Провадження №11-кп/772/946/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем: ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року, якою в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про усунення протиріч, пов`язаних з виконанням вироку відмовлено,

в с т а н о в и в:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про усунення протиріч, пов`язаних з виконанням вироку.
Приймаючи рішення суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що посилання засудженого ОСОБА_8 на порушення cт.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає необґрунтованим, оскільки ч.1 cт.87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч.2 cт.87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Таким чином, Кримінальним Кодексом України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання або замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, мотивуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції в своєму рішення порушив норми матеріального і процесуального права. Наголошує, що йому вироком Апеляційного суду Харківської області від 24.11.2004 року призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, і заміни одного виду покарання на інше не здійснювалося. Суд першої інстанції не взяв до уваги його посилання на порушення ст.3 Конвенції прав людини 1950 року в частині необхідності зі сторони держави умовно-дострокового звільнення засудженого від довічного позбавлення волі.
Заслухавши засудженого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

Вироком судової колегії в кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року ОСОБА_8 визнаний винним п.7 ч.2 cт.115, ч.2 cт.15 п.п.1,7 ч.2 cт.115 КК України та на підставі ст.70 КК України засуджений до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 22.06.2004, вирок апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року, в частині призначеного покарання, залишено без змін.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визнав, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів, не є порушенням - статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справах «Алакрам Хумматов проти Азербайджану» від 18 травня 2006 року, «Ткачов проти України» від 13 грудня 2007 року).
Посилання засудженого ОСОБА_8 на порушення cт.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суд з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтерта інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності збоку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає необґрунтованим, оскільки ч.1 cт.87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч.2 cт.87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Таким чином, Кримінальним Кодексом України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до роз`яснень п.3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі не застосовується.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року, якою в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про усунення протиріч, пов`язаних з виконанням вироку відмовлено залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді : (підпис)

Згідно з оригіналом