Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2253/18
Провадження № 1-кп/723/2765/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Сторожинець клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому по кримінальному провадженню № 0000233 за ст. 186 ч.3 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, зі слів - одруженого цивільним шлюбом і має на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.04.2009 року за ч.3 ст.185 та ч.3 ст.186 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю 17.05.2013 року

встановив:

В провадженні Сторожинецького районного суду перебуває вказане кримінальне провадження по якому ОСОБА_4 , утримується під вартою на підставі ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 18 травня 2018 року.

В ході підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню, щодо обвинувачення ОСОБА_4 прокурор подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому, раніше обраної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 09 липня 2018 року.

Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що суд, незалежно від наявності клопотання, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування запобіжного заходу і може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора та враховуючи думку інших учасників судового провадження, в т.ч. обвинуваченого і його захисника, які заперечили задоволення клопотання і просили обрати інший більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, а також зменшити суму застави, суд вирішуючи клопотання виходить із положень ст.199 КПК України та перевіряє обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку суду, обставини, встановлені ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 18 травня 2018 року, щодо існування п`яти, передбачених пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, ризиків, на які посилається і прокурор в розглядуваному клопотанні, знайшли своє підтвердження тільки частково, що свідчить про зменшення кількості ризиків.

Суд знаходить, що зазначений прокурором ризик щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є необґрунтованим, оскільки зазначення в клопотанні того, що обвинувачений буде переховуватись з метою уникнення покарання з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним, є надуманим та не відповідає національному законодавству та практиці Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції, Томазі проти Франції та Мансур проти Туреччини, згідно якої ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, релевантних обставин, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таких фактів і релевантних обставин суду не наведено, а відповідно вказаний ризик не є підтвердженим.

Наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином в клопотанні та в суді не обґрунтована та не зазначено ці інші випадки перешкоджання. Як під час досудового розслідування так і під час розгляду клопотання прокурора, вказаний ризик згадувався формально без існування будь-яких доказових факторів.

Разом з тим суд знаходить, що ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, на який посилається і прокурор не змінився і продовжує існувати з тих же підстав які зазначені в ухвалі Апеляційного суду, а саме можливість знищити, сховати чи спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки ноутбук марки «Aser», обвинувачений виніс із місця свого проживання про що давала свідчення свідок ОСОБА_8 .

З цього ж приводу залишається незмінним і ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України щодо можливості незаконного впливу обвинуваченого на зазначеного свідка, яка є його співмешканкою, видавала викрадені у потерпілої особи речі і ще не допитувалась судом, а також впливу на потерпілу особу.

Не змінився також і ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України на який посилається прокурор, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень, в т.ч. і аналогічного тому в якому в даний час обвинувачується, може вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки судимість не знята і не погашена, а наявність в суді дійсного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , не свідчить про те, що обвинувачений виправився і став на шлях не порушення законності і правопорядку. На думку суду обвинувачений опинившись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заперечень обвинуваченого та його захисника щодо підтверджених і незмінних в суді ризиків, до суду не надійшло.

Суд враховує, що в даний час проводиться підготовче судове засідання по розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_4 за ч.3 ст.186 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Позитивна репутація обвинуваченого та міцність його соціальних зв`язків, в суді не доведені так як до суду не надано доказів перебування обвинуваченого в шлюбі та наявності на його утриманні малолітньої дитини. Однак суд враховує те, що згідно характеристик Новоселицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області ОСОБА_4 зареєстрований в даному населеному пункті але не проживає, а фактично живе в м.Чернівці із співмешканкою, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною.

Розгляд кримінального провадження завершити неможливо, з огляду на відсутність початку його розгляду так як обвинувальний акт надійшов до суду 02 липня 2018 року, а наявний суспільний інтерес в даному випадку, переважує принцип поваги до свободи особистості ОСОБА_4 що відповідає положенням п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи клопотання прокурора, стороною захисту, суду не надано.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Ухвалою Апеляційного суду від 18.05.2018 року, розмір застави визначений і жодних заперечень проти застосування застави, до суду не надійшло, а тому необхідності в повторному визначенні застави та її розмірі не має, оскільки раніше визначена альтернативна форма запобіжного заходу продовжує свою дію, як про це і зазначено в ч.7 ст.182 КПК України, щодо того, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 314, 331, 350 КПК України, суд,-

постановив:

Продовжити тримання обвинуваченого за ч.3 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою у Чернівецькій установі виконання покарань № 33, Міністерства юстиції України на строк до 60 днів, до 31 серпня 2018 року.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає

Головуючий суддя