В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/8258/18
Провадження № 1-кп/755/1054/18

"30" серпня 2018 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2018 за № 0004682 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурафа, Шаргородського району, Вінницької області, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 13 травня 2018 року приблизно о 03 годині перебував за адресою: м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 4, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ-21053» р/н НОМЕР_1 , білого кольору, який належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ВАЗ-21053» р/н НОМЕР_1 , білого кольору, ОСОБА_5 шляхом розбиття правого заднього скла проник до салону автомобіля, після чого відчинив праві передні двері вищевказаного автомобіля та присів на водійське сидіння.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_5 шляхом пошкодження замка запалювання, отримав доступ до дротів, за допомогою яких запустив двигун автомобіля. Після чого, ОСОБА_5 почав здійснювати рух на автомобілі марки «ВАЗ-21053» р/н НОМЕР_1 , білого кольору, та в подальшому з місця вчинення злочину зник, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ-21053» р/н НОМЕР_1 білого кольору, вартістю 40000 гривень.

В подальшому вказаний автомобіль було виявлено за адресою: м, Київ, вул. Каховська, 60, після чого повернуто потерпілій.

Всього своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 40000 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 16.05.2018 між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

В подальшому, в зв`язку наявністю недоліків, які за своїм змістом не є суттєвими, враховуючи позицію висловлену в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», де зазначено що якщо в угоді наявні недоліки, які за своїм змістом не є суттєвими, зокрема угода вміщує суперечності, неточності, що обумовлено, переважно, правовою необізнаністю сторін, з огляду на заборону, передбачену ч. 8 ст. 474 КПК, щодо повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні правильним видається надання судом можливості сторонам уточнення укладеної угоди, внесення відповідних змін до її змісту, при цьому такі зміни мають бути погоджені між сторонами, відображені в журналі судового засідання, технічному записі та судовому рішенні, ухвалою суду, постановленою в порядку ч. 4 ст. 371 КПК України, було надано час сторонам кримінального провадження для їх усунення.

В подальшому, сторонами кримінального провадження в судовому засіданні було подано уточнену угоду про примирення від 28.08.2018, в якій усунуто всі недоліки.

Відповідно до наданої суду угоди про примирення, сторони домовилися, що з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, а саме щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутністю обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, що за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки невиконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважала за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих ст. 76 КК України, то суд враховує, що ст. 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, а у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, з огляду на, що, як термін іспитового строку, так і перелік обов`язків визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступінь тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє та вважає за необхідне визначити іспитовий строк 1 рік 6 місяців із покладенням обов`язків регламентованих п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Запобіжний захід, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, слід залишити без змін у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Згідно вимог ст. 96-1; ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація до ОСОБА_5 не застосовується, так як викрадене повернуто потерпілому.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: «ВАЗ-21053» р/н НОМЕР_1 , білого кольору залишити у володінні власника.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1