АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шанкір Азербайджан, громадянина Азербайджану, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, проживаючого згідно договору оренди за адресою; АДРЕСА_2
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК Україниза апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду ОСОБА_7 12.01.2018 року приблизно в 01 год. 30 хв., знаходячись за адресою:просп. Маяковського, 63/2 в м. Києві, з корисливих мотивів вчинив напад на громадянина ОСОБА_10 з метою заволодіння чужим майном поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, внаслідок чого заволодів майном останнього, а саме: мобільним телефоном марки «Huawei» вартістю 3383,33 грн., з сім-картами операторів мобільного зв`язку «lifessell» та «Vodafone Україна» та грошовими коштами в сумі 200 грн., після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості проситьзмінити вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 65, 66 КК України та положень Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року. При цьому зазначає, що суд безпідставно не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, зокрема усунення обвинуваченим заподіяної шкоди, який добровільно повернув належні потерпілому грошові кошти та телефон, що можна розцінити як сприяння розкриттю вчиненого ним злочину.

Також апелянт звертає увагу, що під час розгляду даної справи як потерпілий, так і прокурор просили суд застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, що в даному випадку не суперечить вимогам кримінального законодавства, а тому виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без його ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги щодо достатності підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням; пояснення обвинуваченого, який просив застосувати до нього положення ст. 75 КК України, врахувати стан його здоров`я, а також те, що у скоєному він щиро розкаявся; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за визнаних судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ст. 50 К України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, не працює, не має постійного місця проживання на території України, його вік, наявність на утриманні неповнолітньої дитини 2014 року народження, конкретні обставини кримінального правопорушення, вид та вартість майна, яким заволодів ОСОБА_7 , сплату потерпілому компенсації за спричинену шкоду, відсутність з боку потерпілого матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого та його думку щодо призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, щире каяття ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги, що закон визначає принцип індивідуалізації покарання і держава, вважаючи покарання виправним, превентивним засобом, використовує не надмірні, а лише необхідні заходи та враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , який вчинив злочин вперше, щиро розкаюється у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину 2014 року народження, відсутність з боку потерпілого матеріальних і моральних претензій та його думку щодо призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який з 21.05.2018 року по 30.05.2018 року знаходився на лікуванні в умовах щелепно-лицьового відділенні Київської міської клінічної лікарні № 12 з діагнозом: гострий гнійний одонтогенний гайморит зліва, ускладнений флегмоною очниці та лівої половини обличчя, проведено розтин флегмони та видалення 26 зуба, з призначенням оперативного втручання гайморотомія, проведення якого, згідно довідки ДУ «Київський слідчий ізолятор», в умовах медичної частини Київського слідчого ізолятора не можливо, колегія суддів вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, але під наглядом уповноваженого органу з питань пробації, а тому вважає застосувати положення ст.ст. 75,76 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки.

За наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання зміні, шляхом застосування вимог ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити .
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 187 КК України змінити.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2018 року за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3