Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

07 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні №0000411 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання вирішено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_5 у виді домашнього арешту з покладеними на нього обов`язками.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 5434 (п`ять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_5 допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвели до смерті потерпілого, при таких обставинах.

16 червня 2018 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем "Renault Megane", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Гагаріна в с. Вельбівно Острозького району Рівненської області, зі сторони смт. Гоща у напрямку м. Острог, зі швидкістю 60 км/год., в порушення вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, в момент виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу негайно не вжив та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, ведучи велосипед з причепом, на якому знаходилось сіно.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер під час транспортування до медичного закладу.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, який передбачає, що у разі виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду занадто суворим в частині призначення основного покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. Вважає вирок занадто суворим, а тому він підлягає зміні. Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що він визнав свою вину в повному обсязі, щиросердечно розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину та відшкодував шкоду для потерпілих. Просить взяти до уваги його позитивну характеристику, а саме те, що він на диспансерному обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті Острозької ЦРЛ не перебуває, не судимий. Крім того, зазначає, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час судового засідання просили суд призначити обвинуваченому покарання без реального позбавлення волі. Просить вирок Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року в частині призначеного покарання змінити, звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Також просить під час апеляційного розгляду дослідити докази, які характеризують його, як обвинуваченого, досудову доповідь Острозького РС з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області від 20.08.2018 року, розписки потерпілих про відшкодування шкоди та відсутність претензій морального та матеріального характеру, заяви потерпілих від 03.10.2018 року, протокол огляду місця події від 16.06.2018 року з додатками.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги, думку прокурора щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону України про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду та доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі та інших передбачених цим законом покарань, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, положення ст.75 КК України застосовуються лише у тому разі, коли для цього є відповідні законні підстави. Водночас, звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до положень ст.75 КК України є правом, а не обов`язком суду.

У відповідності до положень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності. Обставинами, що пом`якшують покарання є активне сприяння ОСОБА_5 розкриттю злочину та його щире каяття, відшкодування потерпілим завданої шкоди. Обставино, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, судом враховано, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальсті за порушення Правил дорожнього руху і був звільнений від відповідальності на підставі ст.75 КК України (а.к.п.195).

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, внаслідок якого настала смерть людини, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, колегія суддів вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК України немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах ч.2 ст.286 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, що при призначенні покарання необхідно врахувати, що його особу, позицію потерпілих, висновок органу пробації, те що потерпілий ОСОБА_8 порушував ПДР, обставини, що пом`якшують покарання не заслуговують на увагу, оскільки всі ці підстави були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Твердження обвинуваченого та захисника про те, що судом не взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 добросовісно виконував всі розпорядження як слідчого на досудовому слідстві, так і судді в судових засіданнях, не намагався втекти від правосуддя, не переховувався, не намагався чинити тиск на потерпілих, на думку колегії суддів не є підставами для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі положень ст.75 КК України.

Переконливих аргументів щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням ні обвинуваченим ОСОБА_5 , ні захисником ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції не наведено, а тому на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості, визнаються колегією суддів як безпідставні.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, внаслідок якого настала смерть людини, наявність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , та призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку колегії суддів, таке покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та підстав для його пом`якшення немає, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

с у д д і:

/ПІДПИС/ /ПІДПИС/ /ПІДП ИС/

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Згідно з оригіналом

Суддя Рівненського

апеляційного суду ОСОБА_1