ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/227/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/6217/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 30 травня 2018 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, особи без громадянства, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, без визначеного місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04 квітня 2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 18 червня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений від відбуття призначеного покарання на підставі пункту «б» ст. 4 Закону України «Про амністію»,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з моменту його фактичного затримання - з 05 квітня 2015 р.
Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року зараховано в строк покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 05 квітня 2015 р. по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком районного суду встановлено, що 04 квітня 2015 р. в період часу, приблизно з 00 год. до 01 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у дворі домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та його знайомим ОСОБА_9 на підґрунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 , наніс потерпілому ОСОБА_9 удар ножем, який знаходився у нього в правій руці, по голові, в область нижньої щелепи зліва, від чого потерпілий впав на землю.
Після чого між ОСОБА_10 , який знаходився поруч та намагався захистити потерпілого ОСОБА_9 , також виник конфлікт на підґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у формі спричинення тілесних ушкоджень, бажаючі їх настання, діючи умисно, наніс ОСОБА_10 ножем, який знаходився у нього в правій руці, один удар в ліве 7-ме міжребер`я, один удар в грудну клітину ліворуч по задньо-підпахвовій лінії в 8-ме міжребер`я та один удар по обличчю в виличну область зліва, спричинивши йому згідно висновку судово-медичної експертизи №264-А/15 від 24.04.2015 року наступні тілесні ушкодження: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівої легені та міжреберної артерії зліва, що супроводжувалися внутрішньо плевральним крововиливом, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння, крім того - поверхневе різане поранення обличчя в виличній області зліва, яке є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Після нанесення вказаних трьох ударів ножем потерпілому ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , побоюючись, що може бути затриманим сторонніми особами на гарячому, а також з метою приховання знаряддя вчинення злочину втік з місця вчинення злочину і позбавився ножа, яким наносив тілесні ушкодження.
Вказані дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачений в змінених доводах апеляційної скарги просить зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року;
-прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого; постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Мотивуючи скаргу вказав, що судом безпідставно перекваліфіковано дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 121 КК України, не враховано спосіб знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію. Вважає, що завдання кількох ударів потерпілому ножем свідчить про наявність у Беліцького умислу на заподіяння смерті ОСОБА_10 , яка в дійсності могла настати. Звертає увагу, що обвинувачений визнаний винним у вчиненні тяжкого злочину, який було вчинено із використанням ножа, наслідком злочину стало завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. При призначенні покарання судом не врахований характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини, що обтяжують покарання, дані, що характеризують особу ОСОБА_11 , який раніше судимий, не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, вину у вчиненні злочину не визнав.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу державного обвинувача; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 в її зміненій редакції та заперечували проти апеляції прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині обґрунтованості перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та правильності призначення покарання.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30.05.2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
При цьому, органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 за викладеними в обвинувальному акті обставинами було кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Мотивуючи зміну правової кваліфікації дій обвинуваченого у вироку, суд вказав, що наявність умислу у ОСОБА_11 на вбивство ОСОБА_12 під час розгляду справи в суді не доведено. При цьому враховані сукупність досліджених доказів, направленість умислу обвинуваченого, спосіб та знаряддя злочину, кількість ударів, характер та локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
За результатами встановлення обставин кримінального правопорушення та оцінки в сукупності досліджених під час судового розгляду доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство не спростовані, а його вина в замаху на вбивство не доведена відповідно критерію «поза розумним сумнівом», а тому кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за наслідками, які фактично наступили, тобто за ч.1 ст. 121 КК України, а не за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Апеляційний суд погоджується з даними висновками районного суду, вважає їх законними, обгрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Рішення суду першої інстанції про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно яких в будинку померлої матері, крім нього, на прохання ОСОБА_13 мешкали чоловіки на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . 03 квітня 2015 р. приблизно о 20 год., до нього приїхали ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які були його родичами, і ОСОБА_19 , який разом з ОСОБА_20 запропонували йому займатися телефонними аферами (шахрайством), а вони будуть сплачувати за нього комунальні послуги. На їх пропозицію він відмовився. Зазначені особи спробували його споїти. Він прикинувся, що п`є горілку, яку виливав, а вжив лише 200 грам пива. Потім зазначені особи поїхали, а він ліг відпочивати у кімнаті будинку. Приблизно опівночі, він почув розмову ОСОБА_20 з ОСОБА_10 по телефону, удав себе сплячим, оскільки раніше ОСОБА_21 , яка бажала заволодіти будинком, погрожувала йому, що міліція підкине наркотики чи знайде іншій спосіб його арештувати. Через кілька хвилин він сам передзвонив ОСОБА_10 і запитав, що йому потрібно, але від нього почув нецензурну лайку на свою адресу. В подальшому ОСОБА_15 заглядав у його кімнату щоб переконатися чи спить він, а потім він знов почув розмову ОСОБА_20 з ОСОБА_10 по телефону. Приблизно через пів години, він побачив, як ОСОБА_9 переліз через огорожу, на щось натрапив, впав, заплутався у винограднику, а потім відкрив ворота і підбіг до вікна. Він одягнувся і відкрив двері, але на порозі отримав від ОСОБА_22 , що стояв праворуч, три удари кулаком в область підборіддя, а від ОСОБА_10 з лівого боку удар у шию. Після чого його повалили на грядку обличчям вниз, і продовжили наносити удари ногами по тулубу. Він нащупав на грядці на землі якийсь предмет, думаючи, що це дерев`яна вітка, а насправді їм виявилися металеві старі ножиці у відкритому стані, якими він раніше обрізав рослини у дворі, схопив їх за лезо між перехрестям і з лежачого положення став розмахувати перед собою, обороняючись від нападників, коли останні його били. Потім він почав підніматися з землі, коли ОСОБА_16 наніс йому удар ногою по руці, в якій знаходилися ножиці, від якого його рука пішла назад, де в той час знаходився ОСОБА_10 . Він допускає, що міг, хаотично розмахуючи ножицями без мети потрапити у життєво важливі органи, нанести ненавмисні удари потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Після чого він піднявся з землі, пішов до будинку де також перебували ОСОБА_23 і ОСОБА_21 , яка ховала під курткою пістолет, яким сказав, щоб вони забиралися геть. Він побачив як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 самостійно вийшли з подвір`я. Після чого він також вийшов з будинку, пішов по вилиці, де побачив фари машини, подумав, що це міліція, та викинув ножиці у річку, а в подальшому прийшов додому, де поклав два кухонні ножі поряд з собою з метою самооборони. Вранці наступного дня він поїхав з братом в с. Цупівка Харківської області де і був затриманий працівники міліції. Вважав, що потерпілі самі собі спричинили тілесні ушкодження та просив перекваліфікувати його дії як перевищення меж необхідної самооборони. Крім того бачив, що потерпілий ОСОБА_10 живий, самостійно рухався, та обвинуваченому нічого не перешкоджало довести намір на вбивство потерпілого до кінця, якби цей намір у нього був. Ніхто його не зупиняв.
Показання потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких 03 квітня 2015 р. він з ОСОБА_24 і ОСОБА_25 та ОСОБА_26 приїхали ввечері на запрошення до обвинуваченого ОСОБА_27 , який є йому дядьком і показав стільці, які продає, однак ОСОБА_21 сказала, що вони мабуть крадені, тому відмовилися їх купувати. ОСОБА_8 в той час пив горілку, став до нього приставати і лаятися. Потім вони поїхали до сауни , де вночі пролунав дзвінок ОСОБА_10 від обвинуваченого, який наполягав на приїзді до нього. Після опівночі, 04 квітня 2015 р. вони вчотирьох приїхали до обвинуваченого, де хвіртка була не замкнута, а подвір`я освічувалось з ліхтаря на стовпі. ОСОБА_10 зайшов за будинок, жінки зосталися на подвір`ї, а він підійшов до дверей, з яких вийшов ОСОБА_8 з граючим телефоном, і відразу спробував нанести йому удар в голову. Він захватив своєю рукою руку нападника, а другою рукою прижав його голову до своїх грудей, щоб покласти на підлогу обвинуваченого, у якого в руці побачив ніж з червоною рукояткою та викидним лезом приблизно 12 см., який останній нещодавно купив за 100 грн. і постійно носив при собі у куртці. Обвинувачений націлився завдати удар ножом йому в голову, але він відхилився, тому ніж попав у підборіддя, а обвинувачений другий раз наніс удар та порізав його скроню. Він відступив, спіткнувся об газову трубу і впав, а обвинувачений наніс удар ножом, який прийшовся у надягнутий на його ногу кросівок. В цей час вибіг ОСОБА_10 , який відштовхнув ОСОБА_8 , котрий здійснив стрибок і наніс три удари ножем в ліву частину грудей, в область серця ОСОБА_10 . Потім він з переляку перескочив через огорожу на вулицю, де виявив кров у себе на підборідді. Далі на вулицю вийшов ОСОБА_10 , який відразу впав на землю і захрипів, а за ним обвинувачений, який вимовив, як він всіх ненавидить.
Показання потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 03.04. 2015, приблизно в 21 годині, вони приїхали щоб придбати стільці до обвинуваченого ОСОБА_8 у будинок АДРЕСА_1 . В той час ОСОБА_8 разом з мешканцями його домоволодіння вживав спиртні напої. Під час спілкування між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 виник конфлікт на грунті національності ОСОБА_28 , який є циганом і застосував прийом удушення до обвинуваченого. Після чого він, ОСОБА_9 , ОСОБА_29 і ОСОБА_30 приїхали до сауни , де згодом йому зателефонував обвинувачений з погрозами і вимагав приїхати для розмови. 04 квітня 2015 р., приблизно після опівночі ,вони учетвером приїхали до будинку обвинуваченого і зайшли у двір через хвіртку, поряд з якою завжди висів ключ. ОСОБА_9 пішов до ганку, а він до вікна щоб постукати. Потім він почув крик «Ай», відразу вибіг і при освітленні з вулиці побачив ОСОБА_8 , який намагався нанести ножем удари ОСОБА_9 . Він відштовхнув обвинуваченого та спробував вибити ногою ніж, але це не вдалось, при цьому захищаючись можливо міг заподіяти тілесні ушкодження обвинуваченому. Після цього він від ОСОБА_8 отримав два удари ножем ззаду в область ребер зліва, а третій удар - у скроню. Стверджував, що удари наносилися ножем, а не ножицями, при цьому обвинувачений висловився, як він всіх ненавидить.
Показання свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що 03.04.2015 р., приблизно в 21 годині вона з ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_26 приїхали до обвинуваченого, який разом з мешканцями його домоволодіння вживав спиртні напої. Приблизно через 20 хвилин, під час спілкування між ОСОБА_8 та її зятем ОСОБА_9 виникли непорозуміння і її зять прижав обвинуваченого, після чого вони поїхали до сауни, де відпочивали до опівночі. Після опівночі на телефон її співмешканця ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_8 , який лаявся, ОСОБА_12 просив його заспокоїтися та лягти спати, але обвинувачений наполягав на приїзді до нього. Вони вчотирьох приїхали до ОСОБА_8 , відкрили хвіртку ключем, який завжди висів на огорожі, та зайшли на подвір`я, яке освітлювалося з ліхтаря на стовпі. ОСОБА_12 пішов за будинок постукати у вікно, ОСОБА_9 підійшов до дверей, а вона з донькою залишилася біля альтанки. З будинку вийшов ОСОБА_8 із телефоном з якого грала мелодія, а в подальшому вона побачила блиск ножа в другій руці. Обвинувачений мовчки наніс удар ножем з темною рукояткою, який купив нещодавно, ОСОБА_9 у підборіддя, скроню, а в подальшому в ногу, тому що на кросівці вона бачила отвір від ножа. ОСОБА_9 впав на землю, біля газовою труби. В цей час із-за будинку вибіг ОСОБА_12 , який почав захищати ОСОБА_9 і між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 почалася боротьба, під час якої вони впали. ОСОБА_8 першим піднявся та наніс ОСОБА_12 з заду 2 удари ножем в область серця та легені, а в подальшому у скроню. Під час захисту ОСОБА_10 можливо наніс ОСОБА_8 якісь тілесні ушкодження. ОСОБА_9 , тікаючи від обвинуваченого, перестрибнув через огорожу на вулицю. Вона вбігла в будинок щоб розбудити квартирантів, після чого зайшов ОСОБА_8 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, запитав чого вони приїхали, на що вона відповіла, що він сам наполягав на цьому. В подальшому ОСОБА_9 вийшов з дому, зазначивши ОСОБА_10 як він його ненавидить та пішов до річки.
Показання свідка ОСОБА_23 , згідно яких в ночі 04 квітня 2015 р. ОСОБА_10 , який є їй вітчимом зателефонував ОСОБА_8 , який лаявся та погрожував і якому вітчим пропонував лягти спати, але обвинувачений зазначаючи, що це буде остання розмова наполягав на приїзді до нього. Вони біля часу ночі учетвером приїхали на автомобілі матері до будинку обвинуваченого і зайшли у двір через хвіртку, за допомогою ключа, який завжди висів на заборі. Подвір`я будинку освітлювалося з ліхтаря на стовпі. ОСОБА_10 пішов за будинок, її чоловік ОСОБА_9 підійшов до ганку, а вона з матір`ю залишилася біля альтанки. З будинку вийшов ОСОБА_8 з телефоном з якого грала мелодія, та правою рукою в якій знаходився ніж з темною рукояткою і лезом приблизно 10 см. наніс удар ОСОБА_9 у підборіддя, останній впав через лавочку і обвинувачений наніс удар ножем в скроню та в кросівок. З-за будинку вибіг ОСОБА_10 , відштовхнув обвинуваченого, у якого випав телефон та вони вдвох опинилися на землі. В подальшому ОСОБА_8 піднявшись, наніс ОСОБА_10 з заду зліва збоку 2 удари ножем в область ребер, а також третій удар у скроню. Коли ОСОБА_10 захищаючись, відштовхував обвинуваченого, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, то можливо наніс якісь тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Зазначені показання обвинуваченого, потерпілих та свідків вказують на відсутність у ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , а тому його дій слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.
Визначальним при цьому є те, що ОСОБА_8 , за наявності умислу на вбивство потерпілого, не мав перешкод для його реалізації та у разі дійсного наміру на позбавлення життя ОСОБА_10 мав можливість довести його до кінця, проте він цього не зробив, добровільно залишивши місце вчинення злочину. Саме тому, висновок районного суду про недоведеність стороною обвинувачення умислу на вбивство потерпілого є правильним, кваліфікація дій обвинуваченого за наслідками, що настали, вірною.
Позиція сторони обвинувачення щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України була предметом розгляду судом першої інстанції. При цьому, районний суд ретельно перевірив довід прокурора про наявність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого та дана позиція сторони обвинувачення не знайшла свого підтвердження, спростована об`єктивними даними кримінального провадження, що були встановлені належними, допустимими та достовірними доказами.
При цьому, слід зазначити, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.
У випадках, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі і смерті, вона не може бути притягнута до відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.
Зазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.
Оцінюючи довід апеляції прокурора про неправильне призначення ОСОБА_8 покарання, колегія суддів зазначає наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не має місця реєстрації, за місцем фактичного проживання характеризується негативно.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Враховуючи вказані обставини, районний суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України злочину у виді 7 років позбавлення волі.
Підстав для призначення більш суворого покарання, колегія суддів не вбачає у зв`язку з його справедливістю та відповідністю вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. Призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Наведене спростовує доводи апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року та з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, колегія суддів вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 весь час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням у строк відбування покарання з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, задовольнивши апеляційну скаргу обвинуваченого з її зміненими доводами.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції, які б тягнули безумовне скасування прийнятого рішення, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 із зміненими доводами задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 30 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 квітня 2015 року по 25 жовтня 2018 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: