Справа № 450/1005/18 Провадження № 1-кп/450/255/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000597 від 21.03.2018 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисиничі, Пустомитівського району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, неодруженого, такого, що не працює, зареєстрованого та такого що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2017 року за ч. 1 ст. 126 КК України з призначенням покарання у виді 180 (сто вісімдесят ) годин громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 16.11.2017 року вироком Личаківського районного суду м. Львова до покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин, будучи ознайомленим 08.02.2018 року з умовами та порядком відбування покарання у виді громадських робіт, попередженим про недопустимість ухилення від відбування покарання та скерований направленням Пустомитівського РВ з питань пробації у Львівській області К-УП/Л/13/338 від 08.02.2018 року до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області для відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, будучи прийнятим відповідно до Розпорядження Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 9 від 08.02.2018 року на роботу, у визначені дні Лисиничівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, маючи умисел на ухилення від громадських робіт, будучи неодноразово повідомленим про виклик до уповноваженого органу з питань пробації, двічі не прибув, для реєстрації з`явився лише 08.02.2018 року, до виконання покарання у виді громадських робіт строком на 180 годин приступив 09.02.2018 року та пропрацював до 16.02.2018 року, виконавши лише 20 годин покарання і з призначених 180 годин, після чого для виконання громадських робіт не з`являвся.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінально каране діяння, яке полягає в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Сторони кримінального провадження ініціювали укладення угоди про визнання винуватості. Між прокурором відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000597 від 21.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та ОСОБА_4 була укладена та підписана 27.03.2018 року угода про визнання винуватості. Дана угода про визнання винуватості була скерована до суду 05.04.2017 року разом з матеріалами обвинувального акту щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 0000597 від 21.03.2018 року.

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, в обсязі згідно повідомленої йому 27.03.2018 року підозри. Вказаною угодою сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 1(один) місяць, та на підставі ст.71 КК України , шляхом часткового складання покарань приєднати чистину невідбутого покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2017 року, яким обвинувачений засуджений за ч.1 ст.126 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт строком 160 годин., із перерахуванням їх у відповідності до положень ст.72 КК України, призначити остаточне покарння у виді арешту строком 1(один) місць 10(десять) днів.

З урахуванням ступеня та характеру сприяння розслідуванню ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, характеру та тяжкості підозри, з метою забезпечення досягнення суспільного інтересу в швидкому, повному та всебічному досудовому розслідуванні і судовому провадженні на ОСОБА_4 покладаються такі обов`язки: повністю визнати свою винуватість в інкримінованому йому під час розслідування кримінального провадження № 0000597 від 21.03.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України; на вимогу слідчого та прокурора брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях; дати вичерпні показання щодо істотних для кримінального правопорушення обставини справи; негайно з`являтися на виклики слідчого, прокурора, суду, виконувати інші законні вказівки органів кримінальної юстиції у кримінальному провадженні; за необхідності надати стороні обвинувачення для ознайомлення чи долучення до матеріалів кримінального провадження речі чи документи ,які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження; вживати заходів до збереження речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; сприяти стороні обвинувачення в забезпеченні швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування і судового провадження, у виявленні та дослідженні як обставин, які викривають підозрюваного обтяжують його покарання, та і тих обставин, що виправдовують його і пом`якшують покарання.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України і така кваліфікація є правильною. Відповідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Встановлено, що умови угоди жодним чином не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди та відсутність будь-якого тиску з метою укладення угоди. Обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду не має.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань немає.

Судом з`ясовано, що узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам КК України, які діяли на час вчинення злочину. При визначенні узгодженого покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого.

ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і положень складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1КК України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Таким чином, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, приходить до переконання, що вказана угода підлягає затвердженню виходячи із вищевказаних мотивів.

На підставі вищенаведеного, проаналізувавши матеріали обвинувального акту та угоду про визнання винуватості, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, обставини вчинення злочину, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе, застосувавши покарання у виді та в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України та із застосуванням ст.71,72 КК України призначити таке у виді арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.03.2018 року між прокурором відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000597 від 21.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити узгоджене покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць.

На підставі ст.71, 72 КК України до покарання визначеного цим вироком приєднати частково невідбуте покарання призначене за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2017 року та визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) місця 10 (десять) днів арешту.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

СуддяОСОБА_1