід залишити йому ж за належністю;
- 1 СД-Р диск, 2 ДВД-Р диска (т.1 а.с.204-205, 206) слід залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «MEIZU» М2-note, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_13 (т.3 а.с.46-47, 52), слід залишити йому ж за належністю;
14.
4279308 від 22.06.2017 р. (т.3 а.с.54-55, 56), слід повернути ОСОБА_12 , враховуючи, що
санкція ч.1 ст.187 КК України не передбачає конфіскацію майна та відсутні майнові стягнення,
цивільний позов потерпілим ОСОБА_13 не заявлений;
лим ОСОБА_13 не заявлений;
Згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2017 р. відносно ОСОБА_12 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого слід відраховувати з 31 травня 2017 р. з 06 год. 50 хв., з цієї дати суд обчислює обвинуваченому строк відбування покарання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 р.,
яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу
України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення»
№ 2046-VIII від 18.05.2017 р.», з урахуванням правової позиції, викладеної в Постанові Великої
Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17, зарахування судом строку по-
переднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з роз-
рахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в зв`язку з чим термін перебування під вартою з 31 травня 2017 р. до набрання вироком законної сили слід зарахувати в строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбав-лення волі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_11 невинуватим у скоєнні злочину, передбачено-
му ст.187 ч.2 КК України, за епізодом обвинувачення від 30 травня 2017 р. відносно потерпілого
ОСОБА_15 та виправдати його у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопо-
рушення вчинене ним.
Визнати ОСОБА_11 винним у скоєнні злочину, передбаченому
ст.187 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_12 у
вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з 31 травня 2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року,
яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу
15
України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення»
№ 2046-VIII від 18.05.2017 р.», зарахувати ОСОБА_12 у строк відбутого покарання термін
попереднього ув`язнення з 31 травня 2017 р. до набрання вироком законної сили з розрахунку
один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі:
- належні потерпілому речі згідно постанови слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_28 від 20 червня 2017 р., які передані йому на відповідальне зберагіння, - залишити ОСОБА_15 ;
- належні потерпілому ОСОБА_15 речі: годинник «Casio Bem-111D-1 A VEF» з металевим ремінцем сірого кольору, грошові кошти купюру номіналом 10 індійських рупій, флеш-карту «TRANSCEND» мікро СД, обсяг пам`яті 32 ГБ, серійний номер 9173ВА 32G 09 QS2, залишити йому ж за належністю;
- 1 СД-Р диск, 2 ДВД-Р диска залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «MEIZU» М2-note, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_13 , - залишити йому ж за належністю;
- мобільний телефон «Nokia RM-944», який переданий на зберігання до камери схову Олексан-
Заявлений потерпілим ОСОБА_15 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого
ОСОБА_12 завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 8904 гривні та моральної шкоди в
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м.Запоріжжя.
Суддя ОСОБА_34