Номер провадження: 11-сс/785/1069/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2018 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_8 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі та звільнити його з-під варти.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з наступним:

- відсутнє обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину саме за ч.3 ст.149 КК України, як підстави для застосування вказаного запобіжного заходу;

- слідчим не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України;
- прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде перешкоджати виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків;

- слідчим суддею не були враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України обставини, зокрема: наявність у підозрюваного на утриманні трьох дітей, та те що він має постійне місце проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурор, який заперечував проти його задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у тому, що він за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також з іншими невстановленими особами у період з травня по червень 2018 року, доставив у різний час та спосіб (шляхом вербування, переміщення, переховування, введення в оману, із застосуванням погрози насильства та створивши умови матеріальної залежності) тридцять одну особу на територію консервного заводу ПП-фірма «Асоль» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул.Тараса Шевченка,1.

Після цього вказаних осіб було розміщено в бараках, що знаходяться на території консервного заводу, де вони проти своєї волі утримувались, примусово працювати та перебували в нелюдських умовах.

З вказаних осіб шістьом невстановленим особам та потерпілому ОСОБА_12 вдалось звільнись, шляхом втечі.

14 червня 2018 року в ході проведення санкціонованого обшуку решта осіб, яка залишалась незаконно утримуватись проти своєї волі в бараках, були звільнені працівниками правоохоронних органів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, які були досліджені в судовому засіданні апеляційного суду, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 11.06.2018 року;

- протоколом обшуку території консервного заводу за адресою: АДРЕСА_1 від 14.06.2018 року;

- протоколами допиту потерпілих від 14.06.2018 року;

- протоколом допиту потерпілого від 15.06.2018 року;

- протоколами допиту свідків від 14.06.2018 року;

- протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_13 осіб для впізнання за фотознімками від 15.06.2018 року;

- протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_14 осіб для впізнання за фотознімками від 15.06.2018 року;

- протоколами проведення слідчого експерименту за участю потерпілих від 14.06.2018 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_15 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.3 ст.149 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Вказаний ризик підтверджується і тим, що підозрюваний не має постійного місця проживання в м.Одесі, де розташований орган досудового розслідування ГУНП в Автономній республіці Крим та м.Севастополі.

За адресою місця його реєстрації по АДРЕСА_2 , зі слів прокурора, взагалі відсутні будь-які житлові споруди придатні для проживання.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованим існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, підозрюваному можуть бути відомі анкетні дані потерпілих у кримінальному провадженні, а тому апеляційний суд вважає наявним ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Характер та обставини злочину, який був вчинений ОСОБА_9 з застосуванням та погрозами застосування насильства до потерпілих та направлений на незаконне позбавлення волі громадян, свідчать про реальність ризику того, що у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному досудовому розслідуванню.

При цьому апеляційний суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що на у ОСОБА_9 є троє дітей і у випадку застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він не матиме можливість їх забезпечувати та доглядати, оскільки вказані обставини є голослівними та не підтвердженні жодними доказами.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_9 , який у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно вдасться до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин був вчинений із погрозою застосуванням фізичного насильства до потерпілих

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_8 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави залишити без змін.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3