Дата документу Справа № 336/6804/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 336/6804/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/1264/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 08 серпня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2018 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000063за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Якимівка, Якимівського району, Запорізької області, громадянки України, освіта - вища, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

В провадження Комунарського районного суду м. Запоріжжянадійшов обвинувальний акт, складений за результатами розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України.
У підготовчі судові засідання, захисник заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, вказуючи на невідповідність обвинувального акту вимогам, які звичайно висувають до офіційних документів, так як примірник обвинувального акту, отриманий стороною захисту, не був скріплений печаткою; порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, так як фактичні обставини не конкретно викладені в обвинувальному акті; ігнорування органом досудового розслідування та прокурором базових, засадничих принципів правового регулювання діяльності у сфері охорони здоров`я. Тобто, на думку захисника ОСОБА_8 фактично за змістом обвинувального акту ОСОБА_7 вимушена захищатися, спростовуючи не конкретні факти і докази, а суцільні вигадки прямо заінтересованих у справі осіб, яким надано кримінально-процесуального вигляду, пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права на захист.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд, вказавши про не конкретизацію формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , а саме нерозкриття поняття багаторазового залишення дітей без нагляду, причинного зв`язку між діями обвинуваченої та настанням тяжких наслідків, прийшов до висновку про порушення права на захист та викладення формулювання обвинувачення у обвинувальному висновку у суто загальній формі, що є порушенням п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України і унеможливлює проведення судового розгляду кримінального провадження з досягненням його завдань та із застосуванням до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими. Крім того, в порушення вимог ст. 314 КПК України, суд під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки обставин кримінального правопорушення, правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , та піддав сумніву правильність викладення прокурором фактичних обставин вчиненого обвинуваченим злочину. Вважає, що неконкретність обвинувачення не є підставою для повернення обвинувального акту. Крім того, щодо порушення права на захист обвинуваченої, зазначає, що ОСОБА_7 була проінформована про характер і причини обвинувачення, мала час і можливість, необхідні для підготовки то захисту, що узгоджується та відповідає вимогам ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і питання щодо доведеності вини у підготовчому судовому засіданні не вирішується. Вважає, що вказані обставини не можуть бути безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки суд, керуючись загальними принцами кримінального закону, у випадку доведеності обвинуваченого, може сам дослідити та визначитися з кваліфікацією дій в рамках сформованого обвинувачення органами досудового розслідування та прокурором. Та звертає увагу на положення ст. 338 КПК України, оскільки в процесі судового розгляду прокурор вправі уточнити обвинувачення чи сформулювати нове, змінивши попереднє. Просить ухвалу скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачена ОСОБА_7 зазначає про сфабрикованість та замовленість цієї справи, просить відхилити апеляційну скаргу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, захисника та обвинувачену, які висловили заперечення вимогам апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, за змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, за результатами підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку його невідповідності вимогам КПК України, які визначені в ч.ч.1-3 ст.291 КПК України.

Як зазначено в ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність вимогам процесуального законодавства обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не відповідає фактичним обставинам справи.

Підстави для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є такими, що суперечать вимогам ст. 291 КПК України.

Як вказують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, перелік яких є вичерпним.
Зокрема, п. 5 вказаної норми зазначає, що обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору для усунення виявлених недоліків обвинувального акта, суд послався на те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 є неконкретизованим, чим порушено право обвинуваченої на захист.
Проте, на переконання колегії суддів, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вказана обставина не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам кримінального процесуального закону, зокрема приписам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 .
Зміст обвинувального акту свідчить, що прокурор виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими.
Висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд, при постановленні оскаржуваної ухвали та визначенні обсягу висунутого прокурором обвинувачення, як неконкретного, вийшов за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні та фактично припустився оцінки правильності викладу обвинувачення щодо його суті, що є неприпустимим.
За викладеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, з призначенням нового розгляду обвинувального акта в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000063за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України повернуто прокурору скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4