АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2827/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАУЕР" ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 травня 2018 року,
за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03.05.2018 року задоволено клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на телекомунікаційне обладнання, вишку з ЛЕП КІ0110, що знаходиться за адресою: м. Київ, р-н Оболонський, перетин вулиці Міської та Гостомельського шосе., на праві власності належить ТОВ «УКРТАУЕР» .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ТОВ " УКРТАУЕР" ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03.05.2018 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя, як зазначає апелянт, розглянув клопотання про накладення арешту на майно ТОВ «УКРТАУЕР» без повідомлення та участі його представника, чим позбавив надати пояснення про відсутність підстав для арешту телекомунікаційного обладнання. Про існування оскаржуваної ухвали директору стало відомо лише 07.05.2018 року із листа слідчого ОСОБА_8 .
На думку апелянта, слідчий суддя, всупереч приписам ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, не надав правову оцінку обставинам, які є обов`язковими для встановлення та врахування при накладенні арешту. Ні слідчим, ні слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не було зазначено правову підставу для накладення арешту на вишку з ЛЕП КІ0110, також остання речовим доказом не визнавалася згідно матеріалів провадження.
Також директор посилається на те, що обставини, які б свідчили про ризики приховування та відчуження майна, слідчим суддею не були зазначені в ухвалі.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі ТОВ «УКРТАУЕР», чи його представника в судовому засіданні. Про наявність оскаржуваної ухвали, як зазначає директор товариства, дізнався лише 07.05.2018 року. Оскільки останній день закінчення строку на апеляційне оскарження припадає на неробочий день, тому з апеляційною скаргою директор звернувся 14.05.2018 року, у зв`язку з чим, апеляційна скарга вказаного товариства є поданою в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що у провадженні слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006667 від 29.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженнідо слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві надійшло подання із Святошинського районного відділу ДВС у м. Києві про невиконання рішення суду керівником ТОВ «Лайфселл» Язиджи Ісмета, а саме зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 64 кв. метри, що знаходиться за адресою: м. Київ, перетин вулиць Міської та Гостомельського шосе, шляхом знесення телекомунікаційного обладнання.
На виконанні у Святошинському районному відділі ДВС у м. Києві перебуває виконавче провадження № 39780149: Наказ 2/313 від 26.10.2009, що видав Господарський суд м. Києва зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 64 кв.м. за адресою: м. Київ, перетин вулиці Міської та Гостомельського шосе Київської міської ради, шляхом знесення телекомунікаційного обладнання.
Боржнику (ТОВ «Лайфселл» ) направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження та вимоги державного виконавця рекомендованою кореспонденцією про виконання виконавчого документу, однак боржник (ТОВ «Лайфселл» ) вимогу не виконав , про що було складено відповідний акт державного виконавця та винесено постанову про накладення штрафу.
Боржник (ТОВ «Лайфселл» ) вимогу державного виконавця не виконав.
06.08.2017 року до ТОВ «Лайфселл» було скеровано запит, який було зареєстровано за № 24694 від 06.08.2017 року, про надання інформації, щодо невиконання вказаним товариством рішення Господарського суду м. Києва.
26.10.2017 року до СВ Святошинського УП ГУНП у місті Києві надійшла відповідь на вищевказаний запит, в якому ТОВ «Лайфселл» підкреслює про те, що витребувана інформація слідчим є конфідеційною, до якої мається доступ обмеженого кола працівників ТОВ «Лайфселл» .
15.02.2018 року, на підставі ухвали Святошинського районного суду міста Києва № 1-кс/759/176/18 від 15.01.2018 року протоколом тимчасового доступу до документів у ТОВ «Лайфселл» було вилучено документи, які підтверджують, що за вищевказаною адресою телекомунікаційне обладнання, а саме вишка з ЛЕП КІ0110, що належить ТОВ «Лайфселл ».
В подальшому, після проведення тимчасового доступу було встановлено, що ТОВ «Лайфселл» завідомо знаючи про те, що існує виконавче провадження щодо зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 64 кв. метри, за адресою: м. Київ, перетин вулиці Міської та Гостомельського шосе, шляхом знесення телекомунікаційного обладнання уклали 16.03.2016 року з ТОВ «УКРТАУЕР» договір купівлі продажу № АТМ15USU1049 телекомунікаційного обладнання, а саме вишки з ЛЕП КІ0110.
27.04.2018 року слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 м. Києва ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до Святошинського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно, а саме на телекомунікаційне обладнання, вишку з ЛЕП КІ0110, що знаходиться за адресою: м. Київ, р-н Оболонський, перетин вулиці Міської та Гостомельського шосе., на праві власності належить ТОВ «УКРТАУЕР» .

03.05.2018 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва клопотання було задоволено.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0006667 про накладення арешту на майно, а саме на телекомунікаційне обладнання, вишку з ЛЕП КІ0110, яка на праві власності належить ТОВ «УКРТАУЕР» , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідив матеріали, додані до клопотання, заслухав пояснення слідчого, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя не дотрималися.

Зокрема, посилаючись у клопотанні, що ТОВ «Лайфселл» завідомо знаючи про те, що існує виконавче провадження щодо зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 64 кв. метри, за адресою: м. Київ, перетин вулиці Міської та Гостомельського шосе, шляхом знесення телекомунікаційного обладнання уклали 16.03.2016 року з ТОВ «УКРТАУЕР» договір купівлі продажу № АТМ15USU1049 телекомунікаційного обладнання, а саме вишки з ЛЕП КІ0110, слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин щодо діяльності ТОВ «УКРТАУЕР» , на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

При цьому слід зауважити, що слідчий обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, поверхнево вказав мету забезпечення можливого заявленого цивільного позову та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, не зазначивши конкретні підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якими пов`язує необхідність у накладенні такого арешту.

Що стосується відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), то в даному випадку орган досудового розслідування позбавлений правових підстав для ініціювання накладення арешту, оскільки відносно ТОВ «УКРТАУЕР» кримінальне провадження не здійснюється, а у матеріалах клопотання взагалі відсутні відомості щодо наявності у кримінальному провадженні цивільного позову.

Крім того, не може бути метою накладення арешту на вишку з ЛЕП КІ0110, яка на праві власності належить ТОВ «УКРТАУЕР» , і конфіскація майна, як вид покарання та накладення майнових стягнень, у зв`язку з тим, що жодній службовій особі цього товариства у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.
Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ТОВ «УКРТАУЕР» та виконання самим товариством своїх договірних зобов`язань з іншими суб`єктами господарювання.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга директора ТОВ «УКРТАУЕР» ОСОБА_6 , задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргугенерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАУЕР" ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 03 травня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на телекомунікаційне обладнання, вишку з ЛЕП КІ0110, що знаходиться за адресою: м. Київ, р-н Оболонський, перетин вулиці Міської та Гостомельського шосе, на праві власності належить ТОВ «УКРТАУЕР» , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 м. Києва ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме на телекомунікаційне обладнання, вишку з ЛЕП КІ0110, що знаходиться за адресою: м. Київ, р-н Оболонський, перетин вулиці Міської та Гостомельського шосе, на праві власності належить ТОВ «УКРТАУЕР» , відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4