У Х В А Л А

30 липня 2018 року м.Фастів

Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих - ОСОБА_12

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні № 0000483 від 18.05.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,-

встановила:

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 заявив відвід суддям, що входять до складу колегії суддів у даному провадженні - головуючому судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , з підстав п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме наявності підстав, які викликають сумніви в їх об`єктивності, що виники під час судового розгляду. На думку представника потерпілої дані обставини полягають в порушенні права потерпілої ОСОБА_9 на розгяд її цивільного позову в кримінальному провадженні, оскільки ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 05.06.2018 року цивільний позов потерпілої, який був пред`явлений нею у даному кримінальному провадженні, повернуто. Дана ухвала на думку представника потерпілої є незаконною. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.06.2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.06.2018 року було відмовлено.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю підтримали заяву свого представника адвоката ОСОБА_12 та просили її задовольнити.
У судовому засіданні прокурор проти задоволення даної заяви заперечував, оскільки не вбачає правових підстав для відводу зазначених суддів та вважав заявлення відводу з цих підстав затягуванням судового розгляду.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх захисники адвокати ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та потерпілий ОСОБА_11 заперечували проти задоволення заяви про відвід суддів.

Заслухавши думку учасників з приводу заявленого відводу, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається із заявленого відводу, представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 не погоджується із процесуальним рішенням колегії суддів, а саме з ухвалою суду від 05.06.2018 року про повернення цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, з підстав невиконання вимог ухвали суду , якою були виявлені недоліки цивільного позову. На думку представника потерпілої, колегією суддів при прийнятті даного рішення, було порушено принцип незворотності дії актів цивільного законодавства в часі, а саме застосування закону який не підлягає застосуванню, оскільки цивільний позов потерпілою ОСОБА_9 було подано 07.12.2017 року, тобто до набрання чинності новою редакцією ЦПК України, нормами якого і керувалася колегія суддів при постановленні даної ухвали. Зазначені обставини дають йому право вважати, що є наявними факти, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості членів колегії суддів.
До того ж, як видно заяви про відвід, судді ОСОБА_2 відвід не заявлено, оскільки останній підтримував клопотання представника потерпілого про оголошення перерви для подачі позовної заяви та начебто не підписував ухвалу суду від 05.06.2018 року про повернення позовної заяви ОСОБА_9 .

Згідно ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на який посилається заявник, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивований.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду, слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

В контексті вищевикладеного, в заявленій представником потерпілих заяві про відвід суддів, заявником не наведені обставини, які викликають у заявника обґрунтовані сумніви в неупередженості судді з урахуванням об`єктивного критерію, а саме - факти, які не залежать від поведінки суддів, але можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у їх неупередженості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заявлений відвід суддям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що входять до складу колегії суддів у даному провадженні, з вказаних підстав є необґрунтованим та безпідставним, оскільки сам факт незгоди з процесуальним рішенням/діями суддів у кримінальному провадженні не може бути підставою для відводу.

За наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений відвід не підлягає задоволенню, оскільки з урахуванням об`єктивного критерію не ґрунтується на вимогах ст. 75 КПК України, в яких визначено підстави для відводу судді, а тому, наведенні заявником обставини є обставинами, які не свідчать про упередженість суддів.

До того ж, як вбачається з матеріалів провадження, оригінал ухвали від 05.06.2018 року про повернення цивільного позову потерпілій ОСОБА_9 підписаний всім складом колегії суддів, у тому числі суддею ОСОБА_2 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви про відвід членам колегії суддів необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:

У задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 про відвід головуючому судді ОСОБА_1 та члену колегії суддів ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_17

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3