Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/190/18-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року м. Олевськ

левський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 02.02.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженця с.Великий Дивлин Лугинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, на утриманні має одну неповнолівтню дитину, працюючого водієм ДП «Білокоровицький лісгосп», не інваліда, не депутата, не військовозобов`язаного, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

30 грудня 2017 року, об 00 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на вулиці Лісна, поряд із будинком АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що проявилися внаслідок вчинення непристойних дій чотирма невідомими особами чоловічої статі щодо його падчерки ОСОБА_6 , де після зробленого зауваження, виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, взявши з салону власного автомобіля, марки «ВАЗ», моделі «21099», державний номерний знак « НОМЕР_3 » дерев`яну палицю, якою умисно наніс один удар в область голови ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; закритого лінійного перелому піраміди лівої скроневої кістки з поширенням лінії перелому на основу черепа; хронічної субдуральної гематоми лівої лобно-скронево-тімяної ділянки; забою головного мозку, які відповідно до висновку експерта за № 42 від 02.03.2018 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121 КК України визнав повністю. Та надав суду показання, підтвердивши те, що він дійсно 30.12.2017 року, об 00 годині 00 хвилин, знаходячись на вулиці Лісна, поряд із будинком АДРЕСА_2 , куди прибув на прохання своєї падчерки ОСОБА_6 , оскільки щодо неї чотирма невідомими йому особами чоловічої статі вчинялися непристойні дії, на зроблене ним зауваження молодики не реагували, тоді він взявши з салону власного автомобіля, марки «ВАЗ», моделі «21099», державний номерний знак « НОМЕР_3 » дерев`яну палицю, якою наніс одному із молодиків, яким виявився ОСОБА_5 , один удар в область голови. Погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та допитом потерпілого і вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були вчинені ним, запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд не застосовувати до нього суровий вид і міру кримінального покарання. Жалкує у тому, що сталося. Просить вибачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні надав показання підтвердивши обставини нанесення йому дерев`яною палицею тілесних ушкодженнь ОСОБА_3 , 30.12.2017 року, об 00.00 годині, на вулиці Лісна, поряд із будинком № 5 в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області. Нанесення йому одного удару дерев`яною палицею в область його голови ОСОБА_3 , сталося внаслідок раптово виниклих неприязних відносин між ними, що проявилися внаслідок вчинення ним та ще трьома його друзями непристойних дій стосовно падчерки ОСОБА_3 , - ОСОБА_6 . В цей день він вживав алкогольні напої і перебував напідпитку. Погодився також на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , вивченнм матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України зрозумілі. Просить суд застосувати до ОСОБА_3 , вид і міру кримінального покарання згідно до закону.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правільне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинене проти життя та здоров`я особи, що виразилося в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким, позитивну характеристику по місцю проживання та роботи, його вік, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, і з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки ОСОБА_3 , надав показання в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також характер вчиненого кримінального правопорушення, його поведінку при вчиненні кримінального правопорушення та після його вчинення, думку потерпілого стосовно призначення виду і міри кримінального покарання ОСОБА_3 , та віктимну поведінку самого потерпілого, який своїми діями спонукав обвинуваченого до нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, разом із конкретними обставинами справи, що наведені вище, суд вважає необхідним обрання до обвинуваченого ОСОБА_3 , покарання, пов`язаного із позбавленням волі на певний строк, в межах санкції частини статті за якою він притягається до кримінальної відповідальності. Однак, з врахуванням особи винного, обставин за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення, та того, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно небезпечною особою, думку прокурора щодо застосування покарання та звільнення ОСОБА_3 , з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 95, 100, 179, 314-318, 349, 337, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 63, 65-67, 75, 76, ч.1 ст.121 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавленння волі строком на 5 (п`ять) років з випробуванням із встановленням йому одного року шести місяців іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, які за постановою «Про визнання та долучення до справи речових доказів» від 04.04.2018 року перебувають на зберіганні у відділенні поліції Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, а саме: дерев`яну палицю породи «граб» знищити.

Матеріали кримінального провадження № 0000056 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/190/18-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Суддя: ОСОБА_1