Суд
Ухвала
Іменем України
2 травня 2018 року
м. Київ

Справа № 580/1227/16-к
Провадження № 51- 1195 ск 18

Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року щодо нього,

встановив:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 листопада 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У зазначений строкзасуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з повторною касаційною скаргою, у якій просить скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду, а матеріали провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з нововиявленими обставинами. При цьому посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, однобічність і неповноту досудового і судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником копії судових рішень, дійшов висновку про те, що скаргу ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.

Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам п.п.4, 5 ч.2 ст.427 КПК України (далі ? КПК), згідно яких касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
При цьому, в ухвалі від 1 листопада 2017 року зазначено, що суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПКперевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тому, заперечуючи законність вироку та ухвали, скаржник має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПКє підставами для зміни чи скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. Проте всупереч вимогам ст. 427 КПК у поданій короткій скарзі засудженим не наведено обґрунтування незаконності вироку та ухвали й необхідності їх скасування чи зміни на підставах, передбачених ч.1 ст.438 цього Кодексу, з огляду на положення статей 412-414 вказаного Кодексу. Крім того, викладені засудженим альтернативні вимоги не узгоджуються з правилами ст. 436 КПК, якою визначено ті рішення, які вправі прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
На думку Суду, зі змісту поданої на усунення недоліків повторної касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а матеріали провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з нововиявленими обставинами. Провадження за нововиявленими обставинами визначено Главою 34 КПК, проте в суді першої й апеляційної інстанцій не ставилось питання про перегляд судових рішень саме за нововиявленими обставинами.

Така вимога скаржника до суду касаційної інстанції не узгоджується з повноваженнями Верховного Суду, визначеними положеннями ст.436 КПК та Главою 32 КПК, яка передбачає провадження у суді касаційної інстанції.

Засуджений ОСОБА_4 у скарзі зазначає також про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які допущені при допиті його працівниками поліції без присутності захисника та під час проведення слідчих дій. Однак, при цьому ним не наведено належних правових обґрунтувань про те, у яких саме слідчих діях і в якому процесуальному статусі він перебував під час їх проведення, та яким чином ці порушення перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

При цьому засуджений також вказує на те, що суд неправильно кваліфікував його дії за статтею КК України, але не зазначив доводів, яка саме стаття кримінального закону неправильно застосована та в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, засуджений ОСОБА_4 посилається на невідповідність призначеного судом покарання, але при цьому не вказав жодних обґрунтувань, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Водночас, засуджений ОСОБА_4 також вказує на однобічність і неповноту досудового і судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно із положеннями ст.433 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

На думку Суду, враховуючи зазначене, засуджений ОСОБА_4 не усунув у повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі касаційного суду від 1 листопада 2017 року, в наданий Судом строк п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .

На підставі п.1 ч.3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

З урахуванням наведеного, повторна касаційна скарга ОСОБА_4 подана без додержання вимог, передбачених ст.427 КПК України та підлягає поверненню.

Керуючись ст.429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року щодо нього повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3