Постанова

Іменем України
17 липня2018 року

м. Київ
справа № 753/22203/16-к
провадження № 51-1687 км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року про повернення апеляційної скарги прокурора на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011728, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК),

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покаранні з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки й покладено на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що 17 жовтня 2016 року о 16:00, перебуваючи на 9-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , повторно викрав чуже майно, а саме: в технічному приміщенні цього будинку за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя злочину відрізав 10 м кабелю (Інтернет-обладнання) вартістю 195 грн, чим завдав шкоди ТОВ «Адамант» на вказану суму.
Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2017 року апеляційну скаргу прокурора залишено без руху та встановлено строк для усунення в ній недоліків.
На виконання вказівок апеляційного суду прокурор подав скаргу з усуненими недоліками.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року прокурору повернуто його апеляційну скаргу, визнавши недоліки не усунутими.
Вимоги, наведені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення йому апеляційної скарги та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор оскаржує судові рішення на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що в апеляційній скарзі порушував питання щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.

Крім того, прокурор зауважує, що у виправленій апеляційній скарзі він указував на те, що не вбачає необхідності у повторному дослідженні обставин, установлених судом першої інстанції, оскільки суд розглядав справу в порядку частини 3 статті 349 КПК, а тому, на його думку, таке рішення не може бути оскаржено на підставі заперечення обставин, які ніким не оспорювалися. Такі ж самі доводи прокурор наводить і у своїй касаційній скарзі.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, обговоривши доводи, наведені в касаційні скарги, й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно з частиною 2 статті 396 КПК в апеляційній скарзі слід зазначати, окрім іншого, клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.
У частині 1 статті 399 КПК зазначено, що суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 КПК, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала апеляційну скаргу.
Відповідно до частини 3 статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо особа в установлений строк не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок районного суду щодо ОСОБА_6 оскаржувався прокурором у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.
При цьому в апеляційній скарзі прокурор указував на те, що суд першої інстанції взяв до уваги не всі дані про особу засудженого, який будучи неодноразово судимим, і маючи незняту та непогашену судимість вчинив злочин, тому вважав незаконним застосування статті 75 КК, а саме звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.
Просив суд постановити свій вирок, яким скасувати вирок районного суду в частині призначеного покарання і за частиною 2 статті 185 КК призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2017 року апеляційна скарга прокурора залишена без руху з встановленням строку на усунення в ній недоліків. Апеляційний суд керувався пунктом 5 частини 2 статті 396 КПК та зазначив про відсутність клопотання про дослідження доказів та відсутність вказівок на те, які саме докази необхідно дослідити.
На виконання зазначеної ухвали апеляційного суду прокурор повторно подав апеляційну скаргу від 15 серпня 2017 року. У скарзі прокурор акцентував увагу на тому, що не оскаржує висновку районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікації його дій останнього, а розгляд справи в суді першої інстанції було проведено в порядку частини 3 статті 349 КПК. Також скаржник вважав недоцільним ставити питання про дослідження доказів, одночасно просив звернути увагу на дані засудженого, які його характеризують та вказував на неправильне застосування судом першої інстанції статті 75 КК при призначенні засудженому покарання, яке вважав занадто м`яким.
Повертаючи прокурору вказану апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції мотивував свої висновки тим, що прокурор не виконав вказівок суду, викладених в ухвалі від 14 липня 2017 року, а нова редакція скарги не містить клопотання про дослідження доказів, оскільки в ній звертається увага на дані, які характеризують особу, проте скаржник не просить їх дослідити і не вказує, які саме матеріали підлягають дослідженню в апеляційному суді.
Суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу прокурору на підставі невиконання вимог пункту 5 частини 2 статті 396 КПК.
З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується і вважає їх передчасними з огляду на таке.
Як убачається з апеляційних скарг прокурора, він визначив предмет оскарження вироку суду першої інстанції в частині призначеної форми відбування засудженим покарання, вважаючи, що районний суд недостатньо оцінив встановлені районним судом обставин, які впливають на вид призначеного покарання. Одночасно прокурор зазначав, що він не оспорює факту доведеності винуватості засудженого та кваліфікації його дій, а також звертав увагу на розгляд кримінального провадження в порядку частини 3 статті 349 КПК.
Суд першої інстанції у кримінальному провадженні визначив обсяг дослідження доказів на підставі частини 3 статті 349 КПК.
Відповідно, у частині 3 статті 349 КПК встановлено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції керується вимогами частини 3 статті 404 КПК, згідно з якою за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями, й може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно в разі. якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо про них стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Натомість прокурор в апеляційній скарзі не висловлював сумнівів щодо неповного дослідження доказів у кримінальному провадженні або з порушенням, не оспорював порядку дослідження доказів у ньому, а виключно вважав, що суд першої інстанції належним чином не оцінив обставин, які впливають на визначену форму відбування засудженим покарання.
Оскільки вимоги пункту 5 частини 2 статті 396 КПК, на які посилається апеляційний суд, не є імперативною нормою права, тому висновки про невиконання вказівок суду апеляційної інстанції на цих підставах та за наведених вище обставин колегія суддів визнає передчасними й такими, що не дають достатніх підстав для повернення апеляційної скарги прокурора.
Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням змісту апеляційної скарги прокурора та обґрунтування зазначених у ній вимог суд апеляційної інстанції мав достатньо підстав розглянути її та прийняти законне й обґрунтоване рішення в частині призначеного покарання.
Отже, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги прокурора скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року про повернення апеляційної скарги прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ _______________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3