Провадження № 1-кп/638/431/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю:

прокурора - ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

секретаря - ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004238, внесеному до ЄРДР 30.08.2016 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України

Встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289 КК України.

Ухвалами слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому ухвалами суду запобіжний захід відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено.

Прокурор в судовому засіданні подав письмове клопотання про продовження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку тримання під вартою оскільки вважає, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та перешкодити встановленню істини по справі, крім того, продовжують існувати ті ризики, які було враховано слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання та просила суд врахувати той факт, що письмові клопотання прокурора про продовження строк тримання під вартою виготовлені під копірку, її підзахисний в м. Харкові має на праві власності квартиру, одружений та має дитину , до взяття під варту був ФОП та мав офіційні джерела доходів . Також просила прийняти до уваги той факт, що прокурором перераховані всі ризики, які вказано в статті КПК України, однак вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника , заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що ризиків, передбачених нормою ст. 177 КПК України, не існує.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного та позицію захисника ОСОБА_5 , просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які на нього покладені, запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими інкримінує мого їм злочину , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватим у скоєні інкримінує мого злочину, приймає до уваги, дані про особу останніх. Так, ОСОБА_8 , згідно даних обвинувального акту, в силу ст. 89 КК України не судимий, являється фізичною особою підприємцем, одружений, утриманців не має. ОСОБА_9 , згідно даних обвинувального акту, в силу ст. 89 КК України не судимий, до моменту затримання офіційно не працював, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків в м. Харкові та в м. Києві, є тимчасово переміщеною особою, суд не вбачає можливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених у разі застосування до них більш м`якого запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто з метою запобігання спробам: переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані обставини судом враховані при продовженні запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Продовжуючи обвинуваченим міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, та вважає що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому проживають.

Згідно даних матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені обвинувачуються у скоєні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, стан здоров`я не перешкоджає перебуванню в місці попереднього ув`язнення.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд приходить до висновку, що при наявності обґрунтованої підозри, та міри покарання, яка може загрожувати, обвинувачені можуть переховуватися від суду. Таким чином, суд доходить висновку, що існує ризик втечі обвинувачених та ухилення від правосуддя.

Також суд врахував практику ЄСПЛ, а саме те, що оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови § 58).

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який , тому що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час є неможливе, через те, що ризики не зменшилися, а тому , доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволення , для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду справи суд продовжує строк тримання під вартою на 60 діб, який відраховувати з 21 липня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 331 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 21 липня 2018 року, тобто до 18 вересня 2018 року .

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 21 липня 2018 року, тобто до 18 вересня 2018 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3