Номер провадження 11-кп/788/161/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/10203/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 06 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу судді та застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки в судовому рішенні не роз`яснено, з яких саме причин відмовлено у задоволенні клопотання. Зазначає що його може бути звільнено по амністії у зв`язку з наявністю хвороб, визначених в законі.

18.09.2017 до Ковпаківського районного суду м. Сум надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», яке останній обґрунтував тим, що він засуджений за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки і підлягає звільненню від відбування покарання по амністії.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 06.10.2017 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про звільнення від покарання по амністії. Своє рішення суд вмотивував тим, що згідно п.«е» ст.9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні».

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду та задовольнити його клопотання про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань, а згідно ч.1 і ч.2 ст.86 цього Кодексу амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Розглянувши клопотання засудженого про звільнення його від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції послався на п.«е» ст.9 вказаного Закону та на ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» як на підставу відмови.

Разом з тим, вказаний висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.85 і 86 КК України та ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, оскільки суд не конкретизував норму закону про амністію, згідно якої засуджений не має право на звільнення від покарання.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 18.09.2017 засуджений ОСОБА_9 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотанням про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», не зазначивши конкретної норми цього закону, під дію якої він підпадає як засуджений.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_9 відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.08.2016, яким його засуджено за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, засудженому ОСОБА_9 у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) зараховано у строк відбуття покарання період з 04.07.2016 по 19.08.2016 як строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році», тобто станом на 07.09.2017, засуджений ОСОБА_9 відбув менше половини призначеного строку основного покарання та має захворювання, які передбачені у п.«г» ст.1 вказаного закону про амністію, а саме тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом МЮ України, МОЗ України від 15.08.2014 № 1348/5/572.

Однак, згідно ст.4 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у ст.1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_9 є особою, яка зазначена у п.«г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», засуджений за умисний злочин (ч.3 ст.185 КК), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, останній не підпадає під дію ст.4 цього Закону, так як на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» він відбув менше половини призначеного строку основного покарання, а тому відповідно і не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі цього закону про амністію.

На підставі викладеного, ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (п.1 ч.1 ст.413 КПК), а апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з цих підстав.

Після скасування судового рішення колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_9 у задоволенні його клопотання про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» і звільнення від покарання по амністії (п.4 ч.1 ст.407 КПК).

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 06 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і постановити нову ухвалу.

Відмовити засудженому ОСОБА_11 у задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4