Ухвала

12 вересня 2018 року
м. Київ
Справа № 725/3152/16-к
Провадження № 51-7699 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 квітня 2017 року та на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062,
встановила:
27 липня 2018 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду прокурор направив нову касаційну скаргу проте недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Так,вирок Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 квітня 2017 року та на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 прокурор просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Проте, подана скарга містить формальні посилання на підстави для скасування судових рішень із перебігом подій у провадженні та наведеною власною оцінкою обставин справи, однак у ній не зазначено, яких саме істотних порушення кримінального процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПК допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які можуть бути предметом касаційного розгляду.
Також, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ОСОБА_4 не наводить переконливих доводівдля скасування цих рішень з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставі, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Крім того, в порушення вимог ст. 414 КПК прокурор не обґрунтовує невідповідності призначеного судом ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, зокрема, не вказує у чому полягає його явна несправедливість.

Натомість, у касаційній скарзі прокурор вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежну, на його думку, оцінку доказів, що згідно з приписами статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3