Справа № 367/9065/18
Провадження №1-в/367/38/2019
УХВАЛА
Іменем України
01 лютого 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
представник лікарні ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу, за заявою головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Київської обласної психоневрологічної лікарні № 2» про зміну виду застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на примусовому лікуванні у лікарні із звичайним наглядом, -
ВСТАНОВИВ:
Головний лікар Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2», звернувся до суду із заявою в якій просив змінити вид застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , який знаходиться на примусовому лікуванні з 29.09.2005 року на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області з стаціонарного лікування на амбулаторне лікування з обов`язковим наглядом лікаря за місцем проживання ОСОБА_6 ..
У судовому засіданні представник Київської обласної психоневрологічної лікарні № 2 пояснила, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин в стані неосудності. На даний час стан його здоров`я покращився і він не потребує стаціонарного примусового лікування у психіатричній лікарні, пояснила, що на даний час ОСОБА_6 може бути переведений на амбулаторне лікування з наглядом лікаря.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що заяву можливо задовольнити та змінити ОСОБА_6 вид застосування примусових заходів медичного характеру на амбулаторне лікування.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви головного лікаря.
ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав заяву лікарні та позицію свого захисника.
Заслухавши думку прокурора та захисника, лікаря та особи, щодо якої вирішується питання, вивчивши матеріали провадження, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про зміну примусових заходів медичного характеру здійснюється в порядку, передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 КПК України.
Так, судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29.09.2005р. до ОСОБА_6 було застосовано заходи медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарню із суворим наглядом.
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2012 року ОСОБА_6 змінено примусові заходи медичного характеру на примусове лікування у в психіатричному закладі з посиленим наглядом.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2017р. ОСОБА_6 замінено лікування в психіатричній лікарні у відділенні із посиленим режимом нагляду на примусове лікування в психіатричному відділені із звичайним режимом нагляду.
ОСОБА_6 прибув до Київської обласної психоневрологічної лікарні 11.08.2017 для примусового лікування.
Ухвалами Ірпінського міського суду Київської області від 22.01.2018р. та 01.08.2018р. ОСОБА_6 було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному закладі зі звичайним наглядом.
Згідно з актом психіатричного обстеження на хворого ОСОБА_6 від 31.01.2019 року, враховуючи стан хворого: критичне ставлення до скоєного правопорушення, відсутність порушень режиму, включення в трудові процеси в відділенні, відсутність конфліктів з хворими, має гарні стосунки з двоюрідним братом та рідною сестрою, комісія прийшла до висновку про те, що ОСОБА_6 потрібно змінити вид застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із звичайним наглядом на примусове амбулаторне лікування за місцем проживання.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.
Стаття 94 КК України містить три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: характер і тяжкість захворювання (медичний критерій); тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій); ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій).
Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Характер психічного захворювання, його форма, глибина, стійкість, особливості психічного стану і поведінки в період вчинення суспільне небезпечного діяння є провідною ознакою, яка визначає суспільну небезпеку психічно хворого. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст.12 КК України про класифікацію злочинів. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку: а) суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; б) психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих.
Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.
Пунктом 8 вищезазначеної постанови зазначено, що з огляду на вимоги статей 19, 94 КК України, до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Так, з матеріалів даного кримінального провадження, вбачається, що на даний час психічний стан здоров`я ОСОБА_6 покращився, знизилася суспільна небезпечність хворого і на даний час хворий не являє особливої небезпеки для оточуючих, про що також зазначив представник лікарні у судовому засіданні, а відтак, останньому може бути змінено застосування примусових заходів медичного характеру - переведений на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст. 95 КК України, ст.ст. 376, 514 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2» про зміну виду застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на примусовому лікуванні у лікарні із звичайним наглядом, - задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вид застосування примусових заходів медичного характеру з надання психіатричної допомоги у лікарні із звичайним наглядом в примусовому порядку на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 05 лютого 2019 року.
На ухвалу до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом 7 днів.

Суддя: ОСОБА_1