Номер провадження: 11-сс/785/999/18
Номер справи місцевого суду: 522/6180/18 1-кс/522/6835/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий суддя: ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі:
представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
слідчого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора Іноземної компанії «TRANS HOLDINGS OVERSEAS S.A.» ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 10.04.2018 року, про арешт майна - судна «SEABRЕEZE» у кримінальному провадженні №0000060, внесеному до ЄРДР 13.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 240 КК України,
встановив:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 10.04.2018 року, було частково задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та запобігання корупції управління нагляду прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 про арешт майна і було накладено арешт на судно SEABREEZE (ІМО 9143312), що належить Trans-Services Maritime AGENCY LTD.

Директор Іноземної компанії «TRANS HOLDINGS OVERSEAS S.A.» ОСОБА_12 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою, стверджує, що арешт було накладено безпідставно, судно «SEABRЕEZE» не є речовим доказом, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 10.04.2018 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволене клопотання.

Заслухавши представників, які підтримали апеляційну скаргу, прокурорів і слідчу, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді районного суду та невиконання прокурором та слідчим суддею положень ст.ст.167, 168, 170, 171, 172, 173 КПК України, апеляційним судом встановлене таке.

Згідно з ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В ході апеляційного розгляду апеляційним судом встановлено, що клопотання прокурора не відповідає вказаним вимогам, на що слідчий суддя не звернув уваги.

Зокрема в клопотанні відсутні підстави і мета, відповідно до положень статті 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту судна «SEABREEZE» (ІМО 9143312), відсутні посилання на документи, які підтверджують право власності на вказане судно, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами цим судном.

З матеріалів провадження вбачається, що 13.03.2018 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.240 КК України (а.с.4).

При цьому в клопотанні прокурора зазначено, що протиправні дії, кваліфіковані за ч.3 ст.240 КК України, здійснювались судном «PECORA», судновласником якого, на момент анексії АР Крим, була компанія «Emerald Purple Shipping Ins» - прапор Російської Федерації.

Між тим, в клопотанні порушується питання про накладення арешту на інше судно - «SEABREEZE» (ІМО 9143312), що належить Trans-Services Maritime AGENCY LTD, при відсутності жодних відомостей щодо причетності судна «SEABREEZE» (ІМО 9143312) до вказаного кримінального провадження, його взаємозв`язку з судном «PECORA», а також відомостей стосовно того, чому саме і з яких підстав слід накласти арешт на зазначене судно.

Також всупереч вимогам ст.171 ч.2 КПК України, до клопотання не додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а резолютивна частина клопотання прокурора не містить способу арешту (заборона, обмеження розпорядження або користування майном) та порядку виконання ухвали.

Зазначені обставини залишились поза увагою слідчого судді, який без достатніх підстав вказав в оскарженій ухвалі, що власником судна SEABREEZE є Services Maritime AGENCY LTD, Office 2, 12/9 Lst Tekstilshikov str., 109390 Moscow, Russian Federation, при цьому не зазначивши, з чого це вбачається.

Крім того, в оскарженій ухвалі, як і в клопотанні прокурора, зазначено, що з середини травня 2015 року було зафіксовано кількість заходів судна-земснаряду PECHORA до портів «ТОТУ» після ймовірного завантаження піском в районі незаконного видобування: у 2015 році 64 заходів; у 2016 році 104 заходів; у 2017 році 105 заходів; у 2018 34 заходів.

Між тим, в судовому засіданні апеляційного суду сторона захисту вказувала на те, що власником судна «SEABREEZE» є компанія «TRANS HOLDINGS OVERSEAS S.A.», яка не має жодного відношення до судна «PECHORA» (ІМО 8714009), оскільки рішеннями Севастопольського апеляційного адміністративного суду і Окружного адміністративного суду АРК судновласником трюмного земснаряду «Печора» є ТОВ «ТД «Бетонстрой»».

Такі доводи директора Іноземної компанії «TRANS HOLDINGS OVERSEAS S.A.» ОСОБА_11 матеріалами провадження не спростовані.

Викладені обставини свідчать про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставина кримінального провадження, що, згідно з положеннями п.2) ч.1 ст.409, п.1) ч.1 ст.411 КПК України, є підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з п.1) ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

В порушення вимог ст.173 КПК України слідчий суддя в резолютивній частині оскаржуваної ухвали не вказав спосіб арешту (заборона, обмеження розпорядження або користування майном) порядку виконання ухвали.

Згідно з положеннями п.2) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Однак, апеляційний суд об`єктивно позбавлений можливості прийняти рішення за клопотанням прокурора про арешт майна з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання не відповідає вимогам ст.171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Враховуючи ті обставини, що слідчий суддя не виконав вимоги закону в цій частині, а клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті апеляційним судом, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне повернути клопотання прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених недоліків.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга директора компанії «TRANS HOLDINGS OVERSEAS S.A.» ОСОБА_13 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 131, 132, 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу директора компанії «TRANS HOLDINGS OVERSEAS S.A.» ОСОБА_13 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, від 10.04.2018 року, про арешт майна - судна «SEABRЕEZE» у кримінальному провадженні №0000060, внесеному до ЄРДР 13.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 240 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою повернути процесуальному керівнику прокурору відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та запобігання корупції управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 клопотання про арешт майна - судна «SEABRЕEZE» у кримінальному провадженні №0000060, внесеному до ЄРДР 13.03.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 240 КК України, для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2