Ухвала
Іменем України
07 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 311/2764/17
провадження № 51-9629ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,

встановив:

За вироком Василівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з вказаним вироком місцевого суду. Також висловлює незгоду з ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 жовтня 2018 року.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
У частині 5 статті 427 КПК визначено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Однак ОСОБА_4 не надав копію оскаржуваного рішення апеляційного суду.
При цьому посилання в касаційній скарзі ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізького області від 10 жовтня 2018 року є сумнівними, оскільки цей суд здійснював правосуддя до початку роботи Запорізького апеляційного суду, тобто до 05 жовтня 2018 року. При цьому відповідно до інформації наданої Запорізьким апеляційним судом, 10жовтня 2018 року будь-якого рішення щодо ОСОБА_4 не приймалося.
Крім того, згідно з інформацією наданою працівником Василівського районного суду Запорізької області, вирок Василівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 року в апеляційному порядку не переглядався.

Вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.
До того жвідповідно до частини 1 статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Тобто вирок місцевого суду не переглядався судом апеляційної інстанції, а тому не може бути предметом перевірки в касаційному порядку.

Як убачається зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 наводить доводи щодо незаконності вироку районного суду, однак не надає доказів щодо перегляду цього вироку апеляційним судом.

До того ж відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Водночас касаційна скарга не містить вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися з положеннями статті 436 КПК.
Також, касаційну скаргу ОСОБА_4 адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Таким чином, недодержання скаржником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3