Постанова
Іменем України
24 січня 2019 року
м. Київ
судова справа №489/719/15-к
провадження №51-8712км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 31 січня 2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Миколаєва, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 263; ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 307 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 12 червня 2018 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2016 року

ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 28 і ч. 1 ст. 263 КК України на строк 5 років; за ч. 1 ст. 263 КК України на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 263 КК України на строк 1 рік; за ч. 2

ст. 307 КК України на строк 6 років із конфіскацією 1/2 частини майна, яке належить йому на праві приватної власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією 1/2 частини майна, яке належить йому на праві приватної власності.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення із 17 жовтня 2014 року по 18 лютого 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
За вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що в період серпня вересня 2014 року він та інші особи, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження (далі Особа 1 та Особа 2) з корисливих мотивів за попередньою змовою між собою вирішили систематично незаконно збувати у м. Миколаєві вогнепальну зброю та бойові припаси.
При цьому зазначені особи розробили план своєї злочинної діяльності і розподілили між собою функції, спрямовані на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.
Згідно з планом до функцій ОСОБА_7 входили: незаконна закупівля вогнепальної зброї та бойових припасів у невстановленої досудовим слідством особи, підготовка їх до подальшої реалізації (перевірка, фарбування, спорядження магазинів патронами, упакування), а також зберігання в нежилих приміщеннях на АДРЕСА_2 , якими користувався ОСОБА_7 .
До функцій Особи 2 та Особи 1 відносилися: пошук покупців, перевезення зброї та бойових припасів від місця зберігання та їх збут з метою одержання матеріальної винагороди для її розподілу між учасниками групи.
У серпні 2014 року ОСОБА_7 у м. Миколаєві незаконно придбав у невстановленої слідством особи бойову вогнепальну зброю автомат системи Калашникова зразка 1974 року зі складним прикладом (АКС-74) калібру 5,45 мм, а також бойові припаси 29 патронів калібру 5,45 мм, які став незаконно зберігати у вказаних приміщеннях.
Після цього ОСОБА_7 перевірив зазначений автомат, пофарбував, спорядив магазин патронами, упакував і незаконно зберігав із метою збуту за вищезазначеною адресою.
1 вересня 2014 року Особа 1 та Особа 2 на автомобілі «Mercedes-Benz Vito 112 CDI» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) приїхали до м. Миколаєва, де ОСОБА_7 передав їм АКС-74 та магазин із 29-ма патронами калібру 5,45 мм, які Особа 1 та Особа 2 перевезли до м. Одеси.
Наступного дня Особа 1 у приміщенні на вул. Жукова, 32-б незаконно збув громадянину ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) за 4000 дол. США, надалі розподілені між учасниками групи.
У першій половині вересня 2014 року ОСОБА_7 у м. Миколаєві незаконно придбав у невстановленої слідством особи бойову вогнепальну зброю кулемет системи Калашникова модернізований (ККМ) калібру 7,62 мм зразка 1969 року, металеву коробку для патронів із кулеметною стрічкою та бойові припаси 97 патронів калібру 7,62 мм, протипіхотну осколкову ручну гранату РГД-5 і став їх зберігати в нежилих приміщеннях на АДРЕСА_2 .
Після цього ОСОБА_7 перевірив зазначений кулемет, пофарбував і змастив його, спорядив кулеметну стрічку патронами й упакував цю зброю та боєприпаси, таким чином продовживши незаконно зберігати в зазначених нежилих приміщеннях.
У першій половині вересня 2014 року Особа 1 та Особа 2 приїхали до

м. Миколаєва, де ОСОБА_7 передав Особі 2 ККМ калібру 7,62 мм, металеву коробку для патронів із кулеметною стрічкою, спорядженою 97-ма патронами вказаного калібру та гранату РГД-5. Особа 2, перевозячи на автомобілі

ВАЗ-217030 (державний номерний знак НОМЕР_2 ), по дорозі з м. Миколаєва до м. Одеси передав Особі 1 кулемет із патронами, а гранату РГД-5 продовжив зберігати в зазначеному автомобілі з метою збуту.
У той же день Особа 1 на автомобілі «Mercedes-Benz Vito 112 CDI» перевіз указані кулемет і патрони до м. Одеси, де у приміщенні на вул. Маршала Жукова, 32б незаконно збув громадянину ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) за

4000 дол. США, надалі розподілені між учасниками групи.
У першій половині вересня 2014 року ОСОБА_7 у м. Миколаєві незаконно придбав у невстановленої слідством особи боєприпаси: дві реактивні протитанкові гранати РПГ-18, а також металеву коробку для патронів із кулеметною стрічкою та 124 патрони калібру 7,62 мм і став зберігати у нежилих приміщеннях на вул. Будівельників, 17.

12 вересня 2014 року Особа 1 та Особа 2 приїхали до м. Миколаєва, де

ОСОБА_7 передав Особі 2 дві реактивні протитанкові гранати РПГ-18, металеву коробку для патронів із кулеметною стрічкою, спорядженою 124 патронами калібру 7,62 мм.
Особа 2, перевозячи ці боєприпаси на автомобілі ВАЗ-217030 по дорозі

з м. Миколаєва до м. Одеси, передав їх Особі 1, який на автомобілі «Mercedes-Benz Vito 112 CDI» перевіз їх до м. Одеси та у приміщенні на вул. Маршала Жукова, 32б незаконно збув громадянину ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) за 3300 дол. США, надалі розподілені між учасниками групи.
У вересні 2014 рокуОСОБА_7 у м. Миколаєві незаконно придбав у невстановленої слідством особи АКС-74 калібру 5,45 мм, підствольний гранатомет ГП-25 калібру 40 мм, бойову холодну зброю багнет-ніж до автомата, а також бойові припаси: 60 патронів калібру 5,45 мм, дві реактивні протитанкові гранати РПГ-18, дві осколково-підстрибуючі гранати постріли ВОГ-25 з підривачами ВМГ-П до 40-мм підствольного гранатомета, одну осколкову гранату постріл ВОГ-25 із підривачем ВМГ-К до підствольного гранатомету калібру 40-мм.
Зазначені автомат, багнет-ніж та бойові припаси ОСОБА_7 на автомобілі «Dodge Durango 5,2» (державний номерний знак НОМЕР_3 ) перевіз у нежилі приміщення на АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати.

Потім ОСОБА_7 перевірив указаний автомат, пофарбував, спорядив два магазини патронами по 30 шт. кожний, упакував зазначену зброю і боєприпаси.
22 вересня 2014 року Особа 1 та Особа 2 приїхали до м. Миколаєва, де ОСОБА_7 передав їм зазначені вище автомат АКС-74 калібру 5,45 мм, підствольний гранатомет ГП-25 калібру 40 мм, багнет-ніж до автомата, два магазини, споряджені 60-ма патронами калібру 5,45 мм, дві реактивні протитанкові гранати РПГ-18, дві осколково-підстрибуючі гранати й одну осколкову гранату.
Після цього Особа 1 та Особа 2 перевезли зазначену вогнепальну зброю, багнет-ніж та боєприпаси до м. Одеси, які Особа 1 у приміщенні на вул. Маршала Жукова, 32б незаконно збула громадянину ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) за

7000 дол. США, надалі розподілені між учасниками групи.
У жовтні 2014 рокуОСОБА_7 у м. Миколаєві незаконно придбав у невстановленої слідством особи вогнепальну зброю та бойові припаси: АКС-74 калібру 5,45 мм, 30 патронів калібру 5,45x39 мм, 243 патрони калібру 5,6 мм «.22 LR», 98 патронів калібру «.22 WMR», два пістолети Макарова (ПМ), 11 патронів калібру 9x18 мм, гранату Ф-1, які зберігав у нежилому приміщенні з метою подальшого збуту Особою 1 та Особою 2.
17 жовтня 2014 року під час обшуку в зазначеному приміщенні працівники міліції вилучили вищевказані АКС-74 з магазином, спорядженим 30-ма патронами калібру 5,45x39 мм, 236 патронів калібру 5,6 мм «.22 LR», 98 патронів калібру «.22 WMR», два ПМ з 11-ма патронами калібру 9x18 мм, гранату Ф-1, а також вилучили під час особистого обшуку ОСОБА_7 решту патронів калібру 5,6 мм 6 шт.
У серпні 2014 рокуОСОБА_7 у м. Миколаєві незаконно придбав вогнепальну зброю та бойові припаси: револьвер «Гром», перероблений саморобним способом для стрільби патронами калібру 5,6 мм, саморобний револьвер, призначений для стрільби патронами калібру 5,6 мм, 14 патронів калібру 5,6 мм, револьверний патрон калібру «.32.», які став незаконно зберігати в нежилому приміщенні на АДРЕСА_2 .
17 жовтня 2014 року під час обшуку приміщення за вказаною адресою працівники міліції виявили та вилучили зазначені два револьвери, споряджені

14 патронами калібру 5,6 мм, та револьверний патрон калібру «.32.».
У жовтні 2014 рокуОСОБА_7 у м. Миколаєві з корисливих мотивів з метою незаконного збуту наркотичних засобів незаконно придбав у невстановленої слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який у нежилому приміщенні на вул. Будівельників, 17 за допомогою електронних міні-вагів розфасував по 15 паперових згортках та в 1 полімерний пакетик.
Далі ОСОБА_7 з метою збуту почав незаконно зберігати і перевозити

11 паперових згортків із канабісом в автомобілі «Dodge Durango 5,2».
Інші 4 паперових згортки та 1 полімерний пакетик з канабісом ОСОБА_7 незаконно зберігав у нежилому приміщенні на АДРЕСА_2 з метою збуту.
У жовтні 2014 року ОСОБА_7 у м. Миколаєві з корисливих мотивів із метою збуту придбав у невстановленої слідством особи 6 таблеток, які містили психотропну речовину «МДМА», а також психотропну речовину «РVР», частина якої була розфасована у 25 полімерних пакетиків.
Іншу частину психотропної речовини «РVР» ОСОБА_7 у нежилому приміщенні на АДРЕСА_3 за допомогою електронних міні-вагів розфасував у прозорий поліетиленовий пакетик та на 9 згортків із фольги, які став незаконно зберігати з метою збуту в указаному приміщенні.

17 жовтня 2014 року приблизно о 12:50 у ході проведення обшуку

на вул. Будівельників, 17 працівники міліції виявили й вилучили з автомобіля «Dodge Durango 5,2» вищевказані 11 паперових згортків із канабісом масою відповідно 2,84 г, 2,71 г, 2,71 г, 2,44 г, 2,81 г, 2,62 г, 2,92 г, 0,75 г, 2,64 г, 2,54 г,

2,52 г. в перерахунку на суху речовину.
Цього ж дня в період із 13:00 до 16:45 у ході обшуку в нежилому приміщенні на вул. Будівельників, 17 у м. Миколаєві працівники міліції виявили та вилучили: вищевказані 6 таблеток, які містять психотропну речовину «МДМА» загальною масою 0,745 г; 4 паперові згортки та 1 полімерний пакетик з канабісом масою відповідно 3,99 г, 1,01 г, 3,32 г, 0,96 г і 0,62 г у перерахунку на суху речовину склала, а також 25 полімерних пакетиків із психотропною речовиною «РVР» загальною масою 6,973 г; 9 згортків із фольги з психотропною речовиною «РVР» загальною масою 0,526 г та 1 поліетиленовий пакетик із психотропною речовиною «РVР» масою 0,138 г, які ОСОБА_7 незаконно зберігав із метою збуту.

У результаті розгляду кримінального провадження місцевий суд дійшов висновку про необхідність виключення з обвинувачення ОСОБА_7 посилання на додаткову кваліфікацію за ч. 3 ст. 28 КК України, оскільки в ході судового провадження не знайшло свого підтвердження те, що ОСОБА_7 вчинив злочини у складі організованої групи.
На тих же підставах місцевий суд виключив із обвинувачення ОСОБА_7 те, що останній на автомобілі «Doodge Durango 5,2» перевозив зброю та боєприпаси від невстановленої особи до приміщення на АДРЕСА_2 (за винятком епізоду перевезення автомату АКС-74, підствольного гранатомета ГП-25, багнет-ножа до автомата, двох магазинів з 60-ма патронами калібру 5,45 мм, двох реактивних протитанкових гранат та 3 гранат до підствольного гранатомета).
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, сторони кримінального провадження оскаржили його до суду апеляційної інстанції.
Апеляційний суд Миколаївської області ухвалою від 12 червня 2018 року скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 у частині визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрив на підставі пунктів 1-4 ч. 1 ст. 409 КПК України.
Цей же вирок у частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, суд змінив: дії ОСОБА_7 перекваліфікував із ч. 2 ст. 307 на ч. 1 ст. 309 цього Кодексу та призначив покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки. На підставі ст. 76 КК України поклав на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Суть доводів прокурора зводиться до того, що він не погоджується з висновком апеляційного суду про визнання недопустимими ряду письмових доказів у кримінальному провадженні з тієї причини, що вони є «похідними» (отриманими від доказів, визнаних цим судом недопустимими), оскільки такі докази, на переконання прокурора, було отримано в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, на підставі процесуальних рішень слідчого, прокурора та слідчого судді, а не в результаті проведення негласних слідчих дій, як про це зазначив у своєму рішенні апеляційний суд.
Прокурор зазначає, що апеляційний суд, обґрунтовуючи свій висновок про доведеність винуватості засудженого та даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, послався на докази, отримані внаслідок проведення обшуку 17 жовтня 2014 року. Разом із тим, протокол за результатами проведення зазначеної слідчої дії цей суд визнав недопустимим доказом, тобто такі висновки суду, на думку прокурора, свідчать про істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Крім того, на переконання прокурора, апеляційний суд формально зазначив у своєму рішенні доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, про наявність у діях ОСОБА_7 ознак вчинення злочинів у складі організованої групи, всупереч вимогам ч. 2 ст. 419 КПК України належним чином їх не перевірив і не навів належних мотивів на їх спростування.
На думку прокурора, висновки апеляційного суду про відсутність у ОСОБА_7 умислу на збут наркотичних засобів, а також про необхідність перекваліфікації дій останнього з ч. 2 ст. 307 на ч. 1 ст. 309 КК України є передчасними, оскільки цей суд не дав належної оцінки всім обставинам кримінального провадження, зокрема способу упакування та розфасування наркотичних засобів, поведінці суб`єкта злочину, а також тому факту, що особа не вживає наркотичних засобів, однак їх зберігає.
Все це, на думку прокурора, свідчить про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, про що зазначено в роз`ясненнях, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», що також знайшло своє підтвердження в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 липня

2018 року.
У запереченні на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення і в порядку, передбаченому ч. 2

ст. 433 КПК України, закрити кримінальне провадження щодо нього за ч. 1

ст. 309 КК України через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи та через вичерпання можливості їх отримати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні суду касаційної інстанції:
прокурор, висловивши свої доводи, просив касаційну скаргу задовольнити, ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції;
захисник ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність доводів, просив касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення і в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 433 КПК України, закрити кримінальне провадження щодо його підзахисного за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 2 вказаної норми процесуального Закону суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
За ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього ж Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 419 КПК передбачено, що в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено мотиви, з яких цей суд виходив при постановленні ухвали,

а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Однак указаних вимог закону апеляційний суд не виконав, а тому його ухвала не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи прокурора про те, що апеляційний суд, визнавши недопустимими деякі письмові докази у кримінальному провадженні через те, що вони є «похідними» (отримані від доказів, визнаних цим судом недопустимими), належним чином не мотивував свого рішення, колегія судді вважає слушними.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що апеляційний суд, повторно дослідивши обставини кримінального провадження та докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що невідкриття матеріалів досудового розслідування стороною кримінального провадження з боку обвинувачення протилежній стороні кримінального провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також не дослідження, у свою чергу, судом першої інстанції постанови прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії (про контроль за вчиненням злочинів, пов`язаних із незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами) та процесуальних документів, які слугували правовими підставами для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, перешкодило протилежній стороні кримінального провадження та суду перевірити й оцінити наявність передбачених законом підстав для проведення цих дій, а їх результати перевірити на предмет достовірності й допустимості як доказів.

У зв`язку з цим визнав недопустимими як докази матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 10, 13, 23 жовтня

й від 22 вересня 2014 року на підставах, передбачених ч. 1 ст. 87 КПК України.

Разом із цим, суд визнав недопустимими як докази ряд письмових доказів, зазначивши, що вони є «похідними» від вищевказаних матеріалів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме дані, що містились у протоколах: прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 вересня 2014 року; добровільної видачі вогнепальної зброї і боєприпасів від 16 вересня 2014 року; добровільної здачі зброї, бойових припасів та їх огляду від 23 вересня 2014 року; обшуку від 17 жовтня 2014 року; добровільної здачі зброї, бойових припасів та їх огляду від 25 лютого 2015 року; огляду від 15 січня 2015 року та від 19 жовтня 2014 року, а також в акті перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 17 жовтня 2014 року; у заяві

ОСОБА_7 та у висновках експертів.

Однак усупереч вимогам ст. 419 КПК України мотивувальна частина ухвали апеляційного суду не містить жодних мотивів, з яких цей суд виходив при прийнятті такого рішення.
Крім того, обґрунтовуючи свій висновок про необхідність перекваліфікації дій

ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 307 на ч. 1 ст. 309 КК України, апеляційний суд послався:
на показання ОСОБА_7 про те, що він для власного вживання, сплативши електронним платежем, придбав психотропні препарати та пігулки. У встановленому невідомим чоловіком місці він забрав пакети, в яких були вказані препарати та пігулки. Дійсно зберігав їх, але виключно для власного споживання. Про це не знали ні особи, з якими він працює, ні навіть близькі родичі;
на дані, що містяться у висновку експерта від 9 грудня 2014 року № 11-37,

зі змісту якого вбачається, що на експертизу надано об`єкти дослідження

в опечатаному пакеті, вилучені під час обшуку 17 жовтня 2014 року

приміщення на АДРЕСА_2 .
Тобто апеляційний суд в основу свого рішення поклав висновок експерта за наслідком проведення ним дослідження порошкоподібної речовини білого кольору, виявленої та вилученої під час проведення обшуку від 17 жовтня

2018 року, при цьому протокол про хід та результати цієї слідчої дії апеляційний суд попередньо визнав недопустимим доказом як «похідний».
Крім того, обґрунтовуючи свій висновок про відсутність у ОСОБА_7 умислу на збут психотропних речовин, апеляційний суд зазначив, що враховує визнання недопустимим доказом фактичних даних, що містяться у цьому ж протоколі про хід та результати проведення обшуку від 17 жовтня 2018 року, під час якого було виявлено й вилучено ваги, як було виявлено та вилучено і порошкоподібну речовину, що була предметом дослідження експертом, про що він склав висновок від 9 грудня 2014 року № 11-37.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційний суд належним чином не мотивував свого висновку про визнання ряду письмових доказів «похідними», а також при формулюванні своїх висновків допустив суперечності, про що правильно зазначив у своїй касаційній скарзі прокурор.
За таких обставин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора задоволенню.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України, перевірити інші доводи, викладені в касаційній скарзі прокурора, і прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3