Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 487/1304/16-к
Провадження № 1-кп/483/10/2018
ВИРОК
Іменем України

05 червня 2018 року м. Очаків

Колегія суддів Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000717 від 11 лютого 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, з професійно-технічною освітою, є неодруженим, не працює, є раніше не судимим, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчиненому за таких обставин.

ОСОБА_7 у невстановлені дату, час та місце, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, порушуючи Закон України № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс та незаконно почав зберігати за місцем свого проживання, розфасувавши його у поліетиленові пакети та вироби з тканини, з метою подальшого збуту. 06 лютого 2014 року в період часу з 17 год. 00 хв. по 18 год. 40 хв. під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: електроковдру з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, залізне сито з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, залізний посуд (казан) з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, залізну решітку, на якій є нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, целофановий мішок з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, 8 поліетиленових пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, також на горищі будинку по всій його площі виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс. Загальна маса особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 24819,477 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованому йому незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів в особливо великих розмірах винним себе не визнав. Заперечуючи свою причетність до даного злочину, пояснив суду, що у будинку, де співробітниками поліції було проведено обшук, він не проживав та під час обшуку присутнім не був. Цей будинок на час проведення обшуку належав його покійному батьку ОСОБА_8 , з яким у нього були дуже складні стосунки і вони практично не спілкувалися. Інколи він приїздив до с. Матіясове, але проживав у будинку, що належить його тещі, розташованому неподалік. Кому саме належать наркотичні засоби, хто їх придбав та зберігав в будинку, йому невідомо, але, зі слів сусідів, в будинку батька проживав якись чоловік на ім`я ОСОБА_9 .

Колегія суддів констатує, що у судовому засіданні сторонам було забезпечено передбачені ст. 22 КПК України права щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення в якості доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, суду надано:
- рапорт слідчого СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 10 лютого 2014 року про надання дозволу на реєстрацію факту ЖЄО про вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (а. п. 101);
- ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2014 року про надання дозволу на проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 (а. п. 102);
- протокол обшуку від 06 лютого 2014 року, згідно з яким в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 голові сільської ради ОСОБА_12 було пред`явлено ухвалу слідчого судді про проведення обшуку та в подальшому у ході проведення обшуку було виявлено: електроковдру з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, залізне сито з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, залізний посуд (казан) з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, залізну решітку, на якій є нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, целофановий мішок з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, 8 поліетиленових пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, також на горищі будинку по всій його площі виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (а. п. 103-105);

- висновок експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центра № 281 від 08 лютого 2014 року, згідно з яким надані на дослідження об`єкти, вилучені під час обшуку в будинку АДРЕСА_1 , є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 24819,477 г. (а. п. 106-146);

- постанову про визнання, залучення до справи речових доказів і здачі на зберігання від 17 лютого 2014 року, згідно з якою особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 24819,477 г визнано та залучено до кримінального провадження № 0000717 як речовий доказ (а. п. 147);

- квитанцію про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 1182 у кримінальному провадженні № 0000717, на відповідальне зберігання, а саме каннабіс, гілки, стебла та насіння обсягом 45369,54 г (а. п. 148);

Крім того, сторона обвинувачення посилалась на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 ..

Разом із тим, колегія суддів вважає, що вищевказані докази не доводять вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, і при цьому виходить з такого.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод, і законних інтересів, засобами, передбаченими цим Кодексом.
Зі змісту ст. 91 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав показання про те, що він є поліцейським управління ОБНОН Миколаївської області, куди поступила інформація про те, що ОСОБА_7 за місцем своєї реєстрації в с. Матіясове Березанського району вирощує та займається збутом наркотичного засобу канабісу. Він з іншим співробітником поліції ОСОБА_16 запропонували ОСОБА_7 , який мешкав в м.Миколаєві, проїхати до с. Матіясове для проведення обшуку, однак останній зайшов до свого будинкута більше не виходив. Взявши батька ОСОБА_17 , вони разом поїхали до с. Матіясове. В подальшому він бачив, що під час проведення обшуку було знайдено велику кількість канабісу. Обшук проводився за його відсутності, ухвали про надання дозволу на проведення обшуку особисто не бачив. Вилучені наркотичні засоби він відвозив до НДЕКЦ в Миколаївській області.

Аналогічні показання надав допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_14 , який пояснив, що він є працівником Корабельного відділу поліції м. Миколаєва та був присутній в лютому 2014 року під час проведення обшуку в АДРЕСА_1 . Власника будинку не було, його відкрили в присутності голови сільської ради, в будинку та на горищі було виявлено наркотичні засоби, які були упаковані та направлені на експертизу. Після обшуку працівники поліції привезли власника будинку, який пояснив, що будинком користуються його сини. Він не пам`ятає, у кого саме було надано дозвіл на проведення обшуку та що було зазначено в ухвалі суду.

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що він працював будівельником в с. Матіясове і наприкінці 2013 року допомагав будувати сарай ОСОБА_18 на території домоволодіння його тещі, що розташоване неподалік від будинку його батька. Він не бачив, щоб ОСОБА_19 колись заходив на територію домоволодіння свого батька. Взимку в будинку батька ОСОБА_20 проживав чоловік на ім`я ОСОБА_9 , який його охороняв. В лютому 2014 року приїхали якісь чоловіки, які відразу представились друзями ОСОБА_9 , а потім показали посвідчення працівників поліції, викликали сільського голову, зламали замок в будинку та провели там обшук. Після проведення обшуку його покликали та показали коноплю, яка була розвішана по горищі, яку в подальшому упакували в мішки.
Викладене узгоджується з показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка Матіясівського сільського голови ОСОБА_12 , який повідомив, що його запросили під час проведення обшуку в будинку, який належав ОСОБА_8 , батьку обвинуваченого. Як входили до будинку, він не бачив, йому лише продемонстрували коноплю, що лежала на електроковдрі у кімнаті будинку та на горищі. Обвинуваченого ОСОБА_7 він не знає і ніколи не бачив.

Аналізуючи показання вказаних вище свідків, колегія суддів прийшла до переконання, що ці показання доводять лише факт виявлення наркотичних засобів під час обшуку будинку і жодним чином не підтверджують факт безпосередньої участі обвинуваченого у вчиненні цього злочину. Показання свідків не є достатніми та не спростовують показань обвинуваченого.

Також суд не може покласти в основу вини обвинуваченого надані прокурором письмові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

З долучених прокурором зазначених вище письмових доказів дійсно вбачається, що під час проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить батькові обвинуваченого ОСОБА_8 було виявлено та вилучено наркотичні засоби.

Разом з тим, стороною обвинувачення в ході розгляду справи по суті, не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до події злочину, а вищеперелічені докази не містять будь-яких фактичних даних, які пов`язують виявлене в ході проведення обшуку з особою обвинуваченого.

Так, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2014 року було надано дозвіл на проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 , тобто дозволу на проведення обшуку за місцем реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 за вказаною вище адресою, де проводився обшук, органами досудового розслідування не отримано, а тому наданий суду протокол обшуку житлового будинку від 06 лютого 2014 року не може вважатися допустимим доказом.
Колегія суддів приходить до висновку, що й всі інші докази, надані стороною обвинувачення не доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи свою вину, вказував, на те, що в будинку його покійного батька ОСОБА_8 він не мешкав, на час проведення обшуку, понад 10 років, і доказів протилежного державний обвинувач суду не надав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Так, у справі «Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. («Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» 6 грудня 1988, п. 146, p. 33, § 77).

В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, суд ухвалює виправдувальний вирок.

У відповідності до п. 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року № 5, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Суд за наявності наданих стороною обвинувачення доказів не може прийти до висновку поза будь-яких сумнівів, що ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб в особливо великих розмірах, а тому тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого.

За таких обставин, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до переконання, що вони не доводять пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а тому його слід виправдати в інкримінованому йому злочині, з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, а саме за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.

Судові витрати на провадження експертиз, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, слід віднести на рахунок держави.
Доля речового доказу підлягає вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у провадженні не заявлено, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Речовий доказ у провадженні особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною масою в перерахунку на висушену речовину 24807,356 грами, що переданий до Централізованої кімнати зберігання речових доказів УМВС України в Миколаївській області за квитанцією № 1182, знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: