Справа № 357/4753/17
Провадження № 1-кп/361/193/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================

26 вересня 2018 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 21 червня 2018 року, укладеною між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 06.12.2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кропивницький, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, який перебував у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:
- від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України
від 17 березня 2014 року № 1126-VII;
- від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII ;
- від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII;
- від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII,
з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
5 червня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, а 16 грудня 2015 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 79 його зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка до 8 лютого 2016 року дислокувалася по АДРЕСА_2 , та призначено на посаду командира розвідувального відділення розвідувальної роти цієї ж військової частини.
4 січня 2016 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №2 старшому солдату ОСОБА_4 надано відпустку терміном на 28 діб, з якої він 2 лютого 2016 року мав повернутися до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .
Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 59, 126 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.
Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду 2 лютого 2016 року не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась по АДРЕСА_2 , з відпустки та до 3 листопада 2016 року ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.
3 листопада 2016 року старший солдат ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначених в частині першій або другій ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби)
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 червня 2018 року між прокурором та обвинуваченим, згідно якої обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.
Сторони, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, передбачених ч. 1, 2 ст. 66 КК України, а саме щире каяття, беззаперечне визнання винуватості у вчиненому злочині, приймають до уваги те, що ОСОБА_4 брав участь в проведенні антитерористичної операції на території Луганської області, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий, а також відсутність обтяжуючих обставин, передбачених ст. 67 КК України, враховуючи санкцію частини 4 статті 407 Особливої частини КК України, та погоджуються про призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і покласти на нього передбачені п.1, 2 ч. 1, п.2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушенні передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України та показав, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні. просив суд звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, оскільки ОСОБА_4 в період з 19.10.2015 року по 07.12.2015 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції (бойових діях), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях, що підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 04/4674 від 29.05.2018 року, виданої Міністерством оборони України. Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо застосування до ньогоамністії.
Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (підозрюваним).
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості, може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, є тяжким.
Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 437 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.
З пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений погодився на призначення узгодженого покарання.
Умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Таким чином, суд приходить висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному, без поважних причин, в умовах особливого періоду, а саме: 2 лютого 2016 року, нез`явленні вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась по АДРЕСА_2 , з відпустки та до 3 листопада 2016 року ухиленні від обов`язків військової служби, проводивши час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків, доведена повністю, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність, а його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.
Разом із тим, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 приймав участь в антитерористичній операції (бойових діях), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областяхта не заперечував проти застосування амністії, суд звільняє його від призначеного покарання на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Розмір шкоди, завданої злочином не завдано.

Розмір витрат на залучення експерта: експертиза під час досудового розслідування не проводилась.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 394, 473, 474, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 06.12.2016 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарги, якщо такі скарги не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1