Ухвала
Іменем України

13 серпня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-7875 ск 18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 8 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000183 щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 19 вересня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якийнародився у м. Краматорськ, Донецької області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,
засуджено за:
- ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців;
- ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну проживання та роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 8 травня 2018 року вирок Краматорського районного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 змінено.
Ухвалено виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України «придбання наркотичного засобу».
В іншій частині вирок суду ухвалено залишити без зміни.
За вироком суду, з урахуванням змін внесених судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 визнаний винуватим у тому, що в березні 2016 року, у кімнаті свого будинку по АДРЕСА_2 , незаконно посіяв та вирощував насіння рослин коноплі. 18 січня 2017 року працівниками Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області під час проведення обшуку у будинку за вищезазначеною адресою було виявлено та вилучено рослини в кількості 23 штук, що містять тетрагідроканнабінол і відносяться до рослин роду коноплі, які містять наркотичні та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей.
Крім того, ОСОБА_4 , у вересні 2016 року, перебуваючи по АДРЕСА_2 , повторно, вирощував кущі коноплі, точна кількість яких судом не встановлена, та незаконно зберігав наркотичний засіб канабіс без мети збуту.
В період часу з вересня по грудень 2016 року, ОСОБА_4 незаконно виготовив та зберігав по АДРЕСА_2 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, для особистого вживання, без мети збуту.
18 січня 2017 року в ході проведення обшуку, по АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_4 співробітниками поліції виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс загальною масою 1240,6234г. Загальна маса канабіса (в перерахунку на суху речовину) становить 1129,2798 г., що є великим розміром, та особливо небезпечний наркотичний засіб смола канабісу масою 0,5943 г., які ОСОБА_4 незаконно виготовив і зберігав за місцем свого проживання без мети збуту, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 310 КК України.
У касаційній скарзі прокурор просить суд скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на м`якість призначеного покарання та неправильне застосування ст. 75 КК України. Вважає , що при призначенні покарання не враховано дані про особу винного, який не працює, ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків, великі розміри особливо небезпечного наркотичного засобу. Стверджує, що виправлення та перевиховання винного неможливе без ізоляції від суспільства. Зазначає, що апеляційний суд на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, вичерпних відповідей на доводи прокурора не надав, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення.
Як убачається з касаційної скарги доведеність винуватості ОСОБА_4 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України прокурором у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується доводів про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання та неправильне застосуванням ст. 75 КК України, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
З судових рішень убачається, що прокурор не погоджуючись із покаранням, призначеним ОСОБА_4 та застосуванням ст. 75 КК України, звернувся з апеляційною скаргою на вирок суду.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах поданої апеляції, зазначила, що вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_4 дотримані.
Зокрема, апеляційний суд вказав, що при призначенні покарання районний суд урахував ступінь тяжкості вчинених засудженим правопорушень, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має дружину та дитину, офіційно не працює, але займається сільським господарством та має дохід та постійне місце проживання.
Також, згідно висновку органу пробації, ОСОБА_4 не становить високої небезпеки для суспільства і йому можливе призначення покарання без позбавлення або обмеження волі.
Взято судом до уваги і обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини.
Апеляційний суд вказав, що в матеріалах провадження відсутні дані, які б характеризували засудженого негативно, що водночас спростовує твердження прокурора про те, що перевиховання винного можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства.
Що стосується доводів прокурора про великий розмір наркотичних засобів, то дані обставини враховані при кваліфікації дій винного.
Також, апеляційний суд, при залишенні вироку у частині призначеного покарання та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України врахував практику Верховного Суду, в тому числі постанову від 26.04.2018 року, в якій з посиланням на ст. ст. 50, 65 КК України йдеться про наділення саме суду правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально - вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд обґрунтовано призначив ОСОБА_4 покарання у межах санкцій статей обвинувачення, та правильно визначив остаточне покарання, відповідно до ст. 70 КК України.
Також, звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд застосував принцип індивідуалізації призначення покарання, визнав можливим виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою, навів переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що саме за таких обставин буде досягнута мета покарання.
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Доводи апеляції прокурора, щодо м`якості призначеного покарання та неправильного застосування ст. 75 КК України, належним чином перевірені, на них надані змістовні відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, касаційні вимоги прокурора безпідставні.
Інших доводів, ніж ті, які були предметом перевірки апеляційного суду і були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Із урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 8 травня 2018 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5