В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0006668 від 12 липня 2018 року, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чуна Чунського району Іркутської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.07.1994 року вироком Хмельницького обласного суду за ч.2 ст.140, ч.3 ст.215-3, ч.2 ст.142, ч.3 ст.142, ст.93 «А» КК України, із застосуванням ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 13 років з конфіскацією майна, звільненого 06.01.2007 року по відбуттю строку покарання; 06.05.2008 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 700 гривень; 15.03.2012 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 900 гривень, 01.08.2012 року покарання у виді штрафу замінено на 53 години громадських робіт,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Красний Луг Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 12 липня 2018 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, знаходячись між лінією 24 та 25 за адресою: м.Київ, вул. Садова, Русанівські Сади, звернули увагу на раніше незнайомого ОСОБА_8 , у якого побачили дві пляшки пива та грошові кошти купюрами номіналом по 200 гривень, при цьому у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосування насильства.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 повторно, діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою між собою, підбігли ззаду до ОСОБА_8 та застосували до останнього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, при цьому ОСОБА_7 завдав декілька ударів по тулубу потерпілого, а ОСОБА_6 в свою чергу утримував потерпілого з метою подолання можливого опору останнього, після чого, відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: грошовими коштами у сумі 3000 гривень, купюрами номіналом по 200 гривень кожна, у кількості 15 штук та мобільним телефоном марки «Самсунг S-4 міні» вартістю 2000 гривень, що знаходилось в кишенях джинсів потерпілого.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдавли потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та детально і послідовно пояснив, що дійсно 12.07.2018 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 знаходився між лінією 24 та 25 за адресою: м.Київ, вул. Садова, Русанівські Сади, де побачили раніше незнайомого чоловіка у якого були грошові кошти та вирішили його пограбувати. З цією метою, діючи за попередньою змовою між собою, вони підбігли ззаду до потерпілого, якому він став наносити удари по тулубу, а ОСОБА_6 утримував потерпілого, щоб той не чинив опір, після чого відкрито заволоділи грошовими коштами і мобільним телефоном «Самсунг S-4», та залишили місце вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні також визнав, вищезазначені обставини підтвердив та дав аналогічні за змістом обвинуваченому ОСОБА_7 показання про те, за яких обставин разом з останнім, діючи за попередньою змовою, 12 липня 2018 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, знаходячись між лінією 24 та 25 за адресою: м.Київ, вул. Садова, Русанівські Сади, відкрито викрали майно, яке належало ОСОБА_8 , а саме: грошові кошти, мобільний телефон марки «Самсунг S-4», після чого, зникли з місця вчинення злочину.

Свою винність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнали повністю, у вчиненому щиро розкаялись, пояснили, що зробили для себе відповідні висновки, а також зазначили, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згодні повністю, в тому числі з вартістю викраденого майна, фактичні обставини справи не оспорювали, послались на те, що викрадене майно потерпілому повернуто та останній не має до них матеріальних претензій.

Дані обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повністю підтверджується їх показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, а також протоколу огляду місця події, документів про вартість, викраденого майна, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які не оспорювали фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їм злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, оскільки вони своїми умисними діями вчинили відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, при цьому ОСОБА_7 повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинних дій, дані про особу кожного з обвинувачених, зокрема: ОСОБА_7 працює неофіційно фасувальником у приватному підприємстві, неодружений, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, раніше неодноразово судимий; ОСОБА_6 працює неофіційно фасувальником у приватному підприємстві, неодружений, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття обвинувачених.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив новий тяжкий корисливий злочин, маючи ряд не знятих та непогашених судимостей, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а тому, виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.
Разом з тим, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вчинив злочин вперше, враховуючи щире каяття останнього, що судом визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 3000 гривень, в кількості 15 купюр номіналом 200 гривень кожна, мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, які повернуті на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_8 слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого ОСОБА_8 .
Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, 336, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 12 липня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства Юстиції України залишити без змін до набрання вироком законної та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Державній Установі Київського СІЗО Міністерства юстиції України до набрання вироком законної сили змінити на особисте збов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 3000 гривень, в кількості 15 купюр номіналом 200 гривень кожна, мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору, які повернуті на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_8 залишити у володінні та розпорядженні потерпілого ОСОБА_8 .
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського Апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: