Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/236/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 286 (215) Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 року. Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_10 ,

розглянв у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 35 днів, з 16 год. 40 хв. 07 червня 2018 року до 16 год. 40 хв. 12 липня 2018 року.
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2018 року задоволено клопотання слідчого погодженого з прокурором та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що досудовим слідством ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_9 підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.05.2018 з додатками, відповідно до якого зафіксований місце зіткнення, а саме на зустрічній смузі руху для автомобіля під керуванням ОСОБА_9 (а.с. 9-26), протоколом огляду місця події від 12.05.2018 з додатками, відповідно до якого оглянуті тіла загиблих в результаті ДТП осіб (а.с. 27-32), протоколом допиту свідка від 20.05.2018 року, про порушення ОСОБА_9 ПДР, перевищення швидкості, виконання небезпечного маневру, обгону із виїздом на зустрічну смугу руху та зіткнення із іншим автомобілем, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Кримінальне правопорушення, у вчинені якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_11 відносяться до категорії тяжких, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до 10 років. ОСОБА_9 підозрюється у вчинені злочину внаслідок якого загинули людини, двоє з яких малолітні діти та ще двоє отримали тілесні ушкодження. У зв`язку з зазначеним слідчий суддя дійшов висновку, що запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, неможливо при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, більш м`якого ніж тримання під вартою.

У апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді від 07 червня 2018 року та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді застави або інший вид не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вимог зазначив, що слідчий суддя помилково дійшов висновку про обґрунтованість підозри, наявності підстав існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливості застосування більш м`якого заходу відносно підозрюваного.

Крім того, слідчим були зазначені у клопотанні лише джерела доказів, а не самі докази, що самі по собі не підтверджують обґрунтованість підозри.
По-друге, вина (про що зазначає слідчий), є складовою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення (психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, її наслідків, виражене у формі умислу або необережності - ст. 23 КК України). Її наявність або відсутність встановлюються при розгляді справи судом по суті.
По-третє, слідчий був зобов`язаний надати слідчому судді виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Аналіз змісту протоколу огляду місця події від 12.05.2018 та фототаблиці до нього ні яким чином не дають відповіді щодо швидкості руху обох транспортних засобів до моменту зіткнення, відстані між ТЗ на момент виникнення небезпеки, місця контактування транспортних засобів, причинно-наслідковий зв`язок між діями обох водіїв та суспільно- небезпечними наслідками цих дій. Слідчому судді та стороні захисту не було надано навіть схеми місця ДТП, хоча в самому протоколі огляду місця події є посилання на неї (ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 105 КПК «Додатки до протоколів).
Також вказав, що органи досудового розслідування не надали слідчому судді достатніх доказів наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчий суддя, в свою чергу, допустив помилку в оцінці таких ризиків.
Натомість сторона захисту на підставі наданих слідчому судді матеріалів стверджує наступне. ОСОБА_9 має постійне місце проживання та роботи, на його утриманні знаходиться вся його родина, в тому числі, двоє малолітніх дітей. Без його допомоги належне існування та утримання сім`є є фактично неможливим, про що він розуміє і не має намірів переховуватися від слідства та суду. Окрім того, стан його здоров`я, отримані травми в результаті ДТП, необхідність довготривалого лікування виключають можливість вільного переміщення. Натомість органи досудового розслідування не привели доказів, що свідчать про протилежне (докази та їх джерела визначені ст. 84 КПК країни).
Разом з тим, органи досудового розслідування не надали суду доказів, а лише висловили припущення, що підозрюваний ОСОБА_9 буде в подальшому перешкоджати кримінальному провадженню. У підозрюваного відсутні будь-які наміри здійснювати такі дії.
Крім того, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_9 кримінального правопорушення викликає сумнів, про що зазначено вище, є передчасним висновок органів досудового розслідування про те, що лише ОСОБА_9 має відповідати за вчинення кримінального правопорушення, яке потягло тяжкі наслідки.
Тяжкість покарання, що визначене санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, не тягне обов`язковість застосування до підозрюваного ОСОБА_9 надмірного запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.
Також підозрюваний має наміри здійснити відшкодування завданої матеріальної шкоди та моральної шкоди, всі витрати на поховання в сумі 85 000 грн. відшкодовані ним в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляцію, висновок прокурора та представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З клопотання слідчого та матеріалів справи вбачається, що досудовим слідством здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000084, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України у вчинені якого 13.05.2018 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру та якого відповідно протоколу затримано 13 травня 2018 року о 00:55 год.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, передбачених кримінальним процесуальним законом України.
Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд саме на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, викладені в п. п. 1-11 ст. 178 цього Кодексу, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.
Зазначених положень діючого законодавства слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали було дотримано не повністю.
Як вбачається із наданих суду матеріалів справи слідчий у поданому до суду клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_9 після одужання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя посилався на вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, тяжкість злочину за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
Також слідчий суддя послався на наявність ризиків, передбачених:
- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість ухилятись від кримінальної відповідальності враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у якому він підозрюється та майновий стан підозрюваного який отримував заробітки на різних роботах;
- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які ще в судовому засіданні не допитувалися;
- п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення проти безпеки дорожнього руху, оскільки підозрюваний неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності з яких 10 разів за перевищення обмежень швидкості руху.
Колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні як слідчого так і слідчого судді ризики, як мета застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є загальними, не підтверджені взагалі будь-якими доказами і ґрунтуються лише на одних припущеннях.

Протилежного як слідчим у клопотанні так і прокурором під час апеляційного перегляду справи певними доказами не спростовано.

Дійшовши такого висновку колегія суддів враховує наступне.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що підозрюваний має намір переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а саме придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна тощо.

Не підтверджено намір підозрюваного про те, що він незаконно впливає на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а саме погрози, підкупу, умовляння свідків і потерпілих, схилення їх до дачі неправдивих показань, вплив на спеціалістів та експертів тощо.

Не підтверджено намір підозрюваного про те, що він будь-яким іншим чином перешкоджає кримінальному провадженню - спроби викрадення, знищення фальсифікації речових доказів і документів, інше.

Також не підтверджено наміри підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявність інформації, отриманої в результаті проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій про вчинення особою протиправної діяльності (підготовку до вчинення кримінального правопорушення, придбання предметів для цього), наявність попередніх судимостей, зв`язки з антигромадськими елементами, надходження до правоохоронних органів заяв та повідомлень про те, що особа здійснює підготовку до нового кримінального правопорушення.

Посилання слідчого судді на можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення оскільки ОСОБА_9 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності з яких 10 разів за перевищення обмежень швидкості руху колегія суддів не може враховувати як належний ризик. Так, відповідно положень ч.1 ст. 88 КПК України докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального правопорушення, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими.
Щодо вимог і допущених порушеннях обґрунтування попереднього ув`язнення, обов`язковості наведення конкретних мотивів, недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, обґрунтованої підозри, ризикам переховування, перешкоджання здійсненню правосуддя, вчинення нових злочинів, детально викладено в рішеннях Європейського суд у справах «Бойченко проти Молдови» 11 липня 2006 року, «Алєксандр Макаров проти Росії» 15217/07, 12 березня 2009 року, «Мамедова проти Росії» 7064/05, 1 червня 2006 року, «Лабіта проти Італії» 6 квітня 2000 року, «Каучор проти Польщі» 3 лютого 2009 року.

Слідчим суддею належним чином не було прийнято до уваги ті обставини, що підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, має родину яка утримується за його рахунок в тому числі двоє малолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Зазначене свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_9 .
Враховуючи надані стороною обвинувачення матеріали на підтвердження конкретних дій підозрюваного під час інкримінованого правопорушення, апеляційний суд вважає, що, в порушення ст. 194 ч.1 п.3 КПК України, стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів недостатньо для запобігання ризикам, встановленим судом. Прокурором та слідчим не доведено достатніх підстав, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно ж до практики Європейського суду з прав людини, судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин, зокрема ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції. Саме така правова позиція ЄСПЛ знайшла своє відображення у справі "Белевитський проти Росії", 1 березня 2007 року пункти 111 112.
Як вбачається з клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного, та доводів сторони обвинувачення щодо можливості задоволення клопотання, прокурором не наведено реальності обґрунтувань щодо неможливості забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків при застосуванні до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. В свою чергу слідчий суддя під час розгляду клопотання, формально зазначивши про врахування обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, пославшись на тяжкість інкримінованого правопорушення, перечисливши ризики дав їм аналіз без відповідно підтверджуючих доказів та прийшов до висновку про недоцільність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Така позиція слідчого судді суперечить практиці Європейського суду з прав людини, адже відповідно правовій позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), де сказано, що «при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів».
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника стосовно порушень кримінального процесуального закону слідчим та слідчим суддею знайшли своє підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням згідно п.2 ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції.

Розглядаючи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_9 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, за попередньою кваліфікацією ч. 3 ст. 286 КК України та з метою забезпечення на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання ОСОБА_9 його процесуальних обов`язків, стосовно нього слід обрати запобіжний захід.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, при обрані підозрюваному запобіжного заходу колегія суддів враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, має родину яка утримується за його рахунок в тому числі двоє малолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що достатнім чином вказує на його сталі соціальні зв`язки.
Відповідно матеріалів справи ОСОБА_9 підозрюється у вчинені порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування автомобілем, внаслідок якого загинули люди, двоє з яких малолітні діти та ще двоє отримали тілесні ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Кримінальне правопорушення, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_9 відноситься до категорії тяжких, однак в цілому цей злочин визнається необережним.

Колегія суддів враховує, що відповідно зазначених вище ряду рішень Європейського суду з прав людини, посилання на тяжкість кримінального правопорушення, саме по собі не є достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно довідки КЗ «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка», ОСОБА_9 знаходився в реанімаційному відділенні даного закладу куди поступив з місця ДТП 12.05.2018.

Згідно виписки із медичної картки хворого № 8748, ОСОБА_9 з 22.05.2018 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в тора кальному хірургічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні з діагнозом: Поєднана травма. Закрита травма грудної клітини 12.05.18р. Перелом 6,7,10 ребер зліва. Перелом тіла грудини в області нижньої третини. Перелом поперечного відростку 1.1 зліва. Двобічна контузія легень з локалізацію травматичних уражень 1 ступеню в нижніх долях. Малий лівобічний травматичний гемоторакс. Відкритий перелом-вивих правої таранної кістки. Стан після відкритого вправлення та металоостеосинтезу шпицею 12.05.18р.Закритий багато уламковий перелом в середній третині лівої малогомілкової кістки. Рвана рана в області лівого колінного суглобу. Закрита травма живота. Субкапсулярна гематома селезінки. Постгеморагічна анемія середнього ступеню важкості. На даний час стан хворого ОСОБА_9 середнього ступеню тяжкості, він потребує стаціонарного лікування, орієнтовні строки якого непередбачувані.

Відповідно довідки наданої Кропивницькою установою виконання покарань (№14) від 18.06.2018, враховуючи виписку медичної картки хворого № 8748, з урахуванням виділених коштів на лікування, укомплектованості штату медичної частини, надання ОСОБА_9 медичного спеціалізованого лікування в умовах установи неможливо за відсутності фахівців та за неможливості здійснювати належний нагляд (огляд) за таким рівнем ушкоджень.

Також колегія суддів враховує, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а самі по собі вказані як в клопотанні слідчого так і в ухвалі слідчого судді ризики, які взагалі не підтверджені відповідними доказами, не можуть бути достатньою підставою для задоволення клопотання слідчого щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів також враховує особу підозрюваного, його стан здоров`я та необхідність проведення ряду операцій, сталі соціальні зв`язки підозрюваного, довідку Кропивницької установи виконання покарань (№14) про неможливість утримування підозрюваного за його станом здоров`я в даній установі, відшкодування шкоди в сумі 85000 грн. на поховання потерпілих, наміру підозрюваного в подальшому відшкодовувати шкоду потерпілим, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення з необережності.

Із врахуванням зазначеного вище, обставин справи, особи підозрюваного, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст. 177 КПК України та, що прокурором не доведено недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що на час досудового розслідування підозрюваному можливо не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Беручи до уваги також правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваної, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого та можливості застосування у даному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Згідно ст. 181 ч.ч.1-2,6 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись статями 181, 376, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2018 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, до 13 липня 2018 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 такі обов`язки:

- заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_9 з`являтися по місцю його проживання АДРЕСА_1 та вимагати від підозрюваного усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування з потерпілим (потерпілими) та свідками в даному кримінальному проваджені, за винятком участі в процесуальних діях і в суді.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підозрюваного ОСОБА_9 звільнити з під варти негайно.

Контроль по виконанню ухвали покласти на начальника Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області з направленням копії ухвали для виконання та негайного постановлення на облік підозрюваного ОСОБА_9 для здійснення контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді підписи
Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2