Справа № 438/287/17
Номер провадження 1-кп/438/12/2018
В И Р О К
Іменем України

06 червня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальні провадження, внесені в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000163 від 10 березня 2017 року, №0000026 від 16 січня 2018 року, №0000037 від 18 січня 2018 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Бориславського міського суду Львівської області від 05 вересня 2012 року за ч.2 ст.185, 15 ч.2ст.185, ч.3ст.185, ч.1ст.70, ч.4 ст.70 до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, та вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 10 червня 2013 року за ч.1 ст.204, ч.1 ст.216,70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 , ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи раніше судимим вироком Бориславського міського суду Львівської області від 05 вересня 2012 року за ч.2 ст. 185, 15. ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185,ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнений після відбуття покарання 29 квітня 2016 року на шлях виправлення не став, а скоїв новий корисний злочин проти власності.

Так, 09 березня 2017року, приблизно о 20 год.00 хв., ОСОБА_3 будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу магазину «Фаворит», який розташований по вул. Шевченка №178 у м. Бориславі, Львівської області, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до випадкового перехожого, яким виявився ОСОБА_5 , після чого схопив останнього лівою рукою за шию та відкрито, повторно, викрав з кишені штанів потерпілого паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , в якому знаходились: банківська пластикова картка банку «Приват Банк» та гроші в сумі 850 гривень, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на вище вказану суму.

Крім цього, 09 січня 2018 року, близько о 23 год. 45 хв. ОСОБА_3 , шляхом пошкодження дерев`яної рами вхідних проник у господарське приміщення, яке розташоване на подвір`ї будинку, АДРЕСА_2 , звідки таємно повторно, викрав бувшу у вжитку бензопилу марки «Super Shtorm», вартістю 1900 гривень, бувший у вжитку шуруповерт марки «Forex», вартістю 1350 гривень, які на праві власності належать потерпілому ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому майнової шкоду на загальну суму 3250 гривень.

Крім цього, 17 січня 2018 року, близько 12 год.00 хв., ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, знаходячись в приміщенні Бориславської міської бібліотеки для дітей, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia 1280», вартістю 300 гривень, з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», абонентський номер НОМЕР_1 , вартістю 10 гривень, який на праві власності належить ОСОБА_7 , чим спричинив останній майнової шкоди на загальну суму 310 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що у березня 2017 року, точної дати не пам`ятає, близько 20 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщення магазину, який розташований по вул. Шевченка №178 у м. Бориславі. В цей час потерпілий купував пляшку горілки. Дочекавшись доки останній вийшов із магазину, почав вимагати у потерпілого гроші. Останній не погоджувався. Тоді обвинувачений схопив потерпілого лівою рукою за шию та забрав з кишені штанів потерпілого паспорт громадянина України, в якому знаходились: банківська пластикова картка банку «Приват Банк» та гроші в сумі 850 гривень. Банківську пластикову картку та паспорт майже відразу викинув. Гроші використав на власні потреби. Майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 не відшкодував.

Далі, 09 січня 2018 року, близько опівночі, проник на подвір`я будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Зірвавши з дверей невеликий замок проник у господарське приміщення, звідки викрав бувшу у вжитку бензопилу марки «Super Shtorm» та бувший у вжитку шуруповерт марки «Forex».

Далі, 17 січня 2018 року, близько 12 години обвинувачений зайшов у приміщення Бориславської міської бібліотеки для дітей, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , звідки зі столу викрав мобільний телефон марки «Nokia 1280», з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар».

Просить суд суворо не карати. Обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі. Став на шлях виправлення. На даний час перебуває у реабілітаційному центрі та добровільно лікується від алкоголізму.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведеною повністю і вважає, що його дії, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, та ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.186, ч.3 ст.185КК України, законодавцем віднесено до тяжкого злочину, а кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.357, ч.2 ст.185 КК України до злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.185 та ч.3 ст.185КК України, є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу винного, який раніше неодноразово судимий, після відбуття покарання, на шлях виправлення не став, повторно вчинив нові злочини проти власності, майнова шкода потерпілим не відшкодована, має постійне місце проживання, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працює, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі, досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як високий, а також висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, тобто є неможливим.

Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення, про відсутність підстав для застосування ст.69, ст.75 КК України до обвинуваченого, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, але належних висновків для себе не зробив і, маючи непогашену судимість, повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення тобто злочини, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства та виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання, відповідно обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини статей інкримінованих кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі або обмеження волі, із застосуванням правил, визначених ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення та обмеження волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 10 червня 2013 року за ч.1 ст.204, ч.1 ст.216,70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Відповідно довідки від 17 квітня 2018 року за 1324/1636/12 за підписом голови Трускавецького міського суду Львівської області штраф у розмірі 1700 гривень обвинуваченим не сплачено.

Відповідно судом призначається остаточне покарання за правилами ч.1 ст.70, ст.72 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

?за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

?за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

?за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

?за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70, ч.1 ст.72 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 10 червня 2013 року за ч.1 ст.204, ч.1 ст.216,70 КК України, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та штраф у розмірі 17 000 гривень. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку.

Речовий доказ у справі: паспорт громадяни України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , визнаний відповідно постанови слідчого Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 21 березня 2017 року речовим доказом, та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , повернути володільцю.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1