Справа № 459/2238/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/42/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 13.03.2018р. щодо неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, громадянина України, учня 7-А класу НВК «СШ-колегіум» № 3 м. Червонограда, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у кримінальному провадженні № 0000842 від 23.05.2017р.

за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

неповнолітнього ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 13.03.2018р. щодо неповнолітнього ОСОБА_8 за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його батька ОСОБА_7 терміном на один рік.
Згідно даної ухвали суду неповнолітній ОСОБА_8 22 травня 2017 року близько 19 години, знаходячись біля під`їзду № 5 у дворі будинку по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно наніс йому кілька ударів, у тому числі правою ногою в область голови, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді садна нижньої губи, які по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись із даною ухвалою апеляційні скарги подали захисник ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог покликається на невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам ст. 370 КК України, оскільки така постановлена з порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Зазначає, що в обґрунтування винуватості неповнолітнього ОСОБА_8 та у спростування його показань щодо обставин подій, а також показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в ухвалі покладено лише показання самого потерпілого, показання друзів потерпілого - свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та дані слідчих експериментів з неповнолітніми свідками свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . При цьому, з інших досліджених у судовому засіданні доказів будь-яких безпосередніх відомостей щодо дій ОСОБА_8 та інших осіб не встановлено.

Вказує, що показанняпотерпілого, показання друзів потерпілого - свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та дані слідчих експериментів з неповнолітніми свідками потребували критичної оцінки, а відносно незацікавленості цих свідків, і відповідно й достовірності їх показань, виникають обґрунтовані сумніви. При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою, що дані показань цих свідків наданих у суді і на слідчих експериментах містять істотні розбіжності між собою, зокрема щодо кількості нанесених потерпілому ударів та механізму нанесення удару потерпілому ногою. Жодного аналізу показань даних свідків та аналізу відеозаписів слідчих експериментів в оскаржуваній ухвалі не наведено.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , які носять виправдувальних характер, мотивуючи тим, що останній є близьким товаришем ОСОБА_8 . При цьому, врахував пояснення свідків, які є друзями потерпілого та його однокласниками.

Наголошує, що дані витягу з історії хвороби, медичної карти стаціонарного хворого та висновку експерта № 77/2017 від 23.05.2017р. містять лише відомості про наявність у потерпілого тілесного ушкодження у вигляді забою нижньої губи правої половини обличчя і не містить будь-яких відомостей щодо особи чи осіб, які могли б заподіяти такі ушкодження.

При цьому, висновку експерта № 77/2017 від 23.05.2017р. містить лише припущення щодо можливості утворення такого тілесного ушкодження за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи.

Окрім того, стороною обвинувачення не представлено здобутих у результаті огляду місця події даних про виявлення на місці події крові чи будь-яких інших слідів , які б свідчили про те, що там було вчинено суспільно-небезпечне діяння. Будь-які дані щодо огляду місця події у матеріалах кримінального провадження відсутні і у судовому засіданні не досліджувались.

Вважає, що всупереч засаді презумпції невинуватості і забезпечення доведеності вини судом першої інстанції покладено в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 лише суперечливі за змістом докази та припущення експерта щодо можливих обставин виникнення у потерпілого тілесних ушкоджень.

В апеляційні скарзі законний представник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Вважає, що суд першої інстанції поверхнево дослідив фактичні обставини, не дотримався засад кримінального провадження і не надав належної оцінки, дослідженим у судовому засіданні доказам.

В апеляційній скарзі законний представник наводить доводи, які є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі захисника.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання його сина щодо обставин подій, посилаючись на те, що такі спростовуються показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , незважаючи на те, що їх показання щодо таких істотних обставин як кількість нанесених потерпілому ударів та механізм їх нанесення спростовуються між собою за змістом.

Вважає, що мав місце обвинувальний ухил при судовому розгляді, оцінка доказів у їх сукупності проведена неналежно, поверхнево з`ясовані обставини справи, не дотримано засад змагальності сторін та інше.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили такі задоволити, думку прокурора про безпідставність поданих апеляційних скарг, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наведеного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримані.

Згідно ч.1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі в оскаржуваній ухвалі, та прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення неповнолітнім ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Такий висновок суду першої інстанції мотивовано показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 22.05.2017р. близько 18 год. він із друзями знаходився у сквері біля ЗШ №2 у м. Червонограді. До них підійшла ОСОБА_12 із подругою ОСОБА_20 . У них із ОСОБА_21 виник конфлікт, який вона спровокувала. У ході сварки вона наносила йому удари ногою у спину, а потім рукою по обличчю. Він просив її припинити свої дії. Однак та не припиняла конфліктувати і він відштовхнув її від себе, від чого та зачепилась за бордюру та впала. Після цього вони всі пішли у двір його будинку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 також пішла з ними. Через кілька хвилин до них підійшов ОСОБА_8 з товаришем ОСОБА_22 . ОСОБА_8 почав з`ясовувати стосунки через те, що він образив ОСОБА_12 , після чого наніс йому один удар ногою в ніс та ще два удари рукою по обличчю.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно взяв до уваги наведені показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , оскільки такі у повній мірі узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які у судовому засіданні суду першої інстанції зазначили, що бачили, як ОСОБА_8 наніс не менше одного удару ногою в обличчя потерпілого ОСОБА_10 .
Окрім цього, факт вчинення неповнолітнім ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння щодо потерпілого ОСОБА_10 , за обставин наведених в оскаржуваній ухвалі, стверджується даними висновку експерта № 77/2017 від 23.05.2017р., копії витягу з історії хвороби, медичної карти стаціонарного хворого, з яких вбачається, що у потерпілого ОСОБА_10 було виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді забою нижньої губи правої половини обличчя.
Окрім цього, з протоколів проведення слідчих експериментів від 23.08.2017р. вбачається, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 у присутності батьків та понятих на місці події біля під`їзду № 5 по вул. Чорновола, 6 у м. Червонограді показали, як ОСОБА_8 наносив удар ногою в обличчя потерпілому ОСОБА_10 , а свідок ОСОБА_23 вказав, що удар був нанесений рукою.
За таких обставин, заперечення стороною захисту факту вчинення неповнолітнім ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння за обставин, встановлених судом першої інстанції, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами.
Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що суд першої інстанції, взявши до уваги показання потерпілого та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , не взяв до уваги показання неповнолітнього ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , колегія суддів вважає за необхідне відмітити наступне.
Згідно показань неповнолітнього ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , які у судовому засіданні суду першої інстанції зазначили, що ОСОБА_8 під час з`ясування стосунків із потерпілим ОСОБА_10 вдарив останнього один раз рукою по потилиці.
Разом з тим, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги такі показання, оскільки вони не підтверджуються матеріалами провадження та спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даними висновку експертизи, копії витягу з історії хвороби, медичної карти стаціонарного хворого, даними протоколів проведення слідчих експериментів від 23.08.2017р. за участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
При цьому, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно врахував, що свідок ОСОБА_11 є близьким товаришем ОСОБА_8 , прийшов на місце події разом із ним з`ясовувати відносини із ОСОБА_10 , та підтримує позицію ОСОБА_8 .
Щодо показань свідка ОСОБА_12 , то остання у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 22.05.2017 року вона гуляла із подругою ОСОБА_24 у сквері навпроти ЗШ №2 у м. Червонограді, де вони зустріли ОСОБА_10 .. У них виник конфлікт, у ході якого він вдарив її долонею по щоці, і вона впала. Вона йому ударів не наносила. Після цього її подруга зателефонувала до ОСОБА_8 і повідомила, що її вдарив ОСОБА_10 . Вона відразу пішла додому.
Як вбачається із даних показань, свідок ОСОБА_12 фактично не була очевидцем конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , оскільки, згідно вищенаведених її показань, після того, як її подруга зателефонувала до ОСОБА_8 і повідомила, що її вдарив ОСОБА_10 , вона відразу пішла додому.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанціїпри постановленні ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_8 належним чином з`ясував усі питання, передбачені ч.1 ст. 501 КПК України, та постановив ухвалу, яка, на переконання колегії суддів, у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг, які визнає необґрунтованими.
Підстав для скасування ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 13.03.2018р. щодо неповнолітнього ОСОБА_8 із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 13.03.2018р. щодо неповнолітнього ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4