Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
02 травня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції з ДУ Полицька виправна колонія ( № 76) апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року за участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи Полицька виправна колонія (№ 76) щодо застосування положень Закону України Про амністію у 2016 році стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 24 червня 2014 року вироком Рівненського міського суду Рівненської області за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні подання, місцевий суд покликався на відсутність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, відповідно до положень Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки засуджений в категоричній формі заперечує та відмовляється від застосування відносно нього акту амністії у зв`язку із невизнанням своєї вини, що підтверджується актом від 28 грудня 2017 року.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на незаконність прийнятого процесуального рішення, доводить, що судом невірно сприйнято думку засудженого ОСОБА_6 , який під час судового засідання вказував про бажання звільнитися з місць позбавлення волі, у зв`язку з чим відсутні підстави для відмови в застосуванні щодо нього акту амністії. Просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити подання ДУ Полицька виправна колонія № 76 про застосування Закону України Про амністію у 2016 році щодо ОСОБА_6 , звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 4 Закону України Про амністію у 2016 році.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який вважає подану апеляційну скаргу безпідставною, засудженого ОСОБА_6 , який відмовляється від застосування відносно нього положень Закону України Про амністію у 2016 році та просить залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, який набрав законної сили.

Законом України "Про амністію у 2016 році" передбачено вичерпний перелік підстав для звільнення осіб від відбування покарання, в тому числі і тих, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, та за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Як слідує з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_6 , щодо якого вирішувалося питання про застосування амністії, категорично заперечує про застосування відносно нього положень ЗУ "Про амністію у 2016 році", про що підтвердив і в суді апеляційної інстанції, зазначивши, що вважає себе незаконно засудженим і повинен бути виправданий.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_6 не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст. 4 Закону України "Про амністію у 2016 році" внаслідок його незгоди на застосування вказаного акту.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді подання начальника ДУ Полицька виправна колонія (№ 76) в суді першої інстанції, які б слугували підставою для скасування ухваленого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3