Справа № 645/1437/16-к
Провадження №1-кп/645/49/18
УХ В А Л А
іменем України

25 червня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора- ОСОБА_3 , захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ч.ч. 1, 3 ст. 185, ч.ч.1, 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова знаходиться вказана кримінальна справа.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.05.2018 р. відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжено запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 06.07.2018 р.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про доцільність продовження запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для його обрання під час досудового розслідування та у зв`язку з неможливістю закінчення судового розгляду справи до вказаного строку.

Захисники - ОСОБА_4 , Юденкова та обвинувачені - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечували проти продовження вказаного запобіжного заходу, просили про обрання більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із зменшенням ризиків, на які посилався прокурор.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинувачених, а саме: те, що вони обвинувачуються в скоєнні кількох кримінальних правопорушень, суд вважає, що на даний час відсутні належні гарантії та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики їх ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тому доцільно вирішувати питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи їх таким, що відповідають характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченим, відповідності особі обвинуваченому та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченим інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 183, 331 484-496 КПК України , суд -

П о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 23 серпня 2018 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: