Справа № 740/447/18 провадження № 11-кп/795/741/2018 Категорія - ч.3 ст.185 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000111 від 09.10.2017, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сонячний Хабаровського краю Російської Федерації, громадянина України,

який зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати вирок місцевого суду щодо призначеного йому покарання.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинувачено ОСОБА_6 просив вирок місцевого суду скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки в судовому засіданні не встановлені достатні докази винуватості ОСОБА_6 і вичерпані всі можливості їх отримання.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до призначеного покарання приєднана невідбута частина покарання, призначеного за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.08.2017, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців один день.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з часу затримання 19 грудня 2017 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 593 гривні 22 копійки.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, обвинувачений вказав, що розгляд справи відбувся без головного свідка ОСОБА_9 , а показання свідка ОСОБА_10 мають суперечності. Ніяких слідчих дій з ним не проводили, а працівники поліції лише спонукали його зізнатися у злочині, якого він не скоював. Вказав, що в ході проведення досудового розслідування були допущені помилки та порушення. Зазначив, що показання свідків є суперечливими, сумнівними, та не підкріплені іншими доказами у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник обвинуваченого зазначив, що у кримінальному провадженні, відсутні докази причетності ОСОБА_6 до скоєного злочину, оскільки докази, які знаходяться в провадженні здобуті незаконно. Вина ОСОБА_6 у вчиненому злочині та склад злочину не доведені, оскільки слідство проводилось з порушенням норм процесуального законодавства, з ним не проводились слідчі дії, досудове розслідування проводилось заочно без його участі. Вказав, що внесення відомостей до ЄРДР відбулось 09.10.2017 року без заяви потерпілої ОСОБА_11 , але досудове розслідування розпочалось, проводились слідчі дії, тому всі докази отримані в ході досудового розслідування є неналежними і недопустимими. Зазначив, що заява потерпілої про скоєний злочин зареєстрована тільки 02.11.2017 року. Вказав, що 03.11.2017 було проведено маже все слідство, що є нереальним і неможливим. Заява ОСОБА_9 про добровільну видачу речей не містить дати її складання, а в протоколі огляду місця події від 03.11.2017 не зазначено місце його складання, в протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 03.11.2017 не зазначено місце допиту та складання протоколу. Вказав, що протокол огляду місця події від 03.11.2017 року не може бути доказом, оскільки власником зазначена інша особа. У своїх показаннях свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не змогли повідомити, що було в сумці у ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_9 , у якого були вилучені речі в судовому засіданні не допитувався.

Вироком суду першої інстанції було встановлено, що в період часу з 21-ї години 23.09.2017 по 09-ту годину 24.09.2017 ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, шляхом підбору ключа до запираючого пристрою, проник до господарського приміщення, що знаходиться біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав деталі та комплектуючі до автомобіля «Daewoo Nexia», а саме: передній бампер вартістю 1100 гривень, кріплення переднього бампера вартістю 200 гривень, прокладку під клапанну кришку двигуна вартістю 120 гривень, лівий боковий поріг вартістю 440 гривень, арку задню вартістю 440 гривень, ремкомплект на куліси вартістю 150 гривень, а також казан чавунний об`ємом 10 літрів вартістю 433,33 гривень, роликові ковзани дитячі марки «Соmfort flex amigosport» вартістю 700 гривень, що належить ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, яка просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційні скарги без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 суд обґрунтовано послався на докази, зокрема показання під час судового розгляду потерпілої ОСОБА_11 , про виявлення нею крадіжки речей з належного їй господарського приміщення, показання свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що до неї додому приходили ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , у якого при собі була якась деталь від авто великого розміру, яку разом із сумкою великого розміру останній попросив залишити в неї, але вона йому відмовила, свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що до нього приходив ОСОБА_16 та попросив залишити сумку з речами та якусь пластмасову річ довгої форми, але він йому відмовив і вони разом пішли до знайомої ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що була понятою під час слідчої дії, що проводилась у дворі поліції, де ОСОБА_17 демонстрував предмети - роликові ковзани та автомобільний поріг і розповідав, що ці предмети приніс в кінці вересня 2017 року йому знайомий на ім`я ОСОБА_18 , з метою продати їх. В подальшому, потерпіла ОСОБА_19 впізнала речі, які приніс ОСОБА_17 , як належні їй, протоколи огляду місця події від 02.11.2017 з фототаблицею до нього, де зафіксовано огляд місяця вчинення крадіжки, та від 03.11.2017 з фототаблицею до нього, де зафіксовано, що ОСОБА_9 добровільно видав металевий поріг до кузова легкового автомобіля та роликові ковзани, які в кінці вересня 2017 року йому на зберігання приніс ОСОБА_16 , протокол огляду предметів від 03.11.2017, згідно якого, потерпіла впізнала належні їй речі, висновок судової товарознавчої експертизи № 1319 від 27.12.2017, згідно якого визначена ринкова вартість викрадених речей та товарний чек від 21.09.2017 року, що підтверджує вартість викраденого.

Доводи апеляційній скарзі обвинуваченого про недостовірність показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , є необґрунтованими, оскільки останні узгоджуються між собою та письмовими доказами, які були досліджені та перевірені судом першої інстанції і обґрунтовано покладені в основу вироку.

Проявів упередженості щодо ОСОБА_6 як з боку слідчих органів, не встановлено. Та обставина, що досудове слідство та суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілого, свідків, дані протоколів огляду й інших даних порівняно з оцінкою їх обвинуваченим, не свідчить про необ`єктивність органів досудового розслідування і суду, на що є посилання в апеляційній скарзі.

Наявні у кримінальному провадженні докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності і достатності доказів.

Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів, оскільки останні отриманні незаконно, спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи наявний рапорт від 24.09.2017 про надходження зі служби 102 заяви від ОСОБА_11 та наявна письмова заява ОСОБА_11 від 24.09.2017, адресована начальнику Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, в якій остання просить встановити місцезнаходження речей, які зникли в ніч на 24.09.2017 з приміщення сараю, який знаходиться на території її господарства та інші документи, які свідчать, що за заявою ОСОБА_11 проводилась перевірка (а.к.п.124-136).

Відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_11 були внесені 09.10.2017, після здійснення прокурором перевірки матеріалів Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області та вивчення матеріалів ЖЄО № 9259 від 24.09.2017 (а.к.п. 35, 36).

З огляду на наведене, доводи захисника, про те, що досудове розслідування розпочалось та проводилось без заяви потерпілої є необґрунтованими.

Не зазначення у заяві ОСОБА_9 дати її складання та у протоколі огляду місця події від 03.11.2017, повної адреси за якою проводився огляд речей, з огляду на показання свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні підтвердила, що слідча дія проводилась на задньому дворі відділу поліції, де ОСОБА_9 демонстрував речі, які залишив у нього ОСОБА_16 , як і зазначення іншого по-батькові потерпілої у протоколі огляду місця події від 02.11.2017, що є очевидною опискою, яка була усунута в судовому засіданні під час встановлення особи потерпілої, не являються істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону (а.к.п. 45, 46, 43).

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, кваліфіковано місцевим судом правильно.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого, що відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність обставин що пом`якшують покарання, обставиною, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання, у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частинами статей за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Остаточне покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог частини 1 статті 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року, залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від

23 травня 2018 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4