АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/103/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/788/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням захисника-адвоката ОСОБА_6 про зарахування засудженому ОСОБА_7 у строк покарання періоду попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зарахування у строк покарання ОСОБА_7 періоду попереднього його ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що засудженому ОСОБА_7 вже повністю зараховано період перебування під вартою в умовах слідчого ізолятору під час розгляду його кримінального провадження до моменту набрання вироком суду законної сили, на теперішній час Заводським районним судом м.Запоріжжя розглядається інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та підстав для зарахування терміну перебування його в умовах слідчого ізолятору немає.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, а тому ухвала суду суперечить кримінальному закону.

Згідно з ухвалою, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України.

У судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просив суд зарахувати засудженому до строку покарання термін перебування його у СІЗО після набрання законної сили вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2016 року, оскільки ОСОБА_7 з січня 2017 року етапований до СІЗО із колонії для розгляду щодо нього іншої справи, тому цей період перебування у СІЗО також повинен бути включений до строку призначеного йому покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні наполягав на задоволенні його клопотання, оскільки зменшення строку відбуття ним покарання вплине на подальше вирішення питання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та зазначила, що строк перебування ОСОБА_7 під вартою повністю зараховано до терміну призначеного йому покарання, тому період перебування його у СІЗО у зв`язку із розглядом іншої справи до строку покарання, яке вже виконується, зарахуванню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 , засновані на досліджених у судовому засіданні матеріалах провадження та, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. Строк покарання засудженому постановлено обчислювати з дня його фактичного затримання, з 21 червня 2016 року. Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2016 року по 13 липня 2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишено без задоволення, вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 липня 2016 року по 08 листопада 2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 08 листопада 2016 року.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» №3352-XII від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі проводиться в межах того кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 судами вже зарахований, в тому числі і судом апеляційної інстанції (ухвала від 08 листопада 2016 року), тому відсутні підстави для зарахування іншого періоду перебування засудженого в слідчому ізоляторі з січня 2017 року в рамках іншого кримінального провадження.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність вищевказаних висновків суду не спростовують.

Клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року, амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Законом України «Про амністію у 2016 році» визначений вичерпний перелік осіб, до яких застосовується положення цього закону.
Згідно із ст.3 вказаного Закону, на яку посилається засуджений в клопотанні, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими, і не поєднані з насильством небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином, а тому до ОСОБА_7 не може бути застосовано ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про зарахування у строк покарання періоду попереднього його ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4