Номер провадження: 11-кп/785/940/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2017 року по кримінальному провадженню №0003118 від 14.09.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Молдови, молдаванина, громадянина Молдови, маючого неповну середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та засуджено до 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 14.09.2016 року та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів,-

встановив:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком районного суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

14.09.2016 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 перебував біля будівлі Міжнародного гуманітарного університету, який розташований за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 33, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Із зазначеною метою ОСОБА_8 , через відчинені двері, таємно проник до робочого кабінету проректора університету по міжнародним зв`язкам №313, з метою заволодіння чужим майном. Знаходячись в середині кабінету, ОСОБА_8 приступив до пошуку майна, яке, на його думку, можливо було викрасти. В результаті пошуків, діючи таємно, з вказаною метою та, переконавшись, що його дії ніхто не бачить, ОСОБА_8 взяв зі стола грошові кошти у розмірі 730 доларів США (у вигляді дев`яти купюр, номіналом 10, 20 та 100 доларів США), які належать ОСОБА_10 , та поклав їх до задньої кишені шортів. Однак, вище вказані дії ОСОБА_8 були помічені працівником університету ОСОБА_11 , яка в той момент зайшла до приміщення кабінету та при виді зазначеного розпочала голосно кричати та просити останнього повернути викрадене. Однак, ОСОБА_8 , не звертаючи уваги на прохання ОСОБА_11 , усвідомлюючи що його злочинні дії помічені зазначеною особою, з місця вчинення злочину, разом з викраденим майном, втік. Крім того, крики ОСОБА_11 почули інші співробітники МГУ та почали переслідувати ОСОБА_8 , а саме, не втрачаючи його з поля зору, наздогнали та затримали останнього на вулиці, неподалік від будівлі МГУ в місті Одеса. Своїми противоправними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 730 доларів США, які згідно курсу Національного банку України станом на 14.09.2016 року становлять 19 290 гривень.

2. Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить зазначений вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, із врахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення та терміну перебування під вартою, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 із ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, районний суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. На думку захисника, районний суд не врахував, що ОСОБА_8 є громадянином Молдови, на території України проживає разом із співмешканкою ОСОБА_12 , які мають спільну малолітню дитину, має позитивну характеристику за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, визнає свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а не в інкримінованому йому ч. 3 ст. 186 КК України злочині, обвинувачений вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Як зазначає апелянт суд мав перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, але незаконно засудив його до занадто суворого покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

До апеляційного суду від обвинуваченого ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в якій зазначено, що він з вироком суду першої інстанції згоден, повністю визнає свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 186 КК України, змінив вимоги апеляційної скарги, просить апеляційний суд застосувати до нього ч. 5 ст. 72 КК України і перерахувати строк покарання, який він вже відбув, та, який, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, закінчується 14.09.2018 року, від інших вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 відмовився.

4. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших учасників судового провадження
Заслухавши суддю-доповідача; виступ захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги зміненої апеляційної скарги, просили її задовольнити, зарахувати обвинуваченому в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.09.2018 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі; думку прокурора, який не заперечував проти задоволення зміненої апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи зміненої апеляційної скарги на вирок районного суду, апеляційний суд доходить висновків про наступне.

5. Джерела права й акти їх застосування
5.1. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод
Стаття 6. Право на справедливий суд
1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
2. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;
c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя;
d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;
e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.
5.2 Кримінальний кодекс України

Стаття 50. Поняття покарання та його мета

1. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

3. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Стаття 65. Загальні засади призначення покарання

1. Суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

5.3. Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 2. Завдання кримінального провадження
1. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
2. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
4. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
6. Позиція апеляційного суду
6.1 Щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно розглянув кримінальне провадження, на підставі неупередженого судового розгляду та аналізу досліджених у судовому засіданні доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, що також ніким не оспорюється.

6.2 Щодо відповідності призначеного покарання
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з урахуванням особи винного, суспільної небезпеки вчиненого злочину та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому обставини, що обтяжують покарання, суд не встановив, а до обставин, які його пом`якшують, обґрунтовано відніс відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_10 , позитивну характеристику за місцем проживання.

Також в оскаржуваному вироку зазначено, що суд при призначенні покарання враховує особу обвинуваченого який раніше не судимий.

На підставі викладеного суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

6.2 Щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність
Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що вирок районного суду щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 186 КК України підлягає зміні в частині рішення про залік строку досудового тримання під вартою в строк відбуття покарання та, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.09.2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

6.3. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне змінену апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - змінити в частині рішення про залік строку досудового тримання під вартою в строк відбуття покарання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.09.2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін. Звільнити ОСОБА_8 з-під варти із зали суду негайно, в зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, Апеляційний суд Одеської області,
постановив:

Змінену апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Змінити вирок Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2017 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 186 КК України в частині рішення про залік строку досудового тримання під вартою в строк відбуття покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.09.2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти із зали суду негайно, в зв`язку з фактичним відбуттям строку покарання.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4