Справа № 359/9595/17
Провадження № 1-кп/359/194/2018
ВИРОК
27 квітня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю представника потерпілого ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України,
25 жовтня 2017 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, підійшов до паркану, яким огороджена територія автопарку СТОВ «Старинська Птахофабрика», що за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Мирне, вулиця Центральна, 1, і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, тим самим незаконно проник на вказану територію. Після цього, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадення майна, знайшов на території автопарку каністру білого кольору об`ємом 25 літрів та шланг, підійшов до автомобіля марки «ЗІЛ» моделі «130» д.н.з. НОМЕР_1 з метою злити з баку пальне.
Зірвавши пломбу, якою було опломбовано бензобак вказаного автомобіля ОСОБА_4 за допомогою шлангу заповнив каністру бензином об`ємом 25 літрів та направився до іншого автомобіля марки «ГАЗ» модель «3302» д.н.з. НОМЕР_2 з метою подальшого виїзду з територі СТОВ «Старинська Птахофабрика».
Виконавши всі дії які вважав за потрібні для таємного викрадення бензину, ОСОБА_4 розмістив у салоні автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302» д.н.з. НОМЕР_2 каністру об`ємом 25 літрів заповнену бензином, сів за кермо вказаного автомобіля та направився до виїзду з території СТОВ «Старинська Птахофабрика». Однак, перебуваючи за кермом автомобіля, не впорався з керуванням транспортного засобу, здійснив зіткнення з розташованим поруч автомобілем марки «ЗІЛ 130», д.н.з. НОМЕР_3 та відразу був виявлений працівниками охорони СТОВ «Старинська Птахофабрика», які його затримали, тим самим з причин, що не залежали від його волі, не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , СТОВ «Старинська Птахофабрика» заподіяно збитку на загальну суму 653 гривні.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.
Крім того, ОСОБА_4 , вже незаконно перебуваючи на території СТОВ «Старинська Птахофабрика», що за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Мирне, вулиця Центральна, 1, після злиття бензину до каністри, побачив автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3302» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на вказаній території. У цей момент, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння цим транспортним засобом.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний характер та за ним ніхто не спостерігає, підійшов до вказаного автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3302» д.н.з. НОМЕР_2 , сів за кермо вказаного автомобіля та побачивши, що в замку запалення знаходиться ключ, за допомогою нього запустив двигун, намагаючись залишити місце скоєння кримінального правопорушення і проїхавши приблизно 4-5 метрів вчинив ДТП з припаркованим на вказаній території автомобілем марки «ЗИЛ» моделі «130», д.н.з. НОМЕР_3 , тим самим вчинив, незаконне заволодіння транспортним засобом.
Даним кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 заподіяв СТОВ «Старинська Птахофабрика» майнову шкоду на суму 250773 грн. 69 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, фактичні обставини не оспорював та показав, що 25 жовтня 2017 року приблизно о 21 год. 00 хв., проходячи повз автопарк, який розташований на території СТОВ «Старинська Птахофабрика», що за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Мирне, вулиця Центральна, 1, задумав викрасти бензин. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, на вказану територію.
Знайшовши на території автопарку каністру білого кольору об`ємом 25 літрів та шланг, підійшов до автомобіля марки «ЗІ Л 130» д.н.з. НОМЕР_1 , зірвав пломбу, якою було опломбовано бензобак вказаного автомобіля та за допомогою шлангу почав перекачувати бензин до каністри. Заповнивши вказану каністру бензином об`ємом 25 літрів, він направився до іншого автомобіля марки «ГАЗ» модель «3302» д.н.з. НОМЕР_2 , для подальшого виїзду за територію СТОВ «Старинська Птахофабрика». Сівши в даний автомобіль з викраденим пальним, він побачив в замку запалення ключ, за допомогою якого запустив двигун вказаного автомобіля. Однак не впоравшись з керуванням транспортного засобу, проїхавши 4-5 метрів, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «ЗІЛ 130», д.н.з. НОМЕР_3 , де відразу був виявлений працівниками охорони СТОВ «Старинська Птахофабрика».
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочинів, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого кваліфіковані:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.
- за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_4 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном та транспортним засобом відбулось протиправно. Викрадення майна (бензин) та заволодіння транспортним засобом здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка, а також злочин незаконного заволодіння транспортним засобом.
З причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Обвинуваченим не доведено злочини до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежали від його волі. Так, на момент скоєння кримінальних правопорушень обвинувачений виконавши всі дії які вважав за потрібні для таємного викрадення бензину та незаконним заволодіння транспортним засобом з причин, що не залежали від його волі, не зміг розпорядитися викраденим майном, оскільки був виявлений працівниками охорони СТОВ «Старинська Птахофабрика».
Тому в діяннях обвинуваченого наявні ознаки закінченого замаху на вчинення злочинів.
Злочин за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України обвинувачений вчиняв з проникненням у сховище, призначене для зберігання матеріальних цінностей. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникав ще до проникнення в сховище. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 32 постанови №12 від 25 грудня 1992 року „ Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності, якщо винна особа вчинила крадіжку і в її діях є декілька кваліфікуючих ознак, передбачених різними частинами статті, вчинене належить кваліфікувати за тією частиною, яка передбачає більш суворе покарання. При цьому всі кваліфікуючі ознаки повинні бути вказані в обвинувальному висновку (обвинувальному акті) і мотивувальній частині вироку. Згідно вчиненого обвинувачуваним злочину за ч. 1 ст. 289 КК України, під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно з будь-якою метою протиправне вилучення, будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Тому суд дійшов до переконання, що обвинувачений повинен бути засуджений:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.
- за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з того, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень та своїми послідовними показаннями сприяв судовому слідству. Ці обставини відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК Україниякий є тяжким злочином та за ч. 1 ст. 289 КК України злочин середньої тяжкості. Аналіз даних про його особу вказує на те, що він раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеристика посередня. Не одружений. Офіційно не працевлаштований. Малолітніх дітей та інвалідів на утримані немає. Як вбачається з заяви наявної у матеріалах кримінального провадження представником потерпілого, цивільного повозу не було заявлено до обвинувачуваного, оскільки викрадене майно повернуто то претензій матеріального та морального характеру вони не мають.
При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч.1, ч. 2 ст.70 КК України, належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочинів, тяжкість злочинів, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих обставин, та з огляду на всі обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення злочинів, належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, його перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та особу обвинуваченого, пом`якшуючи обставини.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази відсутні.
Судові витрати відсутні.
Керуючись п.3 ч.9 ст.100, ч.3 ст.349 ,ч.1 ст.369, ст.370, ч.1-ч.2 ст.371, ст.ст.373-374, 376 КПК України, ст.ст.65-66, ст. 75, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання .
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1