Справа №584/1089/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/702/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білопільського районного суду Сумської області, від 8 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 8 грудня 2016 року Путивльським районним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 3; 309 ч. 1; 70; 75; 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом 2 х років іспитового строку;

2) 15 листопада 2017 року Путивльським районним судом Сумської області за ст. ст. 263 ч. 1, 71 КК України до покарання зміненого ухвалою Апеляційного суду Сумської області, від 29 березня 2018 року, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу на суму 850 грн. та, на підставі ст.ст. 71; 72 ч. 3 КК України, за сукупністю вироків, визначене покарання у виді штрафу на суму 850 грн. та покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області, від 8 грудня 2016 року, у виді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом 2 х років іспитового строку, виконувати самостійно,

визнано винним за ст. 309 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. ст. 70 ч. 4; 72 ч. 3 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, визначено за цим вироком покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та за зміненим ухвалою Апеляційного суду Сумської області, від 29 березня 2018 року, вироку Путивльського районного суду Сумської області, від 15 листопада 2017 року, у виді штрафу на суму 850 грн. та, у виді позбавлення волі на строк 3 роки з звільненням від його відбування з випробуванням на протязі 2 років іспитового строку призначеного за вироком Путивльського районного суду Сумської області, від 8 грудня 2016 року, які виконувати самостійно.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений в тому, що він у точно невстановлений день в червні 2017 року на смітнику в кінці присадибної ділянки, розташованої по вул. Монастирській, буд. 23 в м. Путивль Сумської області, з дикоростучих рослин коноплі зірвав одну гілку, чим незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту. У цей же день зірвану гілку коноплі ОСОБА_7 приніс за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_1 та поклав її сушитися на вішалку для одягу в коридорі будинку без мети збуту.

11 серпня 2017 року при проведенні огляду домоволодіння АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, маса якої у перерахунку на суху речовину становить 6,78 г.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він, не оспорюючи висновки суду щодо встановлення його винуватості у вчиненому та кваліфікації його дій за ст. 309 ч. 2 КК України, ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання, шляхом застосування ст. 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що суд, призначаючи йому покарання, не в повній мірі врахував, що він визнав свою вину в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, надавав об`єктивні та правдиві покази, активно сприяв розкриттю злочину та, що від злочину відсутні тяжкі наслідки.

Зазначає обвинувачений й про те, що він задовільно характеризується за місцем проживання, має незадовільний стан здоров`я, а те, що він раніше судимий, на його думку не є підставою для призначення покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів, здійснюючи апеляційний розгляд у межах поданої апеляційної скарги, вважає, що суд на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та правильно кваліфікував його дій за ст. 309 ч. 2 КК України.

Оскільки вказані висновки суду ніким з сторін кримінального провадження не оскаржуються, колегія суддів не знаходить підстав для сумніву в законності вказаних висновків суду.

Колегія суддів не може погодитись з мотивами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом при ухваленні вироку не в повній мірі було враховано пом`якшуючі покарання обставини, а саме його щире каяття у вчиненому, активне сприяння ним розкриттю злочину та відсутність настання тяжких наслідків від його вчинення.

Колегія суддів, дотримуючись вимог ст. 404 КПК України, не обговорюючи питання щодо законності рішення суду про визначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, вважає, що при вирішенні питання про призначення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 виду та міри покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 ч. 2 КК України, судом були дотримані вимоги ст. 65 КК України.

Так, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом було враховано, що ОСОБА_7 характеризується задовільно, визнав вину у вчиненому, у той же час, є особою схильною до вчинення злочинів.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, давали суду підстави призначити ОСОБА_7 мінімальне за розміром покарання, визначене санкцією ст. 309 ч. 2 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Мотиви апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення йому іншого, менш суворого покарання, шляхом застосування положень ст. 69 КК України, на думку колегії суддів, не є достатніми для визнання їх обґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 , будучи судимим, в тому числі і до позбавлення волі, на шлях виправлення не стає, знову вчиняючи кримінальні правопорушення.

Крім того колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки є для ОСОБА_7 тим покаранням, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особі та обставинам, що пом`якшують покарання, а також тим покаранням, яке буде сприяти виправленню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, у зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Білопільського районного суду Сумської області, від 8 травня 2018 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з у той же строк з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4