Провадження № 11-кп/792/466/18
Справа № 675/1166/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2018 м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника ДУ «ЗВК (№58)»-ІващенкаД.І.,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщенням державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Валки Харківської області, українцю, громадянину України, судимому, -
відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, призначеного вироком Валківського районного суду Харківської області від 13 березня 2013 року.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_7 , протягом більшої частини періоду часу до настання строку передбаченої законом пільги у виді умовно дострокового звільнення характеризувався негативно та посередньо, декілька разів заохочувався, 4 рази допустив порушення режиму утримання, за що тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, тобто його поведінка не була виключно сумлінною. Тільки протягом останнього періоду часу засуджений характеризувався позитивно.

Крім того, суд врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення, зокрема, тяжких та особливо тяжких злочинів, звільнявся з місць позбавлення волі умовно достроково, однак належних висновків не зробив та знову скоїв умисний особливо тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, за який на даний час відбуває покарання.

Зазначені обставини свідчать про кримінальну направленість дій та поведінки ОСОБА_7 .

Непогоджуючись з даним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову про задоволення клопотання начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», застосувати до нього ст. 81 ККУ про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалу вважає незаконною та необґрунтованою. Висновки суду такими, що ґрунтуються лише на фактичних даних, які характеризують його в минулому.
Вказує, що судом не достатньо досліджено матеріали його особової справи. Допущені ж порушення в інших установах відбування покарання раніше не свідчать про те, що на даний час він не виправився.
Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що на протязі 2016-2018 років він брав участь у професійно-технічному навчанні, на якому здобув дві професії. Під час відбування покарання в ДУ «Замковій виправній колонії (№ 58)» у 2015 році він одружився, почав підтримувати соціальні зв`язки з дружиною та з іншими рідними, неодноразово нагороджений похвальним листом за сумлінне ставлення до праці та гарну поведінку, а також його було обрано головою ради колективу засуджених.
Не погоджуючись з ухвалою, начальник Замкової виправної колонії (№58) ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» та звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково, як такого, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Вважає, що дане рішення є незаконним. Посилаючись на п. 14 ст. 134 вказує, що якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення. Останнє стягнення на засудженого ОСОБА_7 було накладено 03.03.2015 року, 18.09.2015 року дане стягнення погашене. А отже, останній вважається таким, що на даний час стягнень немає.
Крім того, суд не прийняв до уваги того, що згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 від 25 квітня 2016 року, останній 3 рази заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці та за додержання правил, які встановлені КВК.
Також, засуджений в скоєнні злочину розкаюється, має позитивні плани на подальше життя.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг з посиланням на зазначені у них доводи, та думку представника державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)», прокурора про законність рішення суду першої інстанції, вивчивши матеріали провадження, особову справу засудженого ОСОБА_7 та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений за вироком Валківського районного суду Харківської області від 13 березня 2013 року за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Раніше судимий: 17 лютого 1995 року Валківським районним судом Харківської області за ст. ст. 206 ч.2, 140 ч. 2, 118 ч.2, 42 КК України ( в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 28 грудня 1998 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. ст. 140 ч. 3, 208, 210, 42 КК України ( в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 1 жовтня 2002 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. ст. 153 ч.2, 296 ч.3, 289 ч.3, 69, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 10 серпня 2004 року Харківським районним судом Харківської області за ст. ст. 395, 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі. 2 квітня 2010 року звільнений умовно достроково, невідбутий строк становить 4 місяці 19 днів.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2016 року зараховано в строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 період з 23 травня 2012 року по 28 січня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 23 травня 2012 року. Кінець строку: 17 вересня 2020 року.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п.п. 1, 2 постанови № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість застосування відносно особи умовно-дострокового звільнення, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку сукупності всіх досліджених доказів в провадженні, підстави вважати висновки суду першої інстанції необґрунтованими, про що заявляють апелянти, відсутні.

Твердження ОСОБА_7 про те, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються лише на фактичних даних, які характеризують його в минулому є безпідставним і спростовуються наступним. Так, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, однак належних висновків не зробив і знову скоїв умисний особливо тяжкий злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Згідно характеристики, яка наявна в матеріалах справи, ОСОБА_7 з 28.05.2012 року утримувався в слідчому ізоляторі у м. Харків, та за час перебування характеризувався негативно. З 27.03.2014 року відбував покарання у Бердичівській виправній колонії, та з 11.06.2014 року утримувався в слідчому ізоляторі м. Харків, та за час перебування у даних установах характеризувався посередньо. З 11.09.2014 року відбував покарання в Бердичівській виправній колонії, за час перебування характеризувався негативно.

Разом з тим, враховано те, що ОСОБА_7 на даний час у відношенні до представників адміністрації колонії грубості не проявляє, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії. Бере участь в професійно-технічому навчанні. За сумлінну поведінку і ставлення до праці шість разів заохочувався адміністрацією установи. Оцінка ступеню виправлення засудженого у 2007, 2010-2015 р.р. задовільна. На даний період часу працевлаштований на виробництві колонії робітником складу залізобетонних виробів, до праці ставиться сумлінно.

Посилання Нечволодова на те, що він став на шлях виправлення на увагу суду не заслуговують, оскільки останні покращення в поведінці засудженого свідчать про те, що він лише стає на шлях виправлення, однак не доводять повного досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Твердження ОСОБА_8 про те, що суд не прийняв до уваги, що згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 від 25 квітня 2016 року, останній 3 рази заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці та за додержання правил, які встановлені КВК, не заслуговують на увагу суду. Так, протягом більшої частини періоду часу до настання строку передбаченої законом пільги у виді умовно-досткрокового звільнення характеризувався негативно та посередньо, декілька разів заохочувався, 4 рази допустив порушення режиму утримання, за що тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, тобто його поведінка не була виключно сумлінною.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений не довів свого виправлення, в провадженні відсутні підстави для умовно-дострокового його звільнення від відбування покарання, відсутні об`єктивні дані про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано, що підстав для застосування щодо апелянта ст. 81 КК України не було, суд навів обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, з яким погоджується апеляційний суд. При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.
Наявні у матеріалах справи докази не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а саме: виправлення засудженого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Наявність у засудженого за час відбування покарання шести заохочень та визнання ним своєї вини на даному етапі виконання вироку, не є визначальними підставами для звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 спростовуються вищевикладеними обставинами, які були досліджені як судом першої, так і апеляційної інстанції. Їх не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2018 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», погодженого з головою спостережної комісії при Ізяславській РДА Хмельницької області, про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» ОСОБА_8 без задоволення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:
суддя апеляційного суду ОСОБА_2