Справа № 317/1721/18
№/п 1-в/317/192/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2018 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду м.Запоріжжя клопотання про умовного - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Успенське Бердянського району Запорізької області, українця, гр.України, освіта середня спеціальна, неодруженого, до зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовного - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , в обґрунтування якого він зазначив, що відбуває покарання в ДУ «БВК (№99)» з 01.09.2017р., працює на лісопилці, однак заробітну плату йому не виплачують, порушень режиму відбування покарання не має, має два заохочення для сумлінну працю. Також засуджений ОСОБА_5 зазначив, що адміністрація колонії тримає його та використовує як рабсилу, пільги, які передбачені законом відносно нього не застосовує, тому він сам звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке просив суд задовольнити.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор заперечував проти клопотання засудженого, вважає його передчасним.
Представник адміністрації виправної установи ОСОБА_4 проти клопотання засудженого ОСОБА_5 заперечував.
Суд, вивчивши особову справу засудженого, вислухавши думку учасників справи, вважає клопотання адвоката таким, що не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Судом були витребувані характеризуючи матеріали на засудженого та особова справа.

Згідно наданих ДУ «БВК (№99)» до суду матеріалів, ОСОБА_5 засуджений 23.03.2017 року Бердянським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2, ст. 289 ч.2, ст. 309 с.1, ст. 70 ч.1, ст.71 КК України до 5років 1 місяця позбавлення волі. Засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 02.04.2016 року по 26.07.2017 року включно у відповідності до ст. 72 КК України.

Виходячи з цього, початок строку : 02.04.2016 року, кінець строку : 08.01.2020 року.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.04.2016 року.

Під час тримання у Вільнянському та Запорізькому слідчих ізоляторах характеризувався негативно, отримав 2 стягнення за порушення режиму тримання, заохочень не мав.

З 31.08.2017 року відбуває покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)».

Згідно довідки про стягнення та заохочення, ОСОБА_5 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 2 заохочення правами начальника установи. Крім того засуджений має 2 стягнення, які були накладені на ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, однак свідчать про нестабільну поведінку засудженого.

Згідно довідки про працевлаштування, на виробництві установи та у господарській обслузі не працевлаштований. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, однак робить це з метою отримання поблажливості. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.. Не приймає участі у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, підвищення свого загальноосвітнього рівня не прагне.

Провину у скоєному злочині визнає частково.

За вироком суду має цивільний позов в сумі 2024,68 грн.

12.10.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 100 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації за бажанням засудженого.

12.10.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

17.05.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно - дострокового звільнення у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1