В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.18 Глухівський міськрайсуд Сумської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисників: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
потерпілого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові кримінальну справу № 0000114 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Клишки Шосткинського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, працюючого оператором ТОВ «НВП Пакмаш», не одруженого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Шостка, українця, громадянина України, студента другого курсу Глухівського агротехнічного інституту СНАУ, непрацюючого, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.01.2018 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання протягом іспитового строку 1 рік і 6 місяців;

- кожного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2017 року близько 23 год.15 хв. підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою, знаходячись біля будинку №1 по вул.Ціолковського в м.Глухові, зустрівши потерпілого ОСОБА_6 , із застосуванням до нього фізичного насильства, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрали у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Prestigio» моделі PAP4055DUO з сім-картою пам`яті micro - SD «Transcend», що лежав в кишені штанів потерпілого. Внаслідок дій підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 977 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що 05 лютого 2017 року він разом із ОСОБА_9 приїхав в м.Глухів в гості до свого знайомого. Ввечері вони вирішили прогулятись містом. Десь близько 23 год. коли вони із ОСОБА_8 йшли в напрямку вул.Ціолковського, то зустріли компанію молодих людей. Підійшовши до них, він спитав у одного із хлопців цигарку. Коли той сказав, що цигарок у нього немає, то він дістав балончик із сльозогінним газом і бризнув хлопцю в обличчя. Ця компанія почала тікати від них, але ОСОБА_8 наздогнав цього хлопця, зробив йому підніжку внаслідок чого той впав на землю. Після цього вони з ОСОБА_8 нанесли хлопцю декілька ударів руками і ногами в область тулубу. Потім він забрав у цього хлопця мобільний телефон, що лежав в кишені його штанів, після чого вони втекли з місця події. Цей телефон вони потім продали в м.Шостці.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 дав покази про обставини вчиненого злочину, які повністю аналогічні показам підсудного ОСОБА_7 .

Однак при цьому обидва підсудних пояснили суду, що попередньо вони між собою не домовлялися про вчинення грабежу у відношенні потерпілого ОСОБА_6 , а злочин був вчинений ними спонтанно.

Хоча підсудні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 свою вину визнали частково, однак суд вважає, що їх вина у вчиненні інкримінованого їм злочину повністю підтверджується зібраними в справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що 05 лютого 2017 року близько 23 год. він разом із своїми друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 йшли по вул.Києво-Московській до гуртожитку педуніверситету, який розташований по вул.Ціолковського. Щоб скоротити шлях, за школою №3 вони повернули у двори. Але неподалік котельні їх наздогнали двоє хлопців. Один із них попросив цигарку спочатку у нього, а коли він відмовив, то цей хлопець спитав цигарку у ОСОБА_12 . Коли і ОСОБА_13 відмовив, то цей хлопець повернувся до нього і бризнув із балончика сльозогінним газом йому в обличчя. Після цього він з друзями почав тікати, але із-за дії сльозогінного газу він погано бачив дорогу, а тому неподалік гуртожитку його наздогнали ці двоє, збили його з ніг та почали бити руками та ногами по голові та тулубу. Потім хтось із нападників обшукав його та дістав із правої кишені штанів його мобільний телефон марки «Prestigio». В цей час ОСОБА_14 добігла до гуртожитку і стала кликати на допомогу. Після цього нападники перестали його бити та втекли.

Свідок ОСОБА_15 показав, що в лютому 2017 року до нього з ОСОБА_16 в м.Глухів, де вони разом винаймали квартиру, на автомобілі в гості приїхали ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Разом вони випили пива, після чого поїхали до супермаркету «АТБ». Біля супермаркету вони залишили автомобіль та вирішили прогулятись, бо ОСОБА_19 та ОСОБА_20 сказали, що в них є справи в місті. Коли вони йшли по вул.Києво-Московській, то попереду себе вони помітили групу із трьох молодих людей: двох хлопців та дівчини. Після цього, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 пішли швидше про щось розмовляючи між собою, а він з ОСОБА_21 пішли вслід за ними. Потім хлопці та дівчина звернули з вул.Києво-Московської та пішли у двори. Відразу після цього за ними вслід кинулись ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Наздогнавши цю групу, ОСОБА_7 спитав у них цигарку, відразу після цього до них підбіг ОСОБА_18 і вистрілив одному хлопців із газового пістолета в обличчя. Люди із цієї компанії стали тікати в сторону гуртожитку педуніверситету. Однак ОСОБА_8 і ОСОБА_7 наздогнали одного із хлопців, який біг останнім, ОСОБА_8 зробив йому підніжку і той впав на землю. Після цього ОСОБА_8 і ОСОБА_7 стали бити хлопця ногами по різним частинам тіла. В цей час із вікон сусідніх будинків стали кричати люди. Злякавшись, вони всі вчотирьох побігли в центр міста, а потім на автомобілі поїхали в м.Шостка. При цьому по дорозі ОСОБА_20 показав їм мобільний телефон, який він тільки-то забрав у потерпілого.

Із протоколу огляду місця події від 06.02.2017 року з фототаблицею до нього вбачається, що під час огляду території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 виявлені чисельні сліди взуття. Але ці сліди для їх ідентифікації не придатні.

Із висновку судово-медичної експертизи від 10.02.2018 року слідує, що у потерпілого ОСОБА_6 під час судово-медичного обстеження було виявлені легкі тілесні ушкодження у виді саден та синців обличчя та садна волосистої частини голови. Вищевказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета/тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, на що вказує їх локалізація та характер. Індивідуальні властивості будови травмуючого предмета/травмуючих предметів в морфології ушкоджень не відобразились, однак характер та локалізація виявлених ушкоджень вказують на те, що вони могли утворитися внаслідок нанесення удару/ ударів руками, кулаками, ногами і тому подібними предметами.

Із протоколу добровільної видачі від 12.02.2017 року слідує, що громадянин ОСОБА_22 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Prestigio» моделі PAP4055DUO, якого він за декілька днів до цього придбав у підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

А із висновку судово-товарознавчої експертизи від 10.02.2017 року вбачається, що вартість вказаного вище телефону складає 977 грн.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Твердження підсудних про те, що вони попередньо не домовлялися між собою про вчинення злочину, суд розцінює критично, як обраний підсудними спосіб захисту та намагання пом`якшити відповідальність за вчинений злочин і ці твердження повністю спростовуються зібраними в справі доказами.

Зокрема, судом встановлено, що ніякого конфлікту між підсудними та потерпілим, який би передував побиттю останнього, не було. Також встановлено, що зустрівши на вулиці компанію потерпілого та його друзів, підсудні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пішли слідом за нею, а коли ця компанія звернула у двори, то підсудні негайно кинулись за ними і відразу вчинили напад на потерпілого. А після того, як підсудний ОСОБА_7 несподівано бризнув в обличчя потерпілому сльозогінним газом, а той почав тікати, то обидва підсудні погнались за ним та збивши потерпілого з ніг, стали разом наносити йому удари. А після заволодіння майном потерпілого, вони разом його збули.

Таким чином, поведінка підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_7 безпосереднього перед вчиненням злочину, також характер вчинених кожним із підсудних дій під час вчинення злочину, послідовність та узгодженість цих дій між собою, вказує на те, що підсудні вчинили відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою між собою.

Призначаючи кожному із підсудних міру покарання, суд відповідно до ст.66 КК України враховує як обставини, що пом`якшують покарання, що підсудні в скоєному щиро розкаялись, мають молодий вік, повністю відшкодували потерпілому спричинену шкоду, позитивно характеризуються за місцем проживання, підсудний ОСОБА_7 раніше не судимий.

Відповідно до приписів ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Призначене судом покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Тому враховуючи, що підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили тяжкий злочин, а також враховуючи обставини вчинення цього злочину, - що підсудними фактично був вчинений неприхований напад на особу в середмісті, зважаючи на зухвалість цього злочину, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудних можливе тільки в умовах їх ізоляції від суспільства, а тому кожному із них необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Однак, у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що призначення основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Зважаючи, що підсудні в скоєному розкаялись, відшкодували спричинену злочином шкоду і потерпілий не має до них претензій, що підсудні мають молодий вік, позитивно характеризуються за місцем проживання, а підсудний ОСОБА_7 раніше не судимий, суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 69 КК України призначити підсудним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

акож із матеріалів справи вбачається, що підсудний ОСОБА_8 раніше був засуджений 29.01.2018 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України він був звільнений від відбування покарання протягом іспитового строку 1 рік і 6 місяців. При цьому встановлено, що злочин, за який ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності по цій справі був вчинений ним до ухвалення вироку Шостинського міськрайонного суду від 29.01.2018 року. Тому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання за правилами, які передбачені ч.4 ст.70 КК України. Оскільки за вироком Шостинського міськрайонного суду до ОСОБА_8 було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а за злочин по даній справі ОСОБА_8 засуджується до покарання, що належить відбувати реально, то кожен із цих вироків підлягає самостійному виконанню.

У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України із підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави підлягає стягненню 263 грн. 88 коп. судових витрат за проведення експертизи по справі.
Речовим доказом по справі необхідно дозволити потерпілому ОСОБА_6 використовувати його за призначенням. З метою запобігання забезпечення виконання процесуальних обов`язків та з метою запобігання ризику переховування підсудних, враховуючи визначення підсудним покарання у виді реального позбавлення волі, суд вважає за необхідне змінити у відношенні обвинувачуваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою, взявши їх під варту в залі суду.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у відношенні ОСОБА_7 змінити із домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обчислювати з 08 червня 2018 року.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України цей вирок та вирок Шостинського міськрайонного суду від 29 січня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 виконувати самостійно.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у відношенні ОСОБА_8 змінити із домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обчислювати з 08 червня 2018 року.
Стягнути із засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 131 грн. 94 коп з кожного судових витрат на користь держави.
На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ