Провадження № 11-кп/792/421/18
Справа № 461/7340/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.5 ст.27 ч.3 ст.368, Доповідач ОСОБА_2
ч.3 ст.368 КК України
О К Р Е М А Д У М К А
Окрема думка суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2018 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору через невідповідність такого обвинувального акту вимогам КПК України. Відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 від 17.04.2018 року про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.
В задоволенні клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 від 17.04.2018року про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України - відмовлено.
Скарги захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 в порядку ч.2 ст. 303 КПК України від 24.01.2018року з додатками:
Заперечення захисника обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 в порядку ч.3 ст. 309 КПК України від 24.01.2018року:
-№3 на ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва про дозвіл на проведення обшуків, з додатками;
-№4 в порядку ч.3 ст. 309 КПК України на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва про встановлення строку на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 24.01.2018року з додатками долучено до обвинувального акту.
Задоволено клопотання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про зміну обраного їм запобіжного заходу з застави на особисте зобов`зання з покладенням відповідних обов`язків.
Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Хмельницької області від 13 червня 2018року частково задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 та задоволено скаргу прокурора, ухвалу суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору скасовано та призначено новий розгляд справи в суді першої інстанції.
Положення чинного КПК України, зокрема, ст. 314 КПК України, на переконання авторів окремої думки, дають підстави для висновку, що апеляційному перегляду підлягають ухвали суду першої інстанції лише в частині повернення обвинувального акту. Саме з цих підстав можуть бути подані апеляційні скарги, та саме в цих межах апеляційний суд має переглядати судове рішення. За таких обставин апеляційна скарга захисника, зміст доводів якої фактично зводився до оскарження рішення суду про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про відмову в закритті провадженні на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України під час підготовчого судового засідання, не могла бути предметом апеляційного перегляду, в тому вигляді, в якому була подана, зважаючи, що вимоги апелянта стосувались скасування ухвали в цілому.
Слід також зауважити, що апеляційна скарга захисника фактично подана та стосувалась, крім обвинуваченого ОСОБА_6 (захисником якого є апелянт), також і інших обвинувачених, інтереси яких в судовому засіданні той не представляв. Відтак вимоги апелянта, зокрема, в частині оскарження ухвали в цілому, в тому числі і в тій частині, що безпосередньо інтересів його підзахисного не стосується, не могли бути предметом апеляційного перегляду. Ставити питання про закриття кримінального провадження щодо інших обвинувачених захисник ОСОБА_11 не вправі, незважаючи на те, що, як зазначено в апеляційній скарзі, така позиція погоджена «з іншими захисниками та обвинуваченими в даному кримінальному провадженні» та таке клопотання було підтримане ними в підготовчому засіданні.
Фактично в цій частині апеляційна скарга в інтересах інших обвинувачених подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, та мала б бути повернута апелянту. Предметом апеляційного перегляду могли бути доводи в частині повернення обвинувального акту, а не ухвала суду в частині відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження в справі, що, за змістом ст. 314 КПК України, оскарженню не підлягає.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Згідно вказаної норми Закону, обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Частина 1 статті 91 КПК України передбачає, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Тобто формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.
Викладаючи в обвинувальному акті фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, а також сформульоване обвинувачення, стороною обвинувачення, зокрема, зазначено, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, своїми умисними діями, що виразились в одержанні неправомірної вигоди в великому розмірі для себе та третіх осіб, за вчинення та невчинення ним в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України. А обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 обвинувачувались в тому, що своїми умисними діями, що виразились в пособництві в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди в великому розмірі для себе та третіх осіб, за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України, хоча зазначено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , кожен, виконував свою заздалегідь визначену роль, з визначенням, що всі дії обвинувачених охоплювались єдиним умислом. Окрім того, допущено суперечності щодо посади, які обіймали ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , оскільки викладено, що вони обіймали посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, тобто вони являлись службовими особами. В подальшому, що вже вже разом з ОСОБА_12 - службовими особами, що займали відповідальне становище; відсутнє зазначення такої кваліфікуючої ознаки ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , є незрозумілість щодо інкримінування такої ознаки ОСОБА_9 , зважаючи на відсутність такої в останньому абзаці формулювання обвинувачення.
Фактично в обвинувальному акті викладений зміст обвинувачення та формулювання обвинувачення, які суперечать правовій кваліфікації дій, зазначеній в обвинувальному акті.
Вказані обставини, на переконання авторів окремої думки, є обов`язковим для доказування інкримінованого складу злочину, а звідси, складовими сформульованого обвинувачення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутність чіткого сформульованого обвинувачення, викладення змісту обвинувачення та формулювання обвинувачення, яке суперечить правовій кваліфікації, зазначеній в обвинувальному акті, порушує один з основних конституційних принципів право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, позбавляє права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє місцевий суд належним чином встановити істину в кримінальному провадженні. Це суперечить загальним засадам кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, яке знаходить свій прояв не лише в наданні можливості обвинуваченому мати захисника, а й можливості реалізувати інші надані йому права, зокрема право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Суд позбавлений можливості роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення згідно положень ч.1 ст. 348 КПК України, що є обов`язком суду. Слід зауважити, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зокрема, під час апеляційного розгляду зазначали про незрозумілість пред`явленого їм звинувачення.
Встановлені судом першої інстанції недоліки не давали суду першої інстанції підстав для призначення справи до судового розгляду, а обвинувальний акт в зв`язку з невідповідністю останнього вимогам п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обґрунтовано був повернутий прокурору, навіть за відсутності з приводу цього клопотань учасників провадження.
Твердження прокурора, що прокурор наділений правом зміни обвинувачення чи його доповнення, не можуть бути прийнятими до уваги, зважаючи на відсутність правового примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.
З цих причин, на думку авторів окремої думки, підстав для скасування ухваленої судом першої інстанції ухвали суду щодо повернення обвинувального акту прокурору в апеляційного суду не було.
Судді ОСОБА_3