Суд
Ухвала
Іменем України
7 вересня 2018 року
м. Київ

справа № 524/9561/15-к

провадження № 51- 7344 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 5 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 16 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У зазначений строк ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду з повторною касаційною скаргою, у якій просить змінити ухвалу апеляційного суду в частині невизначеності долі цивільного позову та залишити без зміни вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 жовтня 2016 року в частині вирішення її позовних вимог.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржницею копії судових рішень, дійшов висновку про те, що скаргу ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.

Так, касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам п. 4 ч. 2 ст.427 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК), згідно яких касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
При цьому, в ухвалі від 16 липня 2018 року Суд вказав про те, що потерпіла ОСОБА_4 подала скаргу на ухвалу апеляційного суду, яку вважає незаконною з огляду на порушення апеляційним судом положень статей 3, 8, 21, 22, 23, 24, 27, 55 Конституції України, оскільки суд апеляційної інстанції, звільнивши ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України (далі - КК), не врахував, що суд першої інстанції задовольнив її позовні вимоги частково, що виконавчий лист вона не отримувала і їй не відшкодовано шкоду, та в ухвалі не роз`яснив питання щодо подальшого вирішення цивільного позову. При цьому, потерпіла ОСОБА_4 просила змінити ухвалу апеляційного суду, а вирок залишити без зміни в частині вирішення її позовних вимог, однак в порушення вимог ст. 438 КПК не зазначила у скарзі підстав для зміни судового рішення з урахуванням положень, передбачених статтями 412-414 КПК.
Крім того Суд вказав, що ОСОБА_4 не навела у скарзі переконливих обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення з урахуванням положень ст.438 КПК, зокрема не зазначила:
які норми КПК порушив суд апеляційної інстанції закриваючи провадження щодо ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК та в частині невизначеності долі цивільного позову;
яким чином оскаржуване потерпілою ОСОБА_4 судове рішення апеляційної інстанції, яким вирок скасований та закрито кримінальне провадження, перешкоджає відновленню її конституційних прав, шляхом вирішення зазначеного питання в порядку цивільного судочинства.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 липня 2018 року, потерпіла ОСОБА_4 у скарзі просить змінити ухвалу апеляційного суду в частині невизначеності долі цивільного позову та залишити без зміни вирок суду першої інстанції в частині вирішення її позовних вимог. Зі змісту поданої повторної касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 вказує на порушення апеляційним судом, при закритті провадження у справі в частині вирішення цивільного позову, положень статей 127, 128 КПК, ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Вважає істотними порушення апеляційним судом норм матеріального права, а саме ст. 49 КК без визначення долі цивільного позову.

При цьому, скаржниця не зазначила у скарзі конкретних підстав для зміни судового рішення з урахуванням положень, передбачених статтями 412-414 КПК.

На думку Суду, хоча ОСОБА_4 і посилається на порушення апеляційним судом вимог статей 127, 128 КПК, якими регулюється порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні, що не стосується процесуального порядку закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої ст. 49 КК, однак не зазначила конкретно, які норми КПК порушив апеляційний суд закриваючи кримінальне провадження.

Крім того, у скарзі ОСОБА_4 не зазначила також, які саме норми КПК порушено апеляційним судом в частині невизначеності долі цивільного позову, а положення ст.255 ЦПК, на які посилається потерпіла, регулюють порядок закриття провадження у справі при вирішенні цивільного позову в порядку цивільного судочинства, та які, апеляційний суд розглядаючи дане провадження, не застосовував.

Відповідно до частин 3 і 4 ст. 374 КПК зміст вироку включає в тому числі й вирішення питання цивільного позову.
При наявності того, що в ухвалі апеляційного суду зазначено про скасування вироку (зміст якого охоплював вирішення цивільного позову), потерпіла ОСОБА_4 не навела у скарзі переконливих обґрунтувань на підтвердження того, яким чином ухвала апеляційного суду про скасування вироку щодо ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, вплинула на її конституційні права, в тому числі й щодо визначеності долі цивільного позову.

Враховуючи зазначене, потерпіла ОСОБА_4 не усунула у повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 16 липня 2018 року, в наданий Судом строк п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .

На підставі п.1 ч.3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, повторна касаційна скарга ОСОБА_4 подана без додержання вимог, передбачених ст.427 КПК України та підлягає поверненню.

Керуючись ст.429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 5 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3