ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/319/18 Справа № 214/3515/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000318 від 10 лютого 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2018 та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за таких обставин. ОСОБА_5 , 10.02.2018, в період часу з 03-00 години до 11-00 години, діючи повторно, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, таємно, викрав майно, а саме: ноутбуку «Асус», чорного кольору. Вартість ноутбук «Асус» не визначалась, оскільки наданої інформації не достатньо для проведення дослідження - відсутні товарні характеристики виробу. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 викрав мобільний телефон марки «Нокіа» моделі RM 1133, вартість якого становить 416, 44 грн. Вищезазначене майно належало потерпілій ОСОБА_9 . Окрім того, того ж дня, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 викрав мобільний телефон марки «Samsung J 2», вартість якого становить 1541, 67 грн., в якому була сім-картка оператора зв`язку «Київстар», яка цінності для потерпілої не представляє та грошові кошти в розмірі 1000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_5 із викраденим майном з місця скоєного злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 завдано матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 416,44 грн. та потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 2541,67 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України яке є співрозмірним його діянням та особі.
В обґрунтування доводів скарги обвинувачений зазначив, що не оспорює висновків суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій. Апеляційна скарга вноситься ним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Вважає, що суд не врахував думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заявили, що претензій, як матеріального так і морального характеру не мають та просили суд суворо його не наказувати. Обставини, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання судом не встановлені. Вважає, що з урахуванням характеристик та обставин провадження, суд мав можливість та законні підстави призначити йому менш суворе покарання в межах санкції інкримінованого злочину. При цьому, на його думку, більш м"яке покарання без позбавлення волі, сприяло б його виправленню та попередження скоєння нових злочинів. Окрім того, звертає увагу, що на досудовому слідстві та при розгляді провадження у суді першої інстанції було порушено норми закону щодо права на захист, так як слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника -адвоката.

Заслухавши обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити та пом`якшити обвинуваченому покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, проаналізувавши доводи, які викладені в скарзі і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого злочину та доведеності вини ОСОБА_5 у його вчиненні, правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
За статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.
Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_5 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.
При обранні міри і розміру покарання суд, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості злочину вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 , який є середньої тяжкості, скоєний проти власності, ставлення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який визнав вину повністю, особу обвинуваченого, те, що він раніше судимий, вчинив новий злочини в період іспитового терміну, за місцем мешкання позитивно характеризується, на обліку у лікаря-нарколога не перебував, у лікаря-психіатра знаходився під наглядом з 2000 року з приводу порушення психологічного розвитку та у 2007 році знятий з нагляду по одужанню, за висновком досудової доповіді, визначено високий ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину.
Разом з тим, судом враховано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, що визнано як обставини, які пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він має стійкі соціальні зв`язки, проживає з цивільною дружиною, разом з нею виховує неповнолітніх дітей, працює, позитивно характеризується, а потерпілі не мають до нього претензій, самі по собі не можуть слугувати достатніми і переконливими підставами для пом`якшення обвинуваченому покарання.
З огляди на вищевикладене, зазначені обвинуваченим обставини судом першої інстанції враховані в сукупності з іншими обставинами, як вчинення злочинів так і обставинами, які характеризують особу обвинуваченого. Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка цьому.
Отже, на переконання колегії суддів, з врахуванням тяжкості злочину, скоєного проти власності, обставин і способу вчинення злочину, особи обвинуваченого, покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_5 в межах санкції інкримінованої йому статті ближче до мінімального розміру, без застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України, є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо зауваження обвинуваченого в скарзі на ненадання роз`яснень на його право на захисника, то такі твердження не є об`єктивними і дійсними.
Колегія суддів приймає до уваги, що згідно матеріалів кримінального провадження обвинуваченому як на досудовому розслідуванні, так і в суді першої інстанції роз`яснювалися його права і обов`язки відповідно до вимог статті 42 КПК України, у тому числі і право на захисника, однак заяв та клопотань від обвинуваченого ОСОБА_5 про надання йому захисника не надходило. Окрім того, в апеляційній інстанції обвинуваченому було забезпечено участь захисника, який не мав ніяких обмежень, ні в часі, ні в об`ємі надання кваліфікованої правової допомоги обвинуваченому.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_5 покарання з мотивів, які наведені в його апеляційній скарзі, оскільки судом першої інстанції призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4