Справа № 339/4/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2018 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Долинського міськрайонного сектору служби пробації ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000616 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, не працююючого, раніше не судимого.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, працююючого помічником рамщика ПП "Мапі Вуд", раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб при таких обставинах.
ОСОБА_6 , достеменно знаючи, що на території ТзОВ «Болехівський завод будівельних матеріалів» в м.Болехів по вул. С,Стрільців, 160, знаходяться алюмінієві рамки, вирішив їх таємно викрасти.
З метою вчинення крадіжки, він вступив у попередню змову з ОСОБА_5 , який в середині вересня 2017 року погодився на його пропозицію вчинити крадіжку алюмінієвих рамок, які знаходились на території ТзОВ «Болехівський завод будівельних матеріалів» .
Попередньо домовившись про спосіб заволодіння майном, ОСОБА_5 15.09.2017 року на автомобілі марки «Volkswagen Passat» прибув до території заводу, де на нього чекав ОСОБА_6 .
Реалізовуючи спільний попередньо обумовлений злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 15.09.2017 року приблизно о 21 год., переслідуючи корисливу мету, перебуваючи у попередній змові, знаходячись на території ТзОВ «Болехівський завод будівельних матеріалів» в м.Болехів по вул. С.Стрільців, 160, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно викрали 22 алюмінієві рамки, загальною вагою 165 кг, вартістю 13200 грн., які винесли за територію підприємства та погрузивши у багажне відділення автомобіля марки «Volkswagen Passat», з місця скоєння злочину зникли.
Таким чином ОСОБА_6 , перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, довели свій злочинний умисел до кінця, внаслідок чого ТзОВ «Болехівський завод будівельних матеріалів» заподіяно матеріальних збитків на загальну суму 13200 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав та пояснив, що перебуваючи на роботі в ТзОВ «Болехівський завод будівельних матеріалів» у вересні 2017року , він побачив поламані алімінієві рамки, поскладені біля паркану.
Оскільки підприємство йому заборгувало кошти, то він вирішив викрасти ці рамки та продати. Він подзвонив ОСОБА_5 та домовились між собою щодо подальших дій. Вечером ОСОБА_5 приїхав на автомобілі та зупинився на дорозі. А він через паркан передав йому рамки та все завантажили в автомобіль. Вказані рамки в подальшому продали. На даний час усвідомив неправомірність своїх дій, у вчиненому щиро розкаюється, відшкодував завдану шкоду та просить суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_5 теж визнав вину у вчиненому злочині, підтвердивши, що до нього подзвонив ОСОБА_6 та запропонував заробити гроші : викравши поламані рамки, які є на території заводу та здати їх на металобрухт. Він погодився на це. В його користуванні був автомобіль батька ОСОБА_8 «Volkswagen Passat» , на якому він приїхав до території заводу. Через паркан ОСОБА_6 передав йому рамки, які вони завантажили в автомобіль та продали, а гроші розділили між собою. Всі збитки відшкодовано, та й рамки повернуті підприємству, у вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, претензій матеріального характеру до обвинувачених немає, збитки відшкодовано, при призначенні покарання просить не позбавляти їх волі. Цивільний позов залишити без розгляду (а.с.38-40, 51, 61).
При таких обставинах суд, з"ясувавши думку учасників судового провадження, керуючись вимогами ст. 325 КПК України, вирішив проводити судове засідання без участі представника потерпілого.
Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними та іншими учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України в зв`язку з повним визнанням обвинувачених своєї вини, суд визнав недоцільним досліджувати докази у справі щодо викладених в обвинуваченні обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
З`ясовано, що обвинувачені та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин і що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, не працює, одружений, на обліку в наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , то встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, не працює, одружений і разом з дружиною виховують троє малолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно.
Обвинувачені покаялися у вчиненному і характер їх поведінки після вчинення злочину свідчить про це, що суд відносить до обставин, що пом`якшують їм покарання.
Зокрема, вони повністю визнали вину, не оспорюючи фактичних обставин у справі, осудили свою поведінку, щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували добровільно завдані збитки та окрім того, повернули викрадене маайно потерпілому.
Обставин, які б обтяжували їм покарання, відсутні.
Представник Долинського міськрайонного сектору служби пробації ОСОБА_4 оголосила досудову доповідь про обвинувачених, з якої вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинувачених, їх спосіб життя, історію правопорушень, а також достатньо середню ймовірність вчинення повторно правопорушення, орган пробації вважає, що їх виправлення можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високу небезпеку для суспільства.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).
Згідно ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченими і передбачений ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.
Також, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим, суд зазначає, що відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини, за яких вчинено злочин, особи винних, їх молодий вік, те, що вказаний злочин вчинили вперше, наявність ряду обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують, що обумовлюють меншу суспільну небезпеку та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину та дають підстави у відповідності до вимог ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 185 КК у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів.
При цьому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, судом враховується і те, що організатором вчинення крадіжки був саме ОСОБА_6 , який працюючи на вказаному підприємстві, мав інформацію щодо знаходження поломаних алюмінієвих рамок .
Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України, у відповідності до якої гроші, цінності, та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).
З наведеної норми закону вбачається, що у випадках використання майна з метою вчинення кримінального правопорушення таке майно конфіскується, крім випадків коли їх власник не знав про таке використання.
При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами визнано алюмінієві рамки, загальною вагою 165 кг, які передані на матеріальне зберігання в ТзОВ «Болехівський завод будівельних матеріалів та автомобіль марки «Volkswagen Passat», повернутий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .
З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля «Volkswagen Passat», є ОСОБА_8 , батько бвинуваченого, який не був обізнаний про вчинення крадіжки, а тому вказаний автомобіль слід повернути йому, як власнику.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов залишити без розгляду у зв`язку з повним відшкодуванням шкоди.
Витрати кримінального провадження відсутні.
Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_6 ввизнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) грн .
Цивільний позов ТзОВ «Болехівський завод будівельних матеріалів» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином - залишити без розгляду згідно поданої заяви м в зв"язку з добровільним відшкодуванням.
Речові докази:
- алюмінієві рамки, загальною вагою 165 кг, які знаходяться на матеріальному зберіганні у ТзОВ «Болехівський завод будівельних матеріалів»- залишити йому, як власнику.
- автомобіль марки «Volkswagen Passat», який перебуває на зберіганні ОСОБА_9 - повернути ОСОБА_8 , як законному власнику.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України , оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1