Справа № 525/641/18
Провадження № 1-кп/525/74/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження № 0000052 від 15.05.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Уродженця сел. Гоголеве Великобагачанського району та

жителя АДРЕСА_1 , українця,

громадянина України, одруженого, освіта повна загальна середня,

працюючого в ПА «Агроінвест» на посаді керуючого Матяшівським

відділом, депутата 7-го скликання Великобагачанської районної ради

Полтавської області, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 366-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Начальник Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2018 року за №0000052 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України. Підготовче судове засідання у справі проведено 22.08.2018 року.

Відповідно до п.п. «б» п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, пунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

ОСОБА_4 04.11.2015 року обраний депутатом 7-го скликання Великобагачанської районної ради Полтавської області на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, місцевих голів по територіальному виборчому округу №22. ОСОБА_4 , умисно, будучи суб`єктом декларування, відповідно до пункту 3 підпункту «б» частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», маючи всі необхідні умови та технічну можливість, станом на 15 травня 2018 року не подав декларацію за 2017 рік.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і суду пояснив, що дійсно він як депутат станом на 15 травня 2018 року не подав декларацію за 2017 рік. Проте, 25.05.2018 року він подав відповідну декларацію, яка опублікована на сайті НАЗК.

Дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ст.366-1 КК України, як умисна бездіяльність, яка виразилася в неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

В судовому засіданні обвинувачений надав заяву про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям у порядку ст.45 КК України, оскільки він цілком усвідомив свої протиправні дії та усунув шкоду, подавши декларацію за 2017 рік, пояснивши, що він визнав винуватість у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю, розкаявся у його вчиненні та подав декларацію за 2017 рік.

Суд, заслухавши думку начальника Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який вважав, що при таких обставинах справи є підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в зв`язку з дійовим каяттям, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який просив його заяву задовольнити, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, виходячи з таких підстав.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно роз`яснень, що викладені в Узагальненні Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ», звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі пом`якшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням державного гуманізму, наданням державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.
У випадку, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, вона має бути розглянута у судовому засіданні в загальному порядку, із проведенням судового слідства. Повинні бути з`ясовані всі визначені законом питання; зокрема, необхідно
роз`яснити обвинуваченому підставу звільнення його від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття справи з цієї підстави; з`ясувати, чи відшкодовано завдану злочином шкоду; заслухати думку учасників процесу з цього приводу тощо. Тільки після цього, в разі наявності законних підстав та за відсутності заперечень з боку зазначених осіб, справу може бути судом закрито, а особу-звільнено від кримінальної відповідальності.
Також, відповідно до роз`яснень, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.
Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у вищевказаній постанові, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, він раніше не судимий, за місцем постійного проживання характеризується виключно позитивно, вчинив злочин вперше, злочин, передбачений ст. 366-1 КК України, не є корупційним злочином, після вчиненого кримінального правопорушення він щиро покаявся, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину та усунув заподіяну шкоду, подавши декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначена Національним агентством з питань запобігання корупції.

Враховуючи сукупність вищенаведених обставини, які свідчать про наявність матеріально-правових підстав, передбачених ст.45 КК України та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, враховуючи, що за наявності вказаних обставин таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, з огляду на наведені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо практики застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності,суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України за злочин, передбачений ст. 366-1 КК України (який не є корупційним) у зв`язку із дійовим каяттям підлягає задоволенню та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.284,363 КПК України, роз`ясненнями, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд, -

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження №0000052 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.366-1 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу протягом семи днів із дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1