1Справа № 335/8520/18 1-кс/335/7941/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, в обґрунтування якого зазначив, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 16.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у третій декаді (більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені) березня 2018 року, громадянин Туреччини ОСОБА_6 прибув у місто Енергодар, Запорізької області, у супроводжені місцевої жительки ОСОБА_7

25 березня 2018 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, за адресою АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, про що вона повідомила третю особу, яка проінформувала ОСОБА_9 про вказані події.

Після чого, у ОСОБА_9 , як у організатора вчинення злочину, виник умисел здійснити напад на громадянина Туреччини ОСОБА_6 , з метою незаконного заволодіння його майном.

Переслідуючи корисливу зацікавленість ОСОБА_9 залучив ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , як виконавців вчинення вказаного злочину, які попередньо визначили умови розділу отриманих коштів та необхідні дії для досягнення спільної злочинної мети.

Під час скоєння розбійного нападу, ОСОБА_9 , як організатор вчиненого злочину, повідомив виконавцям адресу, де на той час тимчасово мешкав потерпілий ОСОБА_6 , координував в телефонному режимі дії ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , розподіляв незаконно отриманні кошти та цінне майно, яке належить потерпілому, між учасниками скоєння злочину.

В свою чергу, ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , як виконавці злочину, під час розбійного нападу, прибули за адресою, де тимчасово мешкав потерпілий ОСОБА_6 , де шляхом погроз та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, заволоділи його грошовими коштами та цінним майном.

Так, 25 березня 2018 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , діючи умисно, під керівництвом організатора злочину ОСОБА_9 , маючи на меті особисте збагачення, шляхом заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, скориставшись ключем, який їм надала ОСОБА_7 та не була обізнана про протиправні наміри останніх, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де тимчасово мешкав та знаходився потерпілий ОСОБА_6 .

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на напад з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , виконавці злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за вказівкою ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, погрожували застосуванням насильства небезпечним для життя чи здоров`я, предметом схожим на пістолет, який потерпілий сприйняв за вогнепальну зброю, після чого нанесли потерпілому множинні удари кулаками рук та ногами в область голови та тулуба, чим подавлювали волю потерпілого до спротиву та спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: рани, саден та синців на голові, синця на тулубі, які згідно висновку експерта ЗОБ СМЕ №35 від 30.04.2018 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою домовленістю групою осіб, з метою особистого збагачення, утримуючи останнього в положенні лежачи на підлозі, з правої кишені штанів потерпілого ОСОБА_6 , відкрито заволоділи майном останнього, а саме мобільним телефоном, марки «IPHONE 6S», чорно сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 13200 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Vodafone» № НОМЕР_2 , яка не представляє матеріальної цінності.

В цей же час, ОСОБА_10 , діючи умисно, за вказівками ОСОБА_9 та у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , за попередньою домовленістю групою осіб, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, з дивану у кімнаті, де перебував потерпілий ОСОБА_6 , заволодів майном потерпілого, а саме гаманцем марки «U.S. Polo», який не представляє матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 785 доларів США, які в перерахунку по курсу НБУ становлять 20150 гривень, грошові кошти у розмірі 800 турецьких лір, які в перерахунку по курсу НБУ становлять 5280 гривень, грошові кошти у розмірі 1600 гривень та документи: паспорт громадянина Туреччини на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_3 , банківська картка № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , банківська картка № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 , два студентських квитка на ім`я ОСОБА_6 , чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 40230 гривень, після чого втекли з місця вчинення злочину та розпорядились майном потерпілого на власний розсуд.

06 квітня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 10 квітня 2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому було продовжено до 30 серпня 2018 року.

18 вересня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.09.2018 року строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 30.09.2018 року.

28 вересня 2018 року суддею Апеляційного суду Запорізької області строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 12 жовтня 2018 року.

Посилаючись на те, що для закінчення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню органу досудового розслідування потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, виконання яких неможливо до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, а також зазначаючи, що з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою відносно в межах строку досудового розслідування до 22.10.2018 року.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав на підставах, викладених у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 16.02.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357 КК України.

06 квітня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 10 квітня 2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому було продовжено до 30 серпня 2018 року.

18 вересня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.09.2018 року строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 30.09.2018 року.

28 вересня 2018 року суддею Апеляційного суду Запорізької області строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 12 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.09.2018 року підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 16.02.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 309 КК України, та 22.09.2018 року надано доступ до матеріалів кримінального провадження з метою їх ознайомлення.

Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваним та його захисником завершено 08.10.2018 року у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, досудового розслідування, відповідно станом на 08.10.2018 року строк досудового розслідування до його звершення складає ще 12 днів, тобто спливає 20.10.2018 року.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що наявні обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного, також слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини, за яких підозрюваним були вчинено дії, що мають ознаки злочину, який йому інкриміновано, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Також слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не засуджений.

З урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також доказів та обставин, на які посилається прокурор у клопотанні та у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, та приходить до висновку, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Матеріалами клопотання підтверджено, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на даний час продовжують існувати, та на переконання слідчого судді, даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжкого злочину.

Вирішуючи клопотання прокурора, слідчий суддя враховує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_5 злочину, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує доводи сторони захисту щодо характеристики підозрюваного ОСОБА_5 , однак з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, приходить до висновку про недостатність таких характеристик для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту в частині недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки питання наявності зазначених ризиків, було встановлено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, та стороною захисту не підтверджено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню та слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування строком до 20.10.2018 року.

Керуючись, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 201, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20.10.2018 року включно.

Встановити строк дії даної ухвали слідчого судді 20.10.2018 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1