АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/3856/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1538/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне легке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові кримінальне провадження №643/3856/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 в злочині, передбаченому за ч.1 ст.15 та ч.1 ст.115 КК України
за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду міста Харкова від 31 січня 2018 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду міста Харкова від 31 січня 2018 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ати Казахстану, громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого, маючого неповну вищу освіту, працюючого водієм в ФОП ОСОБА_10 , розлученого, маючого малолітню дитину доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1
визнано винним і засуджено за ч.2 ст.125 КК України з призначенням покарання у вигляді двох років обмеження волі .

На підставі ч.1,5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року ) зараховано у строк покарання ОСОБА_7 час його попереднього ув`язнення під вартою у період з 11 листопада 2015 року і по 18 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі. На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодився прокурор, який подав апеляційну скаргу, просить вирок скасувати в зв`язку з неправильним застосування закону про кримінальну відповідальність, ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у злочині, передбаченому ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі на 8 років.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, обвинуваченого його захисника, потерпілого, перевіривши кримінальне провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Як встановив суд першої інстанції, 15.10.2014 року близько 16 години 14 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_12 , з мобільного телефону викликав автомобіль таксі за номером «7-40» до буд.49-б по вул. Світла в м. Харкові , де вони знаходились на той час. Близько 16 годин 45 хвилин, ОСОБА_13 - водій автомобілю таксі, виконуючи замовлення на власному автомобілі «Renault-logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », привіз пасажирів, а саме обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 до будинку №9 по вул. Родниковій у м. Харкові. Прибувши до місця призначення та зупинивши автомобіль, потерпілий ОСОБА_13 чекав, поки пасажири заплатять за проїзд, вартість якого склала 32 гривні 40 копійок. ОСОБА_7 не сподобалося, що автомобіль таксі зупинився не біля того під`їзду, де він просив. Між водієм та ОСОБА_7 з цього приводу виникла перепалка. В цей час, ОСОБА_12 вийшов з машини. Приблизно через 30 секунд, обвинувачений ОСОБА_7 , залишаючись сидіти на передньому пасажирському сидінні, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дістав викидний ніж, заводського виготовлення, який він тримав у себе в сумці та в ході словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому в праве плече один удар ножем. Потерпілий ОСОБА_13 після першого удару, побачивши в руках обвинуваченого ОСОБА_7 ніж, почав чинити йому опір. В ході боротьби ОСОБА_7 , продовжував хаотично наносити удари ножем в область тулуба та таким чином спричинив потерпілому ще чотири удари.
Таким чином, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_13 наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани грудної клітини справа, не проникаючі в грудну порожнину, колото-різані рани правого передпліччя, правої гомілки, лівого плеча, які утворилися не менш ніж як від п`яти ударно-травматичних дій, гострим предметом, який володіє колючо-ріжучими властивостями, та могли бути отримані не пізніше дати звернення до лікувального закладу. За ступенем тяжкості колото-різані рани, які були виявлені у потерпілого , відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 21 день відповідно до п.п.2.3.1 «А», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Проте, з такими висновками щодо спрямування умислу обвинуваченого та кваліфікації його дій неможна погодитися, зважаючи на наступне:

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні ним злочину 15.10.2014 року, визнав частково, при цьому зазначив, що в цей день він разом з ОСОБА_14 перебував у знайомих на вул. Світлої, де вони вживали спиртні напої. Потім він викликав таксі на вул. Родникову . В автомобіль він сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_14 позаду за ним. Гроші на таксі у нього були в кармані , приблизно 80 грн., він з машини подзвонив до матері, щоб вона винесла йому ще 20 грн., оскільки він збирався зайти у магазин за цигарками. Попросив водія зупинити автомобіль біля першого під`їзду , а водій став повертати та не бажав під`їхати до першого під`їзду, між ними виник конфлікт. Обвинувачений відчував агресію та неприязнь до себе зі сторони потерпілого. Після чого він пам`ятає, як отримав удар в око, від кого не пам`ятає , лежав на асфальті зі зв`язаними руками, а потім його доставили до міліції. При цьому, обвинувачений пояснив, що складний ніж з ручкою коричневого кольору та лезом біля 10 см., він носив у себе в сумці для побутових потреб. На той час у нього були гроші, якими він міг розплатиться за поїздку, яка коштувала приблизно 30 грн. Як наносив потерпілому удари ножем та їх кількість не пам`ятає.

Потерпілий ОСОБА_13 суду пояснив , що він працює водієм таксі на автомобілі, який йому належить, а саме: «Renault-logan», р.н. « НОМЕР_1 ». 15.10.2014 року біля 16 годин він отримав заказ на поїздку з вул.Світлої,49-б у м. Харкові , куди він приїхав. В автомобіль обвинувачений сів на переднє пасажирське сидіння, його знайомий - ззаду за пасажиром, вони обидва знаходились в стані алкогольного сп`яніння. За час поїздки обвинувачений комусь телефонував, та просив, щоб йому винесли 20 гривень. Приїхавши до будинку №9 по вул.Родниковій у м.Харкові, він став на парковку, але обвинувачений наполягав, щоб він під`їхав до під`їзду №1, він йому різко відповів, що зараз це зробить, а потім став між першим та другим під`їздами. Пасажир, який був позаду, вийшов із салону автомобіля, та залишився стояти біля нього. Обвинувачений залишився сидіти спереду, та наполягав під`їхати ближче, через кілька секунд потерпілий відчув удар в праве плече, а в руці обвинуваченого побачив ніж. Ні він, ні обвинувачений при цьому нічого один одному не говорили, ніяких погроз обвинувачений не висловлював. Він вскочив та стрибнув на обвинуваченого, намагаючись вирвати ніж з руки обвинуваченого, у цей час обвинувачений наніс ще один удар у праве передпліччя. Кошовий натиснув кнопку «SOS». На вулиці біля машини стояв другий пасажир. В цей час під`їхав автомобіль таксі, він просив водія викликати міліцію. Обвинувачений відкрив двері та намагався вийти з салону автомобіля, потерпілий впав на нього та заломив йому ззаду руки. З під`їзду №2 вийшли два чоловіка, які разом з іншим водієм зв`язали руки обвинуваченому. Після цього, приїхала швидка допомога, лікарі якої відразу надали йому медичну допомогу. В цей же час приїхала міліція та декілька машин таксі. Також потерпілий зазначив, що був одягнутий в джинси, футболку та куртку чорного кольору, він не спричиняв обвинуваченому тілесних ушкоджень. Потерпілий повідомив суду, що не в змозі зазначити яким чином отримав інші удари ножем, вважаючи, що це трапилося в ході бійки, наполягав, що у обвинуваченого , на його думку , умислу позбавити його життя не було.
Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_15 - це його знайомий. 15 жовтня 2014 року приблизно з 12 год. вони разом з раніше не знайомими дівчинами у дворі будинку по вул. Світлої вживали спиртні напої. Після 14 години ОСОБА_15 визвав таксі і вони поїхали на вул. Родникову. ОСОБА_15 сів попереду автомобіля , а він на заду. В автомобілі по дорозі не розмовляли. Коли машина зупинилася у дома , де проживає ОСОБА_15 і водій назвав вартість проїзду, ОСОБА_15 став з ним сперечатися, розмовляли на підвищених тонах. Оскільки розраховуватися повинен був ОСОБА_15 , гроші у нього були, ОСОБА_14 вийшов з машини і закурив. Що сталося в цей час в машині не бачив, була якась потасовка . Через кілька хвилин під`їхали кілька машин таксі, ОСОБА_16 положили обличчям на бордюр, за ними швидко приїхали працівники міліції. Він зрозумів, що ОСОБА_15 ножем вдарив таксиста. Раніше ніж у обвинуваченого свідок не бачив.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що в жовтні 2014 року він разом з нарядом чергової частини міліції в складі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , доставляв ОСОБА_7 та ОСОБА_12 до відділку міліції. При огляді, у ОСОБА_7 були вилучені чохол від ножа. Обвинувачений та ОСОБА_14 були в стані алкогольного сп`яніння, та повідомили, що між ОСОБА_7 та потерпілим виник конфлікт, в ході якого обвинувачений спричинив потерпілому ножем тілесні ушкодження, а ніж викинув на місці скоєння злочину. Потерпілого ОСОБА_20 з місця події забрала швидка допомога. При затриманні у ОСОБА_15 були гроші, приблизно 40 грн.
Свідок ОСОБА_21 , даними ним в суді про те, що 15.10.2014 року він був співробітником міліції. До відділку були доставлені двоє чоловіків, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Вони повідомили, що перебуваючи в салоні автомобіля таксі, між обвинуваченим, який знаходився спереду та водієм виник конфлікт, в ході якого, обвинувачений дістав ніж зі своєї сумки, та наніс ножем декілька ударів потерпілому.
Свідок ОСОБА_22 у суді показав, що працює лікарем швидкої допомоги. 15.10.2014 року він разом з бригадою приїхали на виклик, до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 . Він побачив чоловіка ОСОБА_15 , який лежав обличчям до землі, у нього скарг на здоров`я не було. До них зі скаргами звернувся ОСОБА_20 , при огляді якого, він побачив в підмишечної області справа і зліва, на плечі колото-різані рани з рваними краями, які кровоточили, та потерпілому було важко дихати. Тілесних ушкоджень було десь 4-5. Потерпілому надали кисень, первинну медичну допомоги, та доставили до лікарні.
Свідок ОСОБА_23 у суді показав, що 15.10.2014 року працював водієм таксі. Заїхав у двір будинку по АДРЕСА_2 . Біля під`їзду №2, побачив в машині боротьбу між водієм та пасажиром , на водії була кров, який попрохав викликати міліцію. Потім відкрилась двері, та водій повідомив, що у обвинуваченого є ніж. Він разом з водієм-потерпілим поклали обвинуваченого на асфальт та зав`язали йому руки, утримуючи до приїзду міліції. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння. Всі події тривали 2-3 хвилини.
На слідчому експерименті потерпілий ОСОБА_13 вказав місце злочину, зазначив обставини, а також механізм спричинення йому тілесних ушкоджень 15.10.2014 року. Пояснив, що перше поранення йому було вчинене в область правої передньої поверхні груді , коли він навалився на обвинуваченого зверху , отримав удар у ліве плече по зовнішньої поверхні . В ході боротьби він отримав удар у підмишечну область. Яким чином отримав інші пошкодження , пояснити не зміг. (т.2 а.с. 120-121).
Згідно висновків судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз за № 2265-С/14 від 13.11.2014 року, № 2497-С/14 від 27.11.2014 року, № 2675-С/14 від 12.12.2014 року ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_13 наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани грудної клітини справа, не проникаючі в грудну порожнину, колото-різані рани правого передпліччя, правої гомілки, лівого плеча, які утворилися не менш ніж як від п`яти ударно-травматичних дій, гострим предметом, який володіє колючо-ріжучими властивостями, та могли бути отримані не пізніше дати звернення до лікувального закладу. За ступенем тяжкості колото-різані рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 21 день відповідно до п.п. 2.3.1. «А», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Рановий канал колото-різаної рани, яка була виявлена у потерпілого на передній поверхні правої половини тулуба, на границі з дельтовидним м`язом мав напрямок з права на ліво, зверху донизу, довжиною до 7 см.; рановий канал колото-різаної рани, яка була виявлена у потерпілого на лівому плечі, мала напрямок зліва направо. Травматичні дії ножом були нанесені з силою достатньою для утворення ушкоджень, які були виявлені на тілі у ОСОБА_13 ( т.2 а.с.99-114, 116-119, 123-131).
Згідно висновку судово-балістичної експертизи за №1691 від 16.02.2015 року, згідно до яких, наданий на дослідження ніж є складним туристичним ножем «Grand Way» моделі «9058» із автоматичним боковим викидом клинка виробництва КНР, має господарсько-побутове призначення і до категорії клинкової холодної зброї не відноситься. (т.2 а.с. 138-141).
Обгрунтовуючи відмежування замаху на умисне вбивство від умисного заподіяння відповідного тілесного ушкодження, суд першої інстанції виходив з необхідності оцінки сукупності усіх обставин вчиненого діяння, зазначивши, що при цьому, зокрема, слід ураховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Правильно пославшись на таку необхідність, суд першої інстанції помилково вважав, що нанесення кількох ударів ножем, у т.ч. двох у місця розташування життєво важливих органів /грудну клітку/, не може охоплюватися умислом вчинити вбивство. Так, для вчинення насильства обвинувачений обрав знаряддя, яким можливо заподіяти смерть, завдавав удари в місця, у яких знаходяться життєво важливі органи, не обмежився одним таким ударом, а досягненню злочинного результату перешкодили активний супротив потерпілого та з`явлення в місці події сторонніх осіб, у т.ч. колеги потерпілого, які знешкодили та затримали обвинуваченого.
Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не дав, висновки суду про те, що ніж випадково опинився на місці скоєння злочину, і це свідчить про відсутність попередньої підготовки, не відповідають обставинам справи.
Ураховуючи зазначене, зміну кваліфікації дій обвинуваченого на ч.2 ст.125 КК України слід вважати передчасною.
Разом з тим, виправити помилку суду першої інстанції шляхом ухвалення вироку апеляційним судом є неможливим, оскільки це потребує повторного дослідження й оцінки доказів, але клопотань про таке дослідження ніхто не заявив.
Крім того, згідно вимог ч.1 ст.420 КК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
З огляду на викладене вище, вирок суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в тому самому суді першої інстанції в іншому складі у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тобто на підставах, зазначених у ст.413 КПК України. Під час проведення нового розгляду судові слід належним чином проаналізувати обставини події, правильно кваліфікувати дії обвинуваченого, дані про його особу, ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Виходячи з приписів кримінального процесуального закону, колегія суддів також позбавлена можливості виправити зазначений недолік /неправильну кваліфікацію/ шляхом ухвалення свого вироку, про що просив прокурор, оскільки неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність не передбачає можливості ухвалення вироку апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Московського районного суду міста Харкова від 31 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя

_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4