справа № 495/2680/18
номер провадження 1-кп/495/251/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 рокум.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у кримінальних провадженнях № 0000212, № 0000216, № 0000982, № 0001079, № 0001118, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ,яке обґрунтоване тим, що в наявний час ризики, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою не зникли та не перестали існувати, а судове провадженняпо розгляду обвинувальних актів не завершено.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою та ним заявлено клопотання про зміну запобіжного заходуу виді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на, те що у нього є на утриманні неповнолітня дитина та з метою можливості відшкодувати матеріальну шкоду потерпілим.

Суд, розглянувши клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу,заслухавши прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадженняне було завершене до його спливу, вирішення якого відбувається в порядку передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Судом встановлено, що судове провадження по кримінальному провадженню не закінчено, строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 серпня 2018 року закінчується 21 жовтня 2018 року.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад три роки, має на утриманні малолітню дитину, здоровий, раніше судимий за вчинення умисних злочинів, застосований до нього ранішезапобіжний захід у вигляді тримання під вартою не порушував у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі, а також те, що ОСОБА_4 не оголошені повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, перебуваючи на волі, має реальну можливість переховуватись від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне провадження, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора, заявлене під час судового розгляду обвинувальних актів відносно обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню та обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити на строк шістдесят діб з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 18 жовтня 2018 року.

Суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також існувати не перестали.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на шістдесят діб з 18 жовтня 2018 року по 16 грудня 2018 року, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обраного відносно нього у вигляді тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження утримання у обвинуваченого неповнолітньої дитини, а також в матеріалах кримінального провадження відсутні зазначені докази, а бажання відшкодувати потерпілим матеріальну шкоду не може бути підставою для зміни запобіжного заходу, внаслідок чого прийшов до висновку про відмову в задоволенні зазначеного клопотання.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331, 336, 369-372 КПК України, суд,
ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 -задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обраного відносно нього у виді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, строком на 60 (шістдесят) діб з 18 жовтня 2018 року по 16 грудня 2018 року з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 16 грудня 2018 року.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про продовження строку тримання під вартою вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду ОСОБА_1