АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2280/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року,
за участю підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, вважаючи її незаконною, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на неї, у якій просить ухвалу слідчого судді від 16.03.2018 року скасувати, а матеріали скарги повернути до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття її до розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник підозрюваного ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження за його скаргою, оскільки у випадку оскарження повідомлення про підозру, мова йде не про зворотну дію закону у часі, а про застосування нового закону, який не змінює старі правила і діє на момент проведення відповідної процесуальної дії
оскарження повідомлення про підозру, при цьому, як зазначає захисник, законом встановлено правову колізію, коли одночасно діють дві взаємовиключні норми, адже п. 4
§ 2 Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147 VIII, суперечить ч. 5 КПК Україн, яка в даному випадку є спеціальною нормою, оскільки безпосередньо визначає правила дії процесуального закону в часі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність оскаржуваної ухвали, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
15.08.2016 року старшим слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ст. 366, ст. 340 КК України.
17.08.2016 року ОСОБА_7 оголошено у розшук.
18.08.2016 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ст. 366, ст. 340 КК України висвітлено у засобах масової інформації.
Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 , про скасування повідомлення про підозру від 15.08.2016 року, слідчий суддядослідивши матеріали, додані до скарги, прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою з огляду на наступне.
Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Водночас Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч.І ст. 5 КПК України 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, ч. 1 ст. 303 КПК 2012 року була доповнена п. 10, а отже, вказаний пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.
Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Таким чином, з підстав зазначених у п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях) по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018 року.
Таким чином, слідчий суддя, у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України, відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру, з огляду на те, що зазначена скарга захисника подана на рішення, що не підлягає оскарженню.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 174, 303, 376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів,
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3