ВЕРХОВНИЙ СУД
Постанова
Іменем України
10 липня 2018 року
м. Київ
справа № 673/1549/16-к
провадження № 51-257км17

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 28 вересня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Лозового та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК).
Обставини справи
1. За вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 17 травня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
2. ОСОБА_6 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно за обставин, детально викладених у вироку.
3. Судом встановлено, що 13 вересня 2016 року приблизно о 15:00 з пасовища на околиці с. Шарків Деражнянського району Хмельницької області ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, викрав бика та інше майно ОСОБА_7 загальною вартістю 3055 грн. Він же у стані алкогольного сп`яніння наступного дня 14 вересня близько 11:00 у квартирі АДРЕСА_2 викрав майно ОСОБА_8 загальною вартістю 1327,80 грн.
4. Апеляційний суд Чернігівської області, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання і 28 вересня 2017 року ухвалив свій вирок, яким призначив засудженому за частиною 2 статті 185 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Вимоги і доводи касаційної скарги
5. У касаційній скарзі засуджений просить на підставі, передбаченій пунктом 3 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.
6. Стверджує, що призначене йому покарання за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. На думку ОСОБА_6 , апеляційний суд усупереч вимогам статті 65 КК не врахував повною мірою всіх даних про його особу і наявних у справі пом`якшуючих обставин, зокрема щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та добровільного відшкодування потерпілим завданих збитків.
7. Водночас засуджений звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував до нього положень статті 69-1 КК.
Позиції інших учасників судового провадження
8. Учасникам провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
9. Захисник ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_7 повідомили Суду про можливість проведення касаційного розгляду без їх участі.
10. Прокурор у судовому засіданні заперечив проти касаційних вимог сторони захисту, вважаючи вирок апеляційного суду законним і обґрунтованим.
Оцінка Суду
11. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану скаргу не можна задовольнити на таких підставах.
12. Правильність висновків судів про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, в касаційній скарзі не оспорюється.
13. Доводи, викладені в касаційній скарзі засудженого, про те, що призначене йому покарання є несправедливим через суворість, колегія суддів вважає непереконливими.
14. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
15. Ухвалюючи свій вирок у частині призначення покарання, апеляційний суд урахував, що вчинені ОСОБА_6 злочини відносяться до категорії середньої тяжкості, наявність обтяжуючих обставин перебування у стані алкогольного сп`яніння та рецидив, а також усі інші обставини, які мають правове значення. Крім того, суд взяв до уваги поведінку ОСОБА_6 в минулому, який, будучи неодноразово судимим, у тому числі й за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, а натомість через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив аналогічні кримінальні правопорушення. З огляду на ці обставини в їх поєднанні з характером установлених конкретних винних дій засудженого апеляційний суд умотивовано визнав, що призначене місцевим судом найбільш м`яке покарання, передбачене частиною 2 статті 185 КК, не може досягти мети попередження вчинення злочинів ОСОБА_6 та його виправлення
16. Водночас суд не залишив поза увагою тих обставин, на які посилається засуджений, у тому числі визнання вини та щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та відсутності претензій з боку потерпілих. Урахувавши це, апеляційний суд визнав можливим призначити ОСОБА_6 покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченому санкцією закону за інкримінований злочин.
17. Суд не погоджується з доводами засудженого про необхідність застосування до нього положень статті 69-1 КК, адже судами встановлено дві обтяжуючі покарання обставини, що виключає застосування згаданої норми закону. Крім того, призначене йому покарання у виді 2 років позбавлення волі не перевищує двох третин максимального строку, передбаченого частиною 2 статті 185 цього Кодексу.
18. Аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому, в касаційній скарзі не наведено.
19. З огляду на викладене Суд відхиляє доводи касаційної скарги щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд
ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 28 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3