Справа № 541/716/18
Провадження № 1-кп/541/122/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черкащани Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, утриманців не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

На початку березня 2018 року, близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , помітив, що в сусідньому будинковолодінні під АДРЕСА_2 , частково прикриті на засув, але не замкнені двері господарського приміщення, внаслідок чого в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Після цього, ОСОБА_5 , маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, зайшов на територію будинковолодіння за вищевказаною адресою, яке належить ОСОБА_4 , та, відсунувши засув і відчинивши двері, проник до господарського приміщення, де виявив належні потерпілому ОСОБА_4 непридатні для використання латунні крани в кількості 4-х штук загальною вагою 3,1 кг, вартістю за 1 кг 90 гривень 00 копійок, загальна вартість яких складає 279 гривень 00 копійок, а також брухт чорних металів загальною вагою 13,2 кг, вартістю за 1 кг - 06 гривень 00 копійок, загальною вартістю 79 гривень 20 копійок. Виявлене майно склав до сумки, яку приніс з собою.

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим довівши свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, до кінця та завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 358 гривень 20 копійок.

Повторно, 13 березня 2018 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на території будинковолодіння АДРЕСА_1 за місцем свого проживання та маючи бажання і намір, направлені на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та наміром використання у власних потребах, переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, зайшов на територію сусіднього будинковолодіння АДРЕСА_2 . Там, відкривши зачинені але не замкнені вхідні двері господарського приміщення, проник всередину, де виявив брухт чорних металів загальною вагою 36 кг, вартістю за 1 кг - 06 гривень 00 копійок, загальною вартістю 216 гривень 00 копійок, належний ОСОБА_4 , який хотів викрасти та почав складати до мішка, який знайшов у господарському приміщенні, але почув, що до господарського приміщення, в якому він знаходився, хтось наближається, після чого виявив, що його дії, спрямовані та таємне викрадення чужого майна, помічені його сусідкою ОСОБА_7 , яка впізнала ОСОБА_5 , після цього останній покинув господарське приміщення та з місця вчинення злочину зник. Тобто ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був помічений ОСОБА_7 .

Таким чином, в разі доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_5 завдав би ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 216 гривень 00 копійок.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, та за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

29 березня 2018 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідно до статей 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначене остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до статті 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі статтею 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілий ОСОБА_4 надав прокурору свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , що підтверджується його письмовою заявою. Свою згоду він підтвердив у підготовчому судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, які згідно із статтею 12 КК України, є тяжкими злочинами.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, отже відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Згідно з ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Враховуючи дані про особу обвинуваченого суд вважає за необхідне встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити наступним чином:

- брухт чорних металів загальною вагою 49,2 кг, а також брухт кольорових металів загальною вагою 3,1 кг, переданий під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити у власності останнього.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 469, 470, 472, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 березня 2018 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні: брухт чорних металів загальною вагою 49,2 кг, а також брухт кольорових металів загальною вагою 3,1 кг, переданий під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1