Дата документу Справа № 318/820/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 318/820/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/345/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянула 02 липня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, Красногвардійського району, с. Клепініно, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Встановлені вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року обставини:
20 лютого 2017 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка раптово виникла на фоні неприязних відносин, маючи умисел на спричинення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тілесних ушкоджень, з метою реалізації свого злочинного умислу, наніс однин удар кулаком правої руки по голові та один удар кулаком правої руки в область обличчя неповнолітньому ОСОБА_9 , в наслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді багряного синця в щічній ділянці праворуч, овальної форми, розмірами 3,7x3,1 см., багряного синця в щічній ділянці зліва, овальної форми, розмірами 3,3x3,2 см.
Не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_10 взяв до рук металевий совок та наніс ним неповнолітньому ОСОБА_9 не менше п`яти ударів, а саме: по лівій нозі в області гомілки, по спині в області лопаток, та декілька ударів по рукам, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді багряного синця в області ості лівої лопатки по серединно-ключичній лінії, овальної форми, розмірами 4,1x2,8 см., багряного синця в області ості правої лопатки по серединно-ключичній лінії, овальної форми, розмірами 3,7x2,3 см. багряного синця по зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині, овальної форми, розмірами 3,9x3,1 см.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 38 від 14.03.2017 тілесні ушкодження у вигляді синців в області голови, синці в області правої і лівої лопатки, синці в області нижньої кінцівки, оцінюються як легкі тілесні ушкодження (відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995).
29 березня 2017 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тілесних ушкоджень, з метою реалізації свого злочинного умислу, направився у двір, де знайшов знаряддя злочину, а саме взяв до рук алюмінієву трубу діаметром 21 мм, після чого зайшовши до приміщення будинку, зачинив на ключ за собою вхідні двері.
З метою доведення свого злочинного умислу до кінці, зайшов до кімнати, де на ліжку відпочивала потерпіла ОСОБА_8 та безпричинно почав наносити останній удари алюмінієвою трубою по різним частинам тіла, а саме, однин удар по спині в області лопаток, шість ударів по ногам та один удар в область голови, в наслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді багрового синця овальної форми розміром 3,7x3,1 см, в щічні області справа, багрового синця, овальної форми, розміром 3,3x3,2 см, в щічній області зліва, багрового синця, овальної формі, розмірами 4,1x2,8 см, в області ості лівої лопатки по серединно-ключичній лінії, багрового синця, овальної форми, розмірами 3,7x2,3 см в області ості правої лопатки по серединно-ключичній лінії, багрового синця, овальної форми, розмірами 3,9x3,1 см, по зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 66 від 20.04.2017 тілесні ушкодження у вигляді синця в області голови, синця в області ості лівої і правої лопатки, синця в області лівої гомілки, оцінюються як легкі тілесні ушкодження (відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995).

Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. Вважає, що з урахуванням обставин справи, обраний судом найм`якіший вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст. 125 КК не є достатнім для досягнення мети, визначеної приписами ст.50 КК України, оскільки ОСОБА_7 спричинив численні тілесні ушкодження двом особам, одна із яких є неповнолітньою. Вказує, що при таких обставинах призначення найм`якішого покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та є недостатнім для досягнення цілей кримінального законодавства. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт строком 200 годин.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухвалені вироку.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, позицію обвинуваченого та потерпілої про відсутність заперечень доводам та вимогам апеляційної скарги, у зв`язку із неможливістю сплатити призначений штраф через відсутність ідентифікаційного коду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Впродовж судового розгляду ОСОБА_7 повністю визнавав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які характеризують особу ОСОБА_7 .
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційного скарги, тобто в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Разом з цим, переглядаючи вирок відповідно до положень ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, доводи прокурора щодо невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості є слушними.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального закону, оскільки застосовуючи до ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу, суд першої інстанції недостатньо врахував наявність альтернативних видів покарань, обставини скоєного злочину, особу винного, який не працевлаштований та не навів переконливих доводів призначення обвинуваченому мінімального покарання.

Так, судом першої інстанції не взято до уваги фактичні обставини вчиненого злочину у вигляді вчинення злочину хоча і невеликої тяжкості, однак при обтяжуючій покарання обставині, а саме перебування у стані алкогольного сп`яніння, даних про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я людини, за яке відбував покарання реально, але належних висновків для себе не зробив, суспільно-корисною працею не займається.
Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції всупереч вищенаведеним вимогам закону не врахував сукупності всіх обставин, які могли вплинути на його висновки щодо призначення ОСОБА_7 мінімального виду покарання, встановленого санкцією ч.1 ст. 125 КК України.

Одночасно, колегія суддів при постановленні вироку бере до уваги наступні факти: наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та сприяння встановленню істини у ході судового розгляду, позицію потерпілих щодо призначення обвинуваченому не суворого покарання.
Разом з тим, апеляційна інстанція також зважує на вчинення ОСОБА_7 злочину по відношенню до неповнолітнього, наявність посередньої характеристики стосовно особистості обвинуваченого за місцем мешкання.

Обираючи ОСОБА_7 , з урахуванням сукупності наведених вище обставин, покарання у виді громадських робіт, при незайнятості останнім суспільно-корисною працею та для досягнення перевиховання та виправлення обвинуваченого, з урахуванням положень ст. 50 КК України, судова колегія переконана, що буде досягнута мета призначення покарання.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обмеження, визначенні ч.3 ст. 56 КК України для застосування до обвинуваченого покарання у виді громадських робіт відсутні.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає скасуванню згідно зі ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням відповідно до п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції з призначенням ОСОБА_7 покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, в частині призначення покарання скасувати, ухвалити в даній частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4