Ухвала
24 липня 2018 року
м. Київ
справа № 221/1995/14-к
провадження № 51-6733ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Волноваського районного суду Донецької області

від 13 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 07 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000580 щодо ОСОБА_5

та ОСОБА_6 ,
встановив:
25 червня 2018 року ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Волноваського районного суду Донецької області

від 13 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 07 травня 2018 року через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
Зокрема, у вищевказаному судовому рішенні було вказано на необхідність обґрунтувати свої вимоги із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість оскаржених судових рішень, оскільки зі змісту поданої скарги не вбачалось у чому саме полягає неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність та істотність порушень кримінального процесуального закону, що перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги

та на виконання ухвали касаційного суду захисник подав виправлену, на його думку касаційну скаргу, проте недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Захисник, у виправленій, на його думку, касаційній скарзі зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому

не обґрунтовує своїх доводів в аспекті ст. 412 КПК. Крім того, оскаржуючи постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення, захисник не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, зазначає про неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки касаційної суд є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно зі ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене, зважаючи на вимоги п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК та на те,

що ОСОБА_4 не усунув недоліків касаційної скарги, суд дійшов висновку,

що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Волноваського районного суду Донецької області

від 13 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 7 травня 2018 року щодо ОСОБА_5 повернути захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: