Справа № 302/783/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2018смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар с/з ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена - ОСОБА_4 ,

захисник-адвокат ОСОБА_5 ,

представник юридичної потерпілої особи Міжгірського УСЗН Міжгірської РДА ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Міжгір`ї кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , гр.України, з повною загальною середньою освітою, не одружена, раніше не судима, має на утриманні 2 неповнолітніх, не працююча, раніше не судима,

- про обвинувачення в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч.3, КК України (в редакції закону від 07.04.2011 р.), 190 ч. 2 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
19.11.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні УСЗН Міжгірської РДА, за адресою: смт.Міжгір`я, вул.Шевченка, 86, знаючи, що з початку 2014 року вона проживала спільно сім`єю, але не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, з гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку АДРЕСА_1 , ведучи з останнім спільний побут, спільно виховуючи дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з єдиним прямим умислом на заволодіння чужим майном, у виді грошових коштів соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, умисно внесла неправдиву інформацію в офіційні документи. Зокрема, ОСОБА_4 власноручно заповнюючи заяву від 19.11.2014 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", що є офіційним документом, який затверджений наказом Міністерства соціальної політики України № 96 від 22.02.2012 року та декларацію "Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги", що є офіційним документом , який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 року, умисно підробила їх, шляхом проставлення відмітки у графі призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям, не повідомивши працівника УПтСЗН Міжгірської РДА про фактичний склад її сім`ї, тобто, до нього не включила ОСОБА_7 як члена її сім`ї, хоча на той час проживала разом з ним в будинку АДРЕСА_1 та вела з останнім спільне господарство і виховувала дитину. Внесені гр. ОСОБА_4 у заяву від 19.11.2014 р. "Про призначення усіх видів соціальної допомоги" та декларацію "Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги" завідомо неправдиві відомості, стали підставою для призначення їй соціальної допомоги як «малозабезпеченій сім`ї» в сумі 2939,02 грн., які їй виплачені і якими вона розпорядилась на власний розсуд, заволодівши цими державними коштами з корисливих мотивів шляхом обману працівника вказаного органу соціального захисту з використанням підроблених нею документів.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення передбачені: ч.1 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року) за кваліфікуючими ознаками підроблення офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем; ч.4 ст.358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року) за кваліфікуючими ознаками використання завідомо підробленого документа; ч.1 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

21 серпня 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації, за адресою в смт. Міжгір`я, вул. Шевченка, 86, знаючи, що з початку 2014 року вона проживає спільно сім`єю, але не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_1 , ведучи з останнім спільний побут, спільно виховуючи дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з єдиним прямим умислом на заволодіння чужим майном у виді грошових коштів соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, умисно, повторно внесла неправдиву інформацію в офіційні документи.

Зокрема, ОСОБА_4 , власноручно заповнюючи заяву від 21.08.2015 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги», що є офіційним документом, який затверджений наказом Міністерства соціальної політики України № 96 від 22.02.2012 року та декларацію «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», що є офіційним документом, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 204 від 22.07.2003 року, умисно підробила їх, шляхом проставлення відмітки у графі призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям, не повідомивши працівника Управління праці та соціального захисту населення Міжгірської РДА про фактичний склад її сім`ї, тобто, до нього не включила ОСОБА_7 як члена її сім`ї, хоча на той час проживала з ним разом в будинку АДРЕСА_1 та вела з останнім спільне господарство, мала спільний побут і спільно виховували дитину.

Внесені гр. ОСОБА_4 у заяву від 21.08.2015 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги» та декларацію «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги» завідомо неправдиві відомості, стали підставою для призначення їй соціальної допомоги як «малозабезпеченій сім`ї» в сумі 8549 грн.85 коп., які їй виплачені і якими вона розпорядилась на власний розсуд, заволодівши цими державними коштами повторно з корисливих мотивів щляхом обману працівника вказаного органу соціального захисту з використанням підроблених нею документів.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені: ч.3 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року) за кваліфікуючими ознаками підроблення офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно; ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції закону від 07.04.2011 р.) за кваліфікуючими ознаками - використання завідомо підробленого документа; ч.2 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Таким чином, ОСОБА_4 неправомірно заволоділа державними коштами на загальну 11488,87 гривень, заподіявши шкоду державі в особі уповноваженого органу соціального захисту населення.

Встановлені обставини, а також вину в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4 КК України, 190 ч.1, ст.190 ч. 2 КК України обвинувачена ОСОБА_4 визнала повністю та розкаялась, а також додатково пояснила, що нею частково повернуто кошти на рахунок юридичної потерпілої особи в сумі 2000 грн., про що подала суду квитанцію. Іншу суму заподіяної шкоди зобов`язується повернути в найближчий час, про що подала відповідну заяву до УСЗН Міжгірської РДА. Обвинувачена просить узяти до уваги , що вона виховує та утримує двоє малолітніх дітей , не працює в зв`язку з цим, живе з особистого селянського господарства. Обвинувачена клопоче закрити кримінальне провадження за статтями 358 ч.1, 358 ч.4, 190 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а за статтями 358 ч.3 , 190 ч. 2 КК України не призначати суворе покарання, застосувати до неї випробування на іспитовий строк та подала заяву про звільнення її від покарання за актом амністії.

Представник УСЗН Міжгірської РДА підтвердив пояснення ОСОБА_4 щодо добровільного часткового відшкодування завданої нею шкоди (оплату 2000 грн. на відповідний рахунок та подання заяви про розстрочку решти суми, що погоджено керівником установи).

Встановлені обставини, покази обвинуваченої та визнання нею вини підтверджені повністю також дослідженими судом доказами: матеріалами особової справи ГрядільМ.В. з управління соціального захисту населення Міжгірської РДА про призначення і одержання нею державних соціальних допомог, зокрема заявами і деклараціями в цій справі, складеними і підписаними нею особисто, розпорядженнями керівника установи про призначення цих допомог, відомостями про їх виплату та отримання вказаного виду і в зазначених сумах. Ці письмові документи визнані речовими доказами, із змістом яких погодилась обвинувачена повністю.

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.11.2018 р., яка винесена в розглядуваному кримінальному провадженні, задоволено клопотання сторін кримінального провадження про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої статтями 358 ч.1. 358 ч.4 ,190 ч.1 КК України за окремими самостійними епізодами кримінальних правопорушень по встановлених вище обставинах у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених статтею 49 КК України.

Оцінивши встановлене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватою у вчиненні злочинів, які мали місце, за кваліфікуючими ознаками, передбаченими КК України :

- ст. 358 ч.3, в редакції закону від 07.04.2011 р. - підроблення офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем,вчинене повторно (окремий епізод цього кримінального правопорушення від 21.08.2015 р.);

- 190 ч.2 заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно (окремий епізод цього кримінального правопорушення від 21.08.2015 року).

За вчинені злочини, передбачені статтями 190 ч.2 ,358 ч.3 КК України, ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання за кожен вчинений злочин, суд зважає на таке.

Злочини за статтями 358 ч.3, 190 ч.2 КК України є умисними кримінальними правопорушеннями, які згідно з статтею 12 КК України віднесені законом до середньої тяжкості. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 не має. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_8 , щире розкаяння, вжиття заходів до усунення наслідків злочину, тобто відвернення шкоди, а саме часткове реальне повернення коштів державі до винесення вироку (сплачено 2000 грн., що підтверджено банківською квитанцією) і укладення угоди з потерпілою юридичною особою про розстрочку платежів на повернення решти суми неправомірно отриманих державних коштів.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 є не судимою, характеризується з місця проживання позитивно, заробляє на прожиття підсобним домашнім господарством, тобто не має постійних доходів і місця праці, утримує двоє малолітніх дітей віком 3 і 6 років, а саме: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Отже, згідно з вимогами ст.61 ч.3 КК України (заборона призначення покарання у виді обмеження волі жінкам, які мають дітей віком до 14 років) ОСОБА_4 заслуговує покарання за злочин, передбачений ст.358 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, тобто один рік. За вчинення злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, ОСОБА_4 заслуговує покарання з урахуванням вимог, передбачених ст.61 ч.3 КК України (щодо не застосування покарання у виді обмеження волі) і вимог статті 57 КК України (призначення покарання у виді виправних робіт особам, які мають постійне місце праці), відсутності підстав для застосування покарання у виді штрафу як за обставинами справи так і за тяжким майновим станом обвинуваченої, - у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців.

Згідно з вимогами статі 70 КК України за сукупністю злочинів , з урахуванням того , що ОСОБА_4 вперше засуджується до позбавлення волі, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням , і призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців.

Згідно з ст.75 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, відсутності обтяжуючих покарання обставин, наявності двох пом`якшуючих покарання обставин, відомостей про особу обвинуваченої, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, тобто звільнення її від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням протягом іспитового строку одного року.

Згідно з ст.76 ч.1 пункти 1, 2 КК України на час випробування протягом іспитового строку обов`язковим є застосування обмежень для ОСОБА_4 , які передбачені цією нормою кримінального закону.

Згідно з вимогами статей 1 п. "В", 10, 11, 13 закону «Про амністію у 2016 р» ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбуття покарання, призначеного цим вироком, на підставах, що злочини вчиненні нею у 2015 році, тобто до набрання чинності вказаним законом і вона має двох неповнолітніх дітей віком до 18 років і не позбавлена стосовно них батьківських прав.

Цивільного позову не заявлено. Запобіжний захід не обирався і клопотання про його застосування до набрання вироком законної сили не заявлено.

Речовий доказ особова справа, вилучена з управління соціального захисту населення Міжгірської РДА, підлягає поверненню в цей орган після набрання вироком законної сили. Судових витрат не має.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених КК України, і призначити покарання:

- за ст. 358 ч.3 КК України один рік позбавлення волі;

- за ст.190 ч.2 КК України один рік шість місяців позбавлення волі.

Згідно з ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Згідно з ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з ст.76 ч.1 пункти 1.2 КК України на час випробування протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання.

Згідно з ст. 1 п."в" закону України "Про амністію в 2016 р." звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання повністю.

Речовий доказ особову справу № 6576 ОСОБА_4 повернути в управління соціального захисту населення Міжгірської РДА після набрання вироком законної сили.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу строку його оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1