Справа № 396/727/17
Провадження № 1-кп/396/12/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у сховище, тобто вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Судом встановлено та доведено, що 20.12.2016 року близько 01 години, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном з метою власного збагачення, взявши із собою п`ять каністр ємністю 20 л, шланг, акумулятор та насос, на моторолері «Муравей», який перебував в його користуванні, приїхав до території ФГ «Омельяненко» з метою здійснення крадіжки дизельного палива, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізовуючи свій злочинний умисел, за допомогою електричного насосу, акумулятору та шлангів, почав викачувати дизельне паливо з металевої цистерни, яка знаходилась за огорожею на території ФГ «Омельяненко». Однак, набравши одну каністру ємністю 20 л., ОСОБА_4 побачив світло ліхтаря з території ФГ та злякавшись викриття, схватив чотири пусті каністри та побіг в сторону лісосмуги, де попередньо залишив моторолер. Після чого, ОСОБА_4 помістив до моторолера чотири пусті каністри, та усвідомлюючи свої злочинні дії та можливість їх викриття, з метою приховати предмети вчинення злочину, останній відігнав його до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та в якому проживає його знайомий ОСОБА_6 , де вони в подальшому були вилучені працівниками поліції.
Таким чином ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали.від його волі.
Згідно з висновком товарознавчої експертизи №863 від 24 грудня 2016 року, станом на 20.12.2016, ринкова вартість одного літра дизельного пального складає 20,66 грн.
Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив замах на спричинення ФГ «Омельяненко» матеріальних збитків на загальну суму 413,20 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні спочтаку свою вину не визнавав, згодом змінив свою позицію та визнав свою вину в повному обсязі, погодився із обставинами вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, у своїх показаннях надав повні та детальні пояснення стосовно проникнення на огороджену територію ФГ "Омельяненко", способу вчинення замаху на крадіжку дизпалива, погодився із вартістю майна, на крадіжку якого вчинив замах, у вчиненому щиро розкаявся, обіцяє не вчиняти в подальшому правопорушень, просить його суворо не карати.
Представник потерпілого ОСОБА_7 надав суду покази про те, що він являється власником дизпалива, на крадіжку якого вчинено замах, йому зателефонували працівники охорони ФГ "Омельяненко", повідомивши, що невідома особа намагалась вчинити крадіжку дизпалива шляхом викачування за допомогою насосу та шлангу, за огорожею господарства було виявлено каністру, в яку наповнювалось дизпаливо, поруч були видні сліди від моторолера. В наступні судові засідання представник потерпілого не з`явився, подавши заяву про судовий розгляд у його відсутності, а тому суд, за згодою учасників процесу, ухвалив про продовження та закінчення судового розгляду у його відсутності.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 надали суду покази про факт виявлення спроби крадіжки дизпалива, шляхом викачування в каністру за допомогою шлангу та насосу, крадіжку невідома особа не довела до закінчення, оскільки вони почули шум, коли прийшли до місця, в якому була каністра, там вже нікого не було.
Після надання обвинуваченим ОСОБА_4 зізнавальних свідчень прокурор відмовилась від допиту інших свідків, й сторона захисту не наполягала на їх допиті.
Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_4 доводиться також дослідженими письмовими доказами: витягом про внесення відомостей до ЄРДР, висновком експерта №863.
Судом, за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів, відносно тих обставин, які ніким не заперечуються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, а саме щодо допиту нез`явившихся свідків та дослідження в повному обсязі письмових матеріалів кримінального провадження, при цьому суд роз`яснив наслідки скороченого обсягу дослідження доказів, переконався у добровільності учасників процесу, впевнився у правильному розумінні учасниками обставин, які викладені в обвинувальному акті. Також суд переконався, що зізнавальні покази надані не внаслідок помилки чи невірного сприйняття обвинуваченим обставин, а внаслідок узгодженої позиції захисту.
Заслухавши показання обвинуваченого, представника потерпілого, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого доведена повністю, дослідженими доказами встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 протиправно проник на територію сховища ФГ " ОСОБА_12 " та вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вартістю 413,20 грн., яка є достатньою для притягнення до кримінальної відповідальності. Вказані обставини об`єктивно підтверджуються належними та достовірними доказами, повно та всебічно дослідженими в судовому засіданні, які логічно узгоджуються між собою та переконують суд у винуватості обвинуваченого, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані по ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у сховище.
ОСОБА_4 , вчиняючи злочин, вчинив усі дії, необхідні, на його думку, для доведення злочинного умислу до кінця, але не зміг довести свій намір до завершення із незалежних від нього причин, так як його злочинні дії були виявлеті працівниками ФГ "Омельяненко", і з метою уникнення свого викриття, обвинувачений залишив місце злочину.
При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду (ВС/ККС №569/6988/16-к від 10.04.2018 року), згідно якої ВС вважає, що "за наведених обставин територію, навіть якщо вона мала огорожу, не можна вважати сховищем, адже в конкретному випадку її наявність суд фактично визначив як таку, що встановлює лише видимі межі території, а не як сховище".
Суд не погоджується із вказаною правовою позицією ВС, оскільки вона належним чином не вмотивована, невідомо з яких підстав колегія суддів дійшла до вказаного висновку, вказана позиція перекреслює саму суть поняття та мету сховища, яке створюється з метою захисту та охорони майна власника.
Вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_4 , судом досліджувалися поняття терміну "сховище", у зв`язку з чим судом встановлено, що одні вчені ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ) вказують, що сховищем є частина (ділянка) території, відведена для зберігання матеріальних цінностей… Інші науковці ( ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ) сховище розглядають як пристрій стаціонарного типу, будь-яку споруду для зберігання майна. Семантичний зміст цього терміну такий: сховище приміщення, споруда для зберігання чого-небудь.
Наведені позиції ілюструють двоякість розуміння сховища, виходячи із конструкції об`єкта зберігання майна: як споруди або як ділянки. У практичній діяльності виникає ряд запитань: чи визнавати склад сховищем чи це інше приміщення; сумка з застібкою, з якої викрадено гаманець це сховище; викрадення із транспортного засобу це викрадення із проникненням у сховище? Семантичне значення термінів місце і територія пов`язане із частиною земельної поверхні: місце простір земної поверхні, зайнятий чим чи ким-небудь, де що-небудь розміщене; територія частина земної кулі, що належить певній державі.
Зважаючи на вищевикладені тлумачення поняття "сховища", суд вважає, що огорожена територія ФГ "Омельяненко" має призначення сховища, із метою охорони та зберігання розташованого у ньому майна, а тому несанкціонований доступ до нього із метою крадіжки слід кваліфікувати саме як проникнення до сховища, за ст.185 ч.3 КК України.
Вказаний висновок відповідає роз`ясненням ПВСУ, викладеним у постанові від 06.11.2009 року №10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності", під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Вказаний висновок суд визнає більш обгрунтованим і посилається саме на нього, встановлюючи кваліфікацію дій винного - обвинуваченого ОСОБА_4 .
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, одружений, утримує малолітню дитину, має постійне місце проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.66 КК України суд визнає його щире каяття, оскільки останній визнав свою вину, усвідомив протиправність своїх дій, обіцяв в подальшому не допускати правопорушень. Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин, у відповідності зі ст.67 КК України, не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який вчинив замах на скоєння умисного тяжкого корисливого злочину, наведені вище дані про його особу, його молодий вік, обставини, що пом`якшують його відповідальність, відсутність обтяжуючих обставин, знаходить необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням положень ст.68 КК України.
Також суд вважає за необхідне застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, оскільки, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, працює та має постійне місце проживання, його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства. У зв`язку із звільненням обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на нього слід покласти обов`язки, згідно ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судові витрати за залучення експертів по кримінальному провадженню суд стягує з обвинуваченого, а долю речових доказів вирішує, згідно ст.100 КПК України, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно із ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: протягом іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до вказаного органу.
- шланг чорного кольору, шланг зеленого кольору, насос із каюелем, перемикачем та клемами, ніж, аккумулятор, кришку зеленого кольору,чотири пустих каністри ємністю 20 літрів, шланг зеленого кольору довжиною 50 метрів, покривало, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП у Кіровоградській області, із набранням вироком законної сили знищити.
- одну каністру чорного кольору ємністю 20 літрів із дизельним паливом, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП у Кіровоградській області, із набранням вироком законної сили повернути потерпілому ФГ " ОСОБА_12 ".
- моторолер марки "Муравей", д.р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Новоукраїнського ВП ГУНП у Кіровоградській області, із набранням вироком законної сили повернути засудженому ОСОБА_4 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1