Справа № 592/9235/18
Провадження № 1-кс/592/4650/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2018 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м.Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ТОВ ПВП Стандарт ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ДФС ОСОБА_5 , розглянув клопотання директора ТОВ ПВП Стандарт ОСОБА_6 про скасування арешту з рахунків підприємства в системі електронного адміністрування, накладеного ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.02.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.02.2018 року було задоволено клопотання заступника начальника начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_7 та накладено арешт на рахунки № 1096, № 1096 відкриті у Державній Казначейській службі України, а також на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ ПВП Стандарт у сумі 37 981 532,36 грн.

Ухвала слідчого судді вмотивована тим, що вказана сума постановою слідчого визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

У клопотанні також зазначено, що підприємство вважає, що даний арешт підлягає скасуванню, оскільки вищезазначені два рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) не являються майном у розумінні ст.170 КПК та арешт цих рахунків, як захід забезпечення кримінального провадження не приніс дієвості для самого кримінального провадження.

Крім того, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 року були повністю задоволені вимоги ТОВ ПВП Стандарт і були визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення на всю суму, нараховану актом перевірки від 23.05.2017 року у розмірі 45 046 170 грн.

І на думку, Товариства, даним рішенням суду були спростовані висновки вказаного акту перевірки ДФС щодо будь-яких порушень податкового законодавства.

Як роз`яснила Державна казначейська служба у своєму листі від 26.04.2018 року електронні рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ не є банківськими рахунками у розумінні Глави 72 ЦК України та не є рахунками, якими платник податку може розпоряджатись самостійно. Кошти, які знаходяться на цих рахунках носять технічний характер, не є майном платника та спрямовуються на цілі, передбачені виключно приписами Податкового Кодексу України.

Також у цьому листі зазначено, що на ці рахунки в системі електронного адміністрування не поширюється дія Закону України Про виконавче провадження, зокрема на кошти, що перебувають на таких рахунках не може бути накладено арешт та звернено стягнення.

Також підприємство вважає, що сума ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ) не є матеріальним об`єктом (майном) у розумінні ст.98 КПК.

Також у клопотанні зазначено, що службові особи ТОВ ПВП Стандарт не є підозрюваними та обвинуваченими.

Крім того, у клопотанні зазначається, що вказані рахунки ліміту ПДВ не підлягають спеціальній конфіскації.

Підсумовуючи свої мотиви, викладені у клопотанні директор Товариства вважає, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні цього арешту.

У судовому засіданні представник ТОВ ПВП Стандарт ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі, мотивував його тими ж підставами, що зазначені у клопотанні, а також додав, що арешт на вказані рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ накладались слідчими суддями виключно виходячи з нескасованого на той час акту перевірки ДФС у якому була зазначена нібито занижена сума ПДВ у розмірі 45 046 170 грн., але рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду даний акт та податкові повідомлення рішення, які були винесені на його підставі, були визнані судом протиправними та були скасовані на всю цю суму. Після чого Товариство декілька разів зверталось до слідчого судді про скасування арешту але в усіх засіданнях прокурор заявляв, що вказане рішення суду оскаржено ДФС у касаційному порядку і перебуває на розгляді Верховного Суду. Однак, як зазначив представник, ухвалою Верховного Суду від 27.07.2018 року /яка знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень/ касаційна скарга ДФС була повернута їм у зв`язку з несплатою судового збору. Тому вважає, що на даний час вже остаточно відпала потреба у подальшому застосуванні цього арешту та просив клопотання Товариства задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив і пояснив, що незважаючи на те, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду були скасовані податкові повідомлення рішення на всю нараховану занижену Товариством суму ПДВ, однак органами досудового розслідування таке заниження ПДВ буде доводитись в інший спосіб, а саме показаннями свідків, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, а також шляхом проведення математичного розрахунку заниженої суми ПДВ. Тому вважає, що скасування судом податкових повідомлень рішень у даному випадку не стосується арешту вищезазначених рахунків в системі електронного адміністрування. Крім того, зазначив, що дане Товариство вже декілька разів зверталось з клопотаннями про скасування арешту але їм було відмовлено.

Крім того, на запитання слідчого судді підтвердив, що дійсно на даний час нікому із службових осіб ТОВ ПВП Стандарт про підозру не повідомлено і що таке рішення може бути прийняте не раніше як через півроку.

У задоволенні клопотання просив відмовити.

Слідчий ДФС ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він повністю згоден з думкою прокурора і що йому доповнити нічого, тому у задоволенні клопотання теж просив відмовити.

На запитання слідчого судді пояснив, що дійсно відносно службових осіб ТОВ ПВП Стандарт відомості до ЄРДР (по третьому епізоду) вносились на підставі акту перевірки згідно якого в подальшому були винесені податкові повідомлення рішення та які були скасовані рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду.

Також від себе додав, що він розуміє, що у разі надходження кримінального провадження з обвинувальним актом до суду, то суд ухвалюючи вирок не зможе конфіскувати чи в інший спосіб вирішити долю арештованих вищевказаних рахунків в системі електронного адміністрування із-за прогалини в законодавстві, але цей арешт на майбутнє потрібен органам слідства щоб у такий спосіб зупинити злочинну діяльність директора Товариства ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника Товариства, думку прокурора, слідчого ДФС, дослідивши наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали кримінального провадження та матеріали про накладення арешту, доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що 19.02.2018 року до Ковпаківського районного суду м.Суми надійшли матеріали клопотання заступника начальника начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Сумській області ОСОБА_7 про накладення арешту на рахунки № 1096, № 1096, які відкриті у Державній Казначейській службі України та використовуються ТОВ ПВП Стандарт, а також на суму ПДП в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по вказаному Товариству у сумі 37 981 532,36 грн.

Клопотання було викладене всього на двох сторінках і єдиною підставою для накладення арешту, у клопотанні було зазначено те, що порушення службовими особами ТОВ ПВП Стандарт у заниженні сум ПДВ підтверджується актом документальної перевірки від 23.05.2017 року відповідно до якого були встановлені ряд порушень Податкового Кодексу України, щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 45 046 170, 00 грн. і що матеріалами негласних слідчих дій органами слідства встановлено умисел вказаних службових осіб направлений на ухилення від сплати податків від незаконної діяльності з продажу незаконно отриманого ПДВ.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.02.2018 року клопотання органів ДФС було задоволене і був накладений арешт на спірні два рахунки № 1096 та № 1096, які відкриті у Державній Казначейській службі України та використовуються ТОВ ПВП Стандарт, а також на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по вказаному Товариству у сумі 37 981 532,36 грн.

Ухвала слідчого судді вмотивована як на підставу для накладення арешту на акт документальної перевірки від 23.05.2017 року в якому зазначено про заниження податку на додану вартість на загальну суму 45 046 170,00 грн.

ТОВ ПВП Стандарт було подану апеляцію на дану ухвалу слідчого судді.

У своїх запереченнях на апеляцію, прокурор ОСОБА_4 , як процесуальний керівник і який приймає участь у даному судовому засіданні, зазначив тільки одну підставу для підтримання арешту це те, що факт заниження Товариством суми ПДВ у розмірі 45 046 170,00 грн. підтверджується актом документальної перевірки від 23.05.2017 року і те, що умисел посадових осіб цього Товариства у протиправній діяльності підтверджується легалізованими матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12.03.2018 року ухвала слідчого судді першої інстанції була залишена без змін.

Залишаючи без змін ухвалу слідчого судді від 19.02.2018 року, суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині своєї ухвали також зазначив, що заниження суми ПДВ підтверджується актом документальної перевірки від 23.05.2017 року на суму 45 046 170 грн. та констатував, що слідчим суддею арешт накладався на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК з метою збереження речових доказів.

При розгляді даного клопотання, слідчий суддя не вправі піддавати оцінці рішення слідчого судді першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, що і не робиться, але при розгляді даного провадження слідчий суддя наділений повноваженнями проаналізувати вказані рішення судів і з урахуванням наведених в них мотивів вмотивувати своє рішення.

Таким чином, як убачається з ухвали слідчого судді від 19.02.2018 року, заперечень прокурора проти апеляційної скарги Товариства та ухвали суду апеляційної інстанції арешт на вказані рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ накладався на підставі Акту документальної перевірки від 23.05.2017 року у якому була відображена сума заниження ПДВ 45 046 170 грн.

У даному судовому засіданні також були досліджені, проаналізовані та поставлені на обговорення долучені до заперечень ДФС копії чотирьох витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань з яких вбачається, що:

21.11.2016 року були внесені відомості до реєстру відносно посадових осіб Сільськогосподарського кооперативу Колос за ненадходження податків до бюджету на суму 3512,4 тис. грн. за ознаками ч.3 ст.212 КК України;

04.01.2017 року були внесені відомості відносно посадових осіб цього Сільськогосподарського кооперативу Колос за ненадходження податків до бюджету але на іншу суму 7635,6 тис. грн. за ознаками ч.3 ст.212 КК України;

13.10.2017 року були внесені відомості відносно посадових осіб ТОВ ПВП Стандарт за ухилення від сплати податку на додану вартість у сумі 45 046 170 грн.

17.01.2018 року були внесені відомості до реєстру відносно службових осіб ТОВ Веладіс за ухилення від сплати ПДВ у сумі 4,5 млн. грн.

Як пояснив слідчий у судовому засіданні та підтвердив прокурор інших будь-яких кримінальних проваджень стосовно ТОВ ПВП Стандарт на даний час не існує і в перспективі не плануються.

Також слідчий і прокурор зазначили, що на даний час не існує кримінальних проваджень і відносно контрагентів вказаних Товариств за ознаками ст.205 КК України /фіктивне підприємництво/.

Таким чином, із вищенаведених витягів з ЄРДР чітко вбачається, що відносно службових осіб ТОВ ПВП Стандарт був внесений до реєстру тільки один епізод де зазначено ухилення від сплати ПДВ у сумі 45 046 170 грн.

Цей епізод був внесений до ЄРДР - 13.10.2017 року на суму ухилення у розмірі 45 046 170 грн.

Ця сума ПДВ була визначена Актом документальної перевірки від 23.05.2017 року.

Таким чином, аналізуючи дані факти можна зробити обґрунтований висновок у тому, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР став акт документальної перевірки від 23.05.2017 року і цей же Акт перевірки став підставою для подальшого накладення арешту на рахунки підприємства в системі електронного адміністрування.

І таким чином, можна дійти висновку, що дійсно на момент накладення арешту на вказані рахунки за ухвалою слідчого судді від 19.02.2018 року та на момент її апеляційного перегляду були підставі для цього арешту.

Однак, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2017 року позов ТОВ ПВП Стандарт був задавлений частково і були визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 07.06.2017 року. В частині скасування інших податкових повідомлень рішень було відмовлено.

Але, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 року рішення суду першої інстанції було скасоване в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог і судом апеляційної інстанції було прийняте в цій частині нове рішення, яким позов ТОВ ПВП Стандарт був задоволений у повному обсязі і були скасовані усі повідомлення рішення на всю суму 45 046 170 грн.

У мотивувальній частині свого рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що …колегія суддів, дослідивши господарські операції по яким відповідачем встановлені порушення позивачем вимог Податкового Кодексу України та збільшено суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 45 046 170, 00 грн. і застосовано штрафну (фінансову) санкцію, відхиляє доводи контролюючого органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача з вказаними контрагентами зважаючи на те, що вони ґрунтуються виключно на припущеннях, які в свою чергу базуються на узагальненій податковій інформації без врахування первинних документів позивача та його контрагентів, а відтак, такі висновки податкового органу не можуть бути покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення…
І таким чином, суд апеляційної інстанції визнав протиправними та скасував усі повідомлення-рішення на всю суму 45 046 170, 00 грн.

Відповідно до ст.90 КПК України рішення національного суду…, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

При вирішенні даного судового провадження, слідчий суддя повинен перевірити докази, на підставі яких накладався арешт.

Як убачається з вищезазначеного рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 року судом були встановлені порушення допущені податковим органом, який нарахував вказану суму заниження ПДВ у розмірі 45 046 170, 00 грн., що в свою чергу є порушенням і статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили, тому має преюдиціальне значення при вирішенні даного клопотання, оскільки є обов`язковим для виконання.

Крім того, Європейський суд з прав людини висловив свою усталену практику у своєму рішенні Газета центр проти України (Заява № 16695/04 від 15.07.2010 року) (п.33) правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться (Де Куббер проти Бельгії від 26.10.1984 р. п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість. ( Ветштайн проти Швейцарії, Кастілло Альгар проти Іспанії від 28.10.1998 р. п.45)

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання повинен зайняти нейтральну позицію і приймати рішення виключно на підставі наданих учасниками судового провадження доказів.

Стаття 6 § 2 Конвенції вимагає, щоб при виконанні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, оскільки обов`язок доведення лежить на обвинуваченні. (Barbera, Messegue and Jabardo v.Spain, no. 10590/83, рішення від 06.12.1988 р.)

Тому слідчий суддя не повинен враховувати висловлювання як прокурора, так і слідчого під час даного судового засідання про те, що як вони повідомили, що директор ТОВ НВП Стандарт ОСОБА_8 фактично створив фіктивні підприємства через які занизив суму ПДВ свого Товариства на загальну суму 45 046 170, 00 грн. і що всіма контрагентами, які працювали з даним Товариством фактично керує той же ОСОБА_8 .

І на підставі цих висловлювань слідчий у судовому засіданні просив проникнутись даною ситуацією і залишити арешт вказаних рахунків, пояснивши, що тільки в такий спосіб органи слідства зможуть зупинити злочинну діяльність ОСОБА_8 .

Однак, Європейський суд з прав людини з цього приводу зазначає, що кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості, і жодна з сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом. ( Справа Ноймайстер проти Австрії, 1968)

Чинним кримінальним процесуальним кодексом не визначено повноважень суду стосовно прийняття рішення щодо вирішення подальшої долі арештованих рахунків в системі електронного декларування, оскільки такі рахунки не можуть бути конфісковані в якості додаткової міри покарання і до них не може бути застосована спеціальна конфіскація за вироком суду.

Тому, у даному випадку під час тлумачення КПК варто дотримуватись такого алгоритму дій:

у разі неврегульованості проблеми у національному законодавстві застосовується Європейська Конвенція з прав людини та практика ЄСПЛ.

23.02.2006 року Верховна Рада України прийняла Закон № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 цього Закону передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, застосування вищенаведеної усталеної практики ЄСПЛ та Конвенції підлягає обов`язковому застосуванню при вирішенні даного клопотання.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у Справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF EAST/WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE) Заява № 19336/04 зазначив наступне:

Численні звернення підприємства-заявника до різних адміністративних, податкових, прокурорських та судових органів з метою повернення свого майна виявилися марними незалежно від їхніх юридичних результатів. Окрім того, навіть ті рішення національних судів, за якими зазначені літаки мали бути повернені підприємству-заявнику, не виконувалися.

Європейський суд визнав порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з огляду на те, що підприємство-заявник було позбавлене належних йому шести літаків Ан-28 та восьми Л-410 у надзвичайно свавільний спосіб, всупереч принципові верховенства права та було позбавлене доступу до свого майна на строк більше ніж десять років. Навіть якщо у короткі проміжки часу утримання державними органами літаків відповідало деяким принципам, закладеним у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, супутні свавільні дії та зловживання державних органів на практиці звели нанівець ефективність цих гарантій.

Європейський суд констатував порушення ст. 13 Конвенції з огляду на те, що усі зусилля підприємства-заявника при зверненні до різних державних органів з метою повернення свого майна протягом дванадцяти років були безрезультатними та ніщо не вказує на те, що воно на практиці мало можливість отримати ефективні засоби юридичного захисту щодо своїх скарг, які могли б запобігти вчиненню або продовженню порушень або могли б забезпечити заявнику належне відшкодування.

Тобто, у даному рішенні ЄСПЛ констатував зазначені порушення у зв`язку із свавільним накладенням арешту податковими органами на літаки вказаного підприємства те, що підприємство всупереч принципу верховенства права було позбавлене у доступі до свого майна протягом тривалого часу і що усі звернення підприємства до різних правоохоронних органів, а також до суду з приводу повернення свого майна були безрезультатними.

Що стосується даної справи, то ТОВ НВП Стандарт після ухвалення Харківським апеляційним адміністративним судом рішення про визнання протиправними та скасування усіх оскаржених ними податкових повідомлень рішень на загальну суму 45 046 170 грн. зверталось до податкових органів Сумської області з приводу вирішення питання про скасування арешту з рахунків, але їм було відмовлено, крім того неодноразово зверталось до слідчих суддів з приводу скасування арешту з рахунків, але також отримало відмову, оскільки сторона обвинувачення наполягала на тому, що ДФС подано касаційну скаргу.

Однак, у даному судовому засіданні було встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 27.07.2018 року було повернуто касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області, оскільки не були виконані вказівки суду щодо сплати судового збору.

У зв`язку з накладенням арешту на вказані рахунки, ТОВ ПВП Стандарт не може здійснювати своєї господарської діяльності, хоча протягом тривалого часу розслідування кримінального провадження, нікому з посадових осіб про підозру не повідомлено, тому враховуючи, що на даний час нарахована податковими органами сума недоплачених податків 45 046 170 грн. була скасована у повному обсязі в судовому порядку, що напряму впливає на кваліфікацію ст.212 КК, також враховуючи, пояснення слідчого ДФС, що подальше застосування арешту органам слідства потрібно виключно для того, щоб зупинити, як вони стверджують у такий спосіб злочинну діяльність керівника Товариства, тому ці обставини можуть підпасти під поняття свавільного зупинення діяльності Товариства податковими органами.

У судовому засіданні прокурор, на запитання слідчого судді пояснив, що у випадку надходження обвинувального акту відносно посадових осіб ТОВ НВП Стандарт до суду, дійсно суд не зможе у своєму вироці ані конфіскувати грошових коштів з арештованих рахунків, оскільки їх не існує і це тільки віртуальні кошти, ані зможе застосувати до цих рахунків спеціальної конфіскації з цих же підстав.

Тому прокурор висловив тільки свою надію на те, що в майбутньому питання щодо арешту рахунків в системі електронного адміністрування можливо буде вирішене на законодавчому рівні.

Але слідчий суддя при прийнятті рішення по даному провадженню повинен застосовувати законодавство, яке є чинним на даний час і не припускати, що коли-небуть у майбутньому це питання буде законодавчо врегульовано.

Крім того, слід також взяти до уваги лист Державної казначейської служби України від 26.04.2018 року за № 12-08/178-6402, де відкриті вказані арештовані рахунки, та у якому йде посилання на п.2 розділу ІІ Закону України від 16.07.2015 року № 643-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість та зазначено, що на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не поширюється дія Закону України Про виконавче провадження, зокрема на кошти, що перебувають на таких рахунках не може бути накладено арешт та звернуто стягнення.

Законодавча норма щодо заборони звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування ПДВ передбачена також і Законом України від 02.06.2016 року № 1404-VII Про виконавче провадження.

У зв`язку з чим на зазначені вище рахунки арешт не накладався. /а.с.29-30/

Таким чином, чином Державна казначейська служба України підтвердила, що на вказані рахунки в системі електронного адміністрування арешт накладений бути не може.

Статтею 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді…права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації….

Майно це предмети матеріального світу, які перебувають у власності суб`єкта права (фізична особа, юридична особа, держава, територіальна громада, Український народ), у тому числі: окрема річ, сукупність речей, майнові права та обов`язки, гроші і цінні папери, а також майнові права на них.
Статтею 200-1 ПК України передбачено: «Система электронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік ПДВ в розрізі платників податку». Тобто система электронного адміністрування ПДВ це база даних ДФС, яка аналізує та проводить автоматичний облік ПДВ по кожному підприємству. Показники (суми ліміту ПДВ) є за своєю суттю обліком господарських операцій платника ПДВ в електронній системі, що здійснюється відповідно до вимог ПК України.
Ліміт не є грошовими коштами або електронними грошима, оскільки відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року № 2346-ІІІ електронні гроші це одиниці вартості, які зберігаються на електронному пристрої, приймаються як засіб платежу іншими особами, ніж особа, яка їх випускає, і є грошовим зобов`язанням цієї особи, що виконується в готівковій або безготівковій формі.
Отже, підприємство не має права власності на ліміт ПДВ, оскільки за своєю суттю ліміт це показник здійснення господарської операції та не є грошовими коштами або електронними грішми.
Згідно з пунктом 4 Порядку електронного адміністрування ПДВ постанови КМУ від 16.10.2014 року № 569: «Рахунок у системі електронного адміністрування податку, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування.
Таким чином, реєстраційний ліміт не відповідає поняттю майна, а накладення на нього арешту в подальшому не може бути фактично виконаним, оскільки значення реєстраційного ліміту не є сталим і обчислюється системою автоматично у випадку зміни будь-якого показника цієї формули.
Наприклад при реєстрації або отриманні податкової накладної, заявленні бюджетного відшкодування, декларуванні податкових зобов`язань з ПДВ на суму більшу ніж за зареєстрованими податковими накладними, тощо.
Таким чином блокування лімітів ПДВ призводить до повного зупинення діяльності підприємства, а отже, ставить під загрозу взагалі існування підприємницької діяльності, про що в свою чергу постійно відбуваються обговорення та заяви Уряду «щодо усунення будь-якого тиску на бізнес».
Також слід зазначити, що пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування ПДВ» пепредбачена пряма норма, якою заборонено накладення арешту на електронні рахунки платників податків, відкритих у державному казначействі.
Дана позиція слідчого судді повністю узгоджується з позицією Державної казначейської служби, висловленої у вищенаведеному листі від 26.04.2018 року за № 12-08/178-6402.

Слідчий ДФС у судовому засіданні підтвердив, що залишення арешту на вказаних рахунках в системі електронного адміністрування потрібно тільки з тією метою, щоб у такий спосіб зупинити на майбутнє, як він виразився, злочинну діяльність директора ТОВ ПВП Стандарт ОСОБА_8 , оскільки інших дієвих способів зробити це у слідства не має, тим самим слідчий підтвердив, що цими арештами вже зупинена діяльність даного Товариства і органи слідства хочуть зупинити її і на майбутнє, що є неприпустимим.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, однак, у відповідності з вимогами ч.1 ст.131 КПК ці заходи застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В даному випадку подальший арешт рахунків в системі електронного адміністрування не свідчить про його дієвість, а навпаки свідчить про повне зупинення діяльності Товариства, хоча жодній особі не повідомлено про підозру.

Крім того, як свідчить судова практика в України, слідчі судді скасовують арешти з рахунків в системі електронного адміністрування, що вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень. /декілька копій таких рішень додаються/

Також слід зазначити, що Ковпаківський районний суд м.Суми піддався загально державній негативній критиці експертів-правників з приводу накладення арештів на суми ПДВ в системі електронного адміністрування у статті Арешт ПДВ-рахунків: чесна гра, наїзд на бізнес чи правове невігластво від 03.07.2018 року в інтернет мережі.

В даній статті автори наголошують на негайному зверненні для врегулювання цього питання до Уряду, а також судових органів вищих інстанцій та Ради Суддів України з метою надання роз`яснень слідчим суддям щодо недопустимості накладення арештів на рахунки в системі електронного адміністрування.

Прокурор, заперечуючи проти задоволення даного клопотання зазначив, що скасування Харківським апеляційним адміністративним судом усіх повідомлень-рішень на усю суму ПДВ 45 046 170 грн. не є перешкодою для здійснення кримінального провадження, оскільки вину службових осіб органи слідства будуть доводити показами свідків та математичним розрахунком занижених сум ПДВ.

Однак, стаття 212 КК має бланкетний характер, тому показаннями свідків не можливо довести умисне ухилення підприємства від сплати податків, оскільки покази свідків зможуть підтвердити тільки ту чи іншу обставину щодо якихось намірів, а сам факт ухилення повинен бути підтверджений виключно бухгалтерською документацію.

Крім того, склад злочину за ст.212 КК України є матеріальним складом, тому обов`язковою умовою для настання відповідальності за даною нормою кримінального закону повинні бути наслідки у виді ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах (ч.1 ст.212), або як у даному випадку в особливо великих розмірах (ч.3 ст.212).

А як було встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами кримінального провадження, на час розгляду даного клопотання, після скасування Харківським апеляційним адміністративним судом усіх повідомлень рішень на всю суму 45 046 170 грн., у органів досудового розслідування взагалі відсутні будь-які дані про суму коштів, яка не надійшла до бюджету у зв`язку із ухиленням від сплати податків.

Ця причина є ще однією підставою, яка підтверджує висновки слідчого судді, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні даного арешту рахунків.

У даному судовому засіданні також було встановлено та підтверджено як прокурором, так і слідчим, що на даний час відомості стосовно контрагентів ТОВ НВП Стандарт з якими воно вело господарську діяльність за ст.205 КК України /фіктивне підприємництво/ не вносились.

І як пояснив прокурор рішення щодо можливого повідомлення про підозру службовим особам вказаного Товариства може бути вирішене не раніше ніж через півроку.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування….за клопотанням….іншого власника або володільця майна…якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні було встановлено, що подальше застосування даного арешту органам досудового розслідування потрібно не з метою забезпечення кримінального провадження, а виключно для того щоб у такий спосіб зупинити, як на їх думку, протиправну діяльність керівництва ТОВ НВП Стандарт.

Тому наявність на даний момент тільки легалізованих матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій та за умови скасування у судовому порядку податкових повідомлень рішень, не достатньо в якості окремої підстави для подальшого застосування арешту.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є те, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.17 ч.1 ст.3 КПК: слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні …
Тому при розгляді даного клопотання слідчий суддя повинен дотримуватись вказаних вимог щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів усіх осіб у кримінальному провадженні, а не тільки органу досудового розслідування.
Частинами 1 і 2 ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
2. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи, що відомості в ЄРДР відносно посадових осіб ТОВ НВП Стандарт за ч.3 ст.212 КК вносились на підставі акту документальної перевірки у якому відображено про заниження суми ПДВ на 45 046 170 грн., арешт на рахунки вказаного Товариства слідчим суддею 19.02.2018 року накладався також на підставі цього акту перевірки, суд апеляційної інстанції залишаючи в силі ухвалу слідчого судді про арешт рахунків, також вмотивував своє рішення наявністю вказаного акту перевірки, але враховуючи, що на даний час податкові повідомлення рішення, які виносились на підставі цього акту у судовому порядку були визнані протиправними та були скасовані на всю суму 45 046 170 грн. і рішення суду в даному випадку має преюдиціальне значення при розгляді цього провадження те, що на даний час не встановлена сума коштів, яка не надійшла до бюджету внаслідок ухилення від сплати податків, що напряму впливає на кваліфікацію ст.212 КК те, що за твердженнями прокурора та слідчого подальший арешт рахунків потрібен виключно з метою зупинення, як на їх думку, злочинної діяльності керівництва Товариства і що ці арештовані рахунки за вироком суду не зможуть бути піддані конфіскації і до них не може бути застосована спеціальна конфіскація, тому з метою недопущення на майбутнє необґрунтованого процесуального примусу та з метою застосування одного із завдань кримінального процесуального законодавства щодо застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, слідчий суддя доходить обґрунтованого висновку, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню, а арешт з рахунків в системі електронного адміністрування підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст.ст.2, 22, 98, 170, 172-174 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання директора ТОВ ПВП Стандарт ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.02.2018 року з рахунків № 1096, № 1096, які відкриті у Державній Казначейській службі України (МФО 899998) що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Бастіона, 6, а також на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ ПВП Стандарт у сумі 37 981 532,36 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1