ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9872/17
провадження № 1-кп/753/428/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0014468 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, строк дії якого спливає 05 травня 2018 року.

Прокурор вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , зазначивши, що ризики, встановлені судом при продовженні дії запобіжного заходу, є реальними та продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_6 , думку якої підтримав обвинувачений, проти продовження тримання під вартою категорично заперечувала, просила змінити на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначила, що прокурором не надано доказів на підтвердження продовження існування ризиків, наявних на час обрання запобіжного заходу та не доведено, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам. Звертала увагу на тривалість тримання обвинуваченого під вартою. Вважала, що прокурором не дотримано процесуальний порядок, встановлений для вирішення питань щодо продовження строку тримання під вартою відповідно до положень ст. 184 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та середньої тяжкості відповідно.
В ході підготовчого судового засідання судом на підставі ретельної перевірки всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи, в тому числі враховуючи наступну процесуальну стадію - віддання обвинуваченого до суду, було ухвалено рішення про необхідність продовження вказаного запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .
При вирішення питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд, проявляючи особливу ретельність при здійсненні періодичного судового контролю за застосованим запобіжним заходом, пов`язаним із обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість, вважає, що в даному випадку наявний суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, обгрунтовує тривалість дії найсуворішого запобіжного заходу.
Так, непоправними наслідками вчиненого є смерть потерпілого, що, на думку суду, виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

При цьому ризики, за яких судом на стадії судового провадження було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались, не зменшилися та є триваючими, а доказів, які би вказували протилежне, суду надано не було.
Разом з тим, крім обґрунтованої підозри у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, та тяжкості ймовірного покарання в разі доведення винуватості обвинуваченого, судом встановлено наявність інших підстав для позбавлення волі, які є релевантними (відповідними) та достатніми.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 намагався уникнути кримінального переслідування. Крім того, останній постійного місця роботи та єдиного джерела доходів немає, відомостей, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає.
Наявність міцних соціальних зв`язків за відсутності сукупності інших обставин, та з врахуванням наведених ризиків, не свідчать про наявність належних гарантій явки обвинуваченого до суду та відповідно не можуть бути підставою для прийняття рішення про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на викладене суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
Таким чином суд приходить до висновку, що вказане продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Доводи сторони захисту щодо недотримання процесуального порядку, встановленого для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, відповідно до положень ст. 184 КПК України, суд вважає неспроможними, оскільки такі доводи пов`язані виключно з власною позицією захисника щодо трактування норм кримінально-процесуального закону, яка є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам КПК України, а саме ч. 3 ст. 331 КПК України, якою чітко передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувально акта.
Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КК України, суд не визначає розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 , оскількиодин із злочинів, у яких він обвинувачується, вчинений із застосуванням насильства та спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 01 липня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий

Судді