УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУГУНП в Київській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002163 від 13.06.2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУГУНП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002163 від 13.06.2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, які перебувають у володінні службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), в оригіналах: розпорядження № 169 від 06.03.2009 року «про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІНФОРМАЦІЯ_2 для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту», розпорядження № 273 від 21.01.2010 «про внесення зміни у розпорядження голови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.03.2009», лист за № 2608 від 2009 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь голови ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 за підписом ректора ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 002928 від 14 квітня 2003 за № 132, ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ) користується земельною ділянкою загальною площею 373,2 га із цільовим призначенням для ведення лісового господарства.

З метою присвоєння кадастрового номера вищевказаній земельній ділянці, на підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 № 169 від 06.03.09 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та п. 2 даного розпорядження передано в постійне користування ІНФОРМАЦІЯ_2 земельну ділянку загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.

У подальшому, на підставі листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2608 від 07.10.2009 розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 № 273 від 21.01.2010 внесено зміни в розпорядження № 169 від 06.03.09 та викладено п. 2 даного розпорядження в новій редакції: «передати в постійне користування ІНФОРМАЦІЯ_2 земельну ділянку загальною площею 373,2166 га, для ведення лісового господарства 361,2836 га, з них: 4,6003 сіножатей (сільськогосподарські землі), 351,1644 га лісів та лісо вкритих площ, 3,1356 га забудованих земель, 2,3833 га землі під внутрішніми водами, 11,9330 га землі для ведення підсобного сільського господарства, в тому числі: ріллі - 9,4080 га, під господарськими будівлями - 1,1896 га, не рекультивовані землі - 1,3354 га в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району».

На підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 № 273 від 21.01.10 ІНФОРМАЦІЯ_2 (відокремлений підрозділ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ») видано:державний акт серії ЯЯ № 140063 на право постійного користування земельною ділянкою площею 11,9330 га з кадастровим номером :02:002:5003 для ведення підсобного сільського господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13.09.10 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00051;державний акт серії ЯЯ № 140064 на право постійного користування земельною ділянкою площею 229,0789 га з кадастровим номером :02:002:5004 для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13.09.10 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00049.

Щодо іншої частини земельної ділянки до цього часу тривають землевпорядні роботи

В подальшому, вченою радою ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано згоду на припинення права постійного користування низкою земельних ділянок в адміністративних межах ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зокрема, згідно з протокол засідання вченої ради від 23.10.2012 № 3 надано згоду на припинення користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 11,9330 га, яка знаходиться в адміністративних межах ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В подальшому на підставі розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.12.2012 № 3440, № 3425, № 3434, № 3436, № 3582, № 3610 припинено право постійного користування ІНФОРМАЦІЯ_8 земельною ділянкою площею 11,93 га та передано за її рахунок у приватну власність громадянам земельні ділянки в адміністративних межах ІНФОРМАЦІЯ_7 з кадастровими номерами: :02:002:5102; :02:002:5066; :02:002:5127; :02:002:5113; :02:002:5106; :02:002:5109; :02:002:5063; :02:002:5061; :02:002:5057; :02:002:5055; :02:002:5041; :02:002:5054; :02:002:5051; :02:002:5091; :02:002:5094; :02:002:5015; :02:002:5128; :02:002:5131; :02:002:5101; :02:002:5106; :02:002:5110; :02:002:5065; :02:002:5060; :02:002:5069; :02:002:5064; :02:002:5029; :02:002:5053; :02:002:5042; :02:002:5093; :02:002:5076; :02:002:5103; :02:002:5016; :02:002:5129; :02:002:5112; :02:002:5105; :02:002:5108; :02:002:5111; :02:002:5062; :02:002:5058; :02:002:5056; :02:002:5028; :02:002:5030; :02:002:5052; :02:002:5092; :02:002:5075; :02:002:5095; :02:002:5077; :02:002:5097; :02:002:5079; :02:002:5037; :02:002:5038; :02:002:5040; :02:002:5004; :02:002:5012; :02:002:5017; :02:002:5019; :02:002:5086; :02:002:5088; :02:002:5067; :02:002:5120; :02:002:5114; :02:002:5074; :02:002:5032; :02:002:5100; :02:002:5096; :02:002:5081; :02:002:5099; :02:002:5082; :02:002:5083; :02:002:5059; :02:002:5014; :02:002:5005; :02:002:5132; :02:002:5085; :02:002:5087; :02:002:5090; :02:002:5024; :02:002:5035; :02:002:5034; :02:002:5033; :02:002:5072; :02:002:5078; :02:002:5098; :02:002:5080; :02:002:5039; :02:002:5084; :02:002:5070; :02:002:5013; :02:002:5006; :02:002:5154; :02:002:5020; :02:002:5021; :02:002:5023; :02:002:5036; :02:002:5068; :02:002:5104; :02:002:5073; :02:002:5071.

Разом з тим, відповідно до п. 4 розпорядження КМУ від 11.02.2010 № 318-р «Деякі питання збереження об`єктів державної власності» центральними органами виконавчої влади та іншими суб`єктами управління об`єктами державної власності, у тому числі Національними та галузевими академіями наук заборонено допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, що підлягають приватизації, та земельних ділянок, відчуження яких здійснюється для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності), до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження.

Крім цього, Відповідно до Статуту ІНФОРМАЦІЯ_9 (в редакції на час прийняття оскаржуваних рішень), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2001 № 202, Університет є самоврядним (автономним) державним вищим навчальним закладом, який провадить свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про освіту», інших законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, а також цього Статуту (На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 945 від 30.10.08 Національний аграрний університет перейменовано в ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Згідно з п. 2 Статуту до складу Університету входить, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про освіту» (в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення), навчальні заклади діють на підставі власних статутів, затверджених міністерствами, відомствами України, яким підпорядковані навчальні заклади.

Статтею 63 вказаного закону визначено, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством. Земельні ділянки державних навчальних закладів, установ та організацій системи освіти передаються їм у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Також, відповідно до ст. 63 Закону України «Про вищу освіту» у редакції на час прийняття спірного рішення, за вищим навчальним закладом з метою забезпечення діяльності, передбаченої його статутом, і відповідно до закону та його організаційно-правової форми власником (власниками) закріплюються на правах оперативного управління або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, обладнання, а також інше необхідне майно. Майно, що закріплене за вищим навчальним закладом державної або комунальної форми власності, а також доходи від використання цього майна належать вищому навчальному закладу на правах оперативного управління. Майно, що знаходиться у державній і комунальній власності і передане в оперативне управління вищим навчальним закладам державної і комунальної форм власності, не підлягає вилученню або передачі будь-яким підприємствам, установам, організаціям, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про власність», що діяв на час прийняття спірного рішення, до об`єктів права загальнодержавної власності відноситься майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів.

Статтями 32, 39 того ж закону закріплювалось, що майно, що є державною власністю і закріплене за державною установою (організацією), яка перебуває на державному бюджеті, належить їй на праві оперативного управління. Суб`єктом права загальнодержавної власності є держава в особі ІНФОРМАЦІЯ_11 .

В той же час, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.07.1998 у справі № 01/1501-97 за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про приватизацію державного майна", суд дійшов висновку, що наведені положення ст. 32 вказаного закону, про те що суб`єктом права загальнодержавної власності є держава в особі ІНФОРМАЦІЯ_11 не узгоджуються з частиною першою статті 13 чинної Конституції України, оскільки за Конституцією України Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади, який здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону (пункт 5 статті 116). Отже, аналіз положень Конституції і законів України, інших нормативних актів свідчить, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника в межах, визначених Основним Законом України, а Кабінет Міністрів України конституційно визнаний тим органом, на який покладено управління державним майном відповідно до закону.

Порядок використання земель, відведених у постійне користування Університету, міститься і в пункті 79 Статуту Університету, відповідно до якого питання вилучення земель, відведених у постійне користування Університету (в тому числі його навчально-дослідних господарств та дослідних станцій), вирішуються відповідно до Земельного кодексу України.

Також пунктом 6 Статуту Університету передбачено, що самоврядність (автономія) Університету згідно з цим Статутом передбачає самостійне використання майна, переданого Університету в оперативне управління, в тому числі для провадження господарської діяльності, надання цього майна в оренду та в користування без права викупу, а також безстрокове та безоплатне користування виділеними Університету земельними ділянками з правом надання їх у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди.

Відповідно до ст. 56 Господарського кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і громадян шляхом заснування нового, реорганізації (злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення) діючого (діючих) суб`єкта господарювання з додержанням вимог законодавства.

За ч. 5 ст. 57 Господарського кодексу України статут (положення) затверджується власником майна (засновником) суб`єкта господарювання чи його представниками, органами або іншими суб`єктами відповідно до закону.

Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України (в редакції на час прийняття спірного рішення), у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Частиною 3 статті 142 Земельного кодексу України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

З огляду на викладене, оскільки Статут Університету затверджено власником (органом управління) переданого йому в оперативне управління державного майна та у постійне користування земельних ділянок державної власності Кабінетом Міністрів України, вирішення питання землекористування шляхом добровільної відмови від права користування державними землями не належало до компетенції Університету.

Отже, надавати згоду на вилучення спірних земельних ділянок мав виключно Кабінет Міністрів України.

Крім цього, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Отже, рішення про вилучення спірної земельної ділянки має право приймати відповідний орган державної виконавчої влади, який в силу вимог ст.ст. 6, 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Главою 22 Земельного кодексу України визначено підстави припинення прав на землю.

Разом з тим, в даному випадку вилучення оспорюваної земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 11,9330 га уповноваженим державним органом, не проводилось.

Поряд з цим, Земельний кодекс України в ст. 79 визначає, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України «Про землеустрій», межування земель це комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних утворень, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка, які проводяться під час виконання робіт із землеустрою. Видами робіт із землеустрою являються обстежувальні вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою.

Землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Закон України «Про землеустрій» в ст. 20 визначає, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі вилучення земельних ділянок.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9 «Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 26.05.2004 за № 677, встановлено, що проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини.

Одночасно, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою.

Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, органи виконавчої влади та місцевого самоврядування наділені повноваженнями приймати рішення про вилучення земельних ділянок лісового фонду, межі яких встановлені в натурі на підставі розробленого і затвердженого в установленому порядку проекту землеустрою.

Однак, на час прийняття розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 № 273 від 21.01.10 про внесення змін в розпорядження № 169 від 06.03.09 на підставі листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2608 від 07.10.09, земельної ділянки площею 11,9330 га на той момент в розумінні ст. 79 Земельного кодексу України та ст. ст. 179, 181, 182 Цивільного кодексу України, як об`єкта права не існувало.

Отже, прийняття розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 № 273 від 21.01.10 про внесення змін в розпорядження № 169 від 06.03.09 є фактично вилученням не уповноваженим органом виконавчої влади лісової ділянки площею 11,9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373,2166 га та є незаконною зміною її цільового призначення із категорії земель лісогосподарського призначення в категорію сільськогосподарських земель.

Переведення лісових земель до інших категорій провадиться за згодою відповідних державних органів лісового господарства Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя.

В той же час, погодження на відведення оспорюваних земельних ділянок у власність державним органом лісового господарства Київської області не надавалось, що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_12 від 05.12.2017 № 04-36/2635.

Таким чином, вилучення земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 11,93 га, яка перебувала в постійному користуванні ІНФОРМАЦІЯ_13 , розташованої в адміністративних межах ІНФОРМАЦІЯ_7 здійснено всупереч п. 4 розпорядження КМУ від 11.02.2010 №318-р, ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3, 13, 17, 20, 22, 56, 57, 79, 84, 116, 118, 122, 141, 149 Земельного кодексу України, ст. 42 Лісового кодексу України, ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. ст. 1, 2, 20 Закону України «Про землеустрій», п. 9 «Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.04 № 677 та положень Статуту ІНФОРМАЦІЯ_9 (в редакції на час прийняття оскаржуваних рішень), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2001 № 202.

Для повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадження, 22.06.2018 слідчим винесено постанову про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою ідентифікації особи, яка підписала розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи вищевикладене слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Подав заяву, в якій клопотання підтримав та просив задовольнити.

Особа, у володінні якої знаходяться речі і документи, до яких планується отримати доступ, була оповіщена у встановленому законом порядку, представника до суду не направила, причини неприбуття у судове засідання не повідомила, відповідно до ч.4 ст. 163 КПК України неприбуття за судовим викликом вказаної особи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями ст. 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).

Також, з метою дотримання принципу верховенства права, органи влади повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання та збереження доказів, які стосуються події злочину. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Зазначені усталені принципи були висловлені, у тому числі, у справах: «Холодков і Холодкова проти України» (заява 29697/08, рішення від 07 травня 2015 року), «Сердюк проти України» (заява 61876/08, рішення від 12 березня 2015 року), «Мащенко проти України» (заява №42279/08, рішення від 11 червня 2015 року).

Як встановлено слідчим суддею та вбачається з матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання слідчого в провадженні Слідчого управління ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002163, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367 КК України.

З долученого до матеріалів клопотання витягу у кримінального провадження вбачається, що службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 через неналежне виконання своїх службових обов`язків 12.12.2012 року прийнято розпорядження № 3440, № 3431, 3425,3434,3436,3582,3610, в подальшому перебуваючи у злочинній змові із службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_14 та службовими особами ДП « ІНФОРМАЦІЯ_15 » незаконно вилучили земельні ділянки, які перебували у постійному користуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 та на безоплатній основі передали у власність громадянам земельні ділянки в адміністративних межах ІНФОРМАЦІЯ_7 орієнтовно площею 12 га, чим завдано істотну шкоду охоронюваних законом інтересам держави.

Слідчим суддею встановлено, що зазначені в клопотанні обставини та надані до нього докази дають достатньо підстав вважати, що неможливо іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою вказаних слідчим документів, у зв`язку з чим необхідно надати до вказаних документів тимчасовий доступ з можливістю вилучення їх оригіналів.

Керуючись вимогами ст. ст. 132, 159 - 164 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Київській області майору поліції ОСОБА_3 на тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться у володінні службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) з можливістю вилучення їх оригіналів, а саме: розпорядження № 169 від 06.03.2009 року «про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІНФОРМАЦІЯ_2 для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту», розпорядження № 273 від 21.01.2010 «про внесення зміни у розпорядження голови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.03.2009», лист за № 2608 від 2009 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь голови ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 за підписом ректора ОСОБА_5 .

Строк дії ухвали не може перевищувати одного місяця з дня її постановлення.

Роз`яснити особі, у володінні якої перебувають речі та документи, що відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України, у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення в частині надання дозволу на вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність.

В іншій частині ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1