Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1594/18
Провадження № 1-в/596/96/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" жовтня 2018 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання

покарань ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія № 112» справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , романської національності, громадянина України, освіта неповна середня, перебуваючого у цивільному шлюбі, до засудження не працюючого, раніше судимого: 29.09.2011 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ст.185 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 3 роки.

Засудженого: 18.03.2013 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ст. 187 ч.4 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 ч.4 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2011 року і за сукупністю вироків остаточно призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16.01.2014 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2013 року уточнено, що покарання за сукупністю вироків призначено на підставі ст. 71 КК України.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16.02.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2013 року строк попереднього ув`язнення з 21.07.2012 року по 16.01.2014 року згідно ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення на 2 дні позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, посилаючись на те, що внаслідок хвороби він підлягає умовно-достроковому звільненню.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній не довів своє виправлення. Діагноз засудженого не перешкоджає останньому працювати, про те ОСОБА_6 відмовляється, зокрема, виконувати роботи по благоустрою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 вважав, що клопотання засудженого підлягає до задоволення.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку захисника, прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.

Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого, ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі з 21.07.2012 року.

За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.

Міру призначеного судом покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 06.02.2014 року.

На виробництві установи не працевлаштований.

За час відбування покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» характеризується негативно, допустив 19 (дев`ятнадцять) порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 4 (чотири) порушення достроково не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи 1 (один) раз заохочувався, має 1 (одне) заохочення.

У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. На даний час безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Приймав участь у програмі виховного диференційованого впливу на засуджених «Професія», яку повністю реалізовано у 2016 році та здобув професію «Муляр». Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування. Вину в скоєному злочині визнав частково. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді зміни умов тримання, у відповідності до ст. ст. 100. 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 25.04.2014 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» не розглядався.

Згідно протоколу № 25 від 30.09.2016 року за статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 25.09.2016 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)» засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення.

За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст.81 КК України до. підлягав після фактичного відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання - 09.06.2017 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№112)», засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому , що не довів своє виправлення, відповідно до протоколу № 14 від 19.06.2017 року.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і саме цей фактор є головною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.

З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Судом не встановлено, що засуджений ОСОБА_6 , довів своє виправлення, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Суд вважає долцільним роз`яснити засудженому його право на звернення до суду з клопотанням про звільнення від покарання за хворобою відповідно до ст. 84 КК України при наявності підстав, зокрема, тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання, відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.

Суддя підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1