Справа № 724/1495/18
Провадження № 1-кп/724/113/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2018 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника: ОСОБА_5
потерпілого: ОСОБА_6
представника служби у справах дітей
Хотинської РДА ОСОБА_7
інспектора з ювенальної
превенції Хотинського ВП
Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області: ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 10-го класу Колінковецького ЗНЗ, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
28.05.2018, приблизно о 15 годині 20 хвилин, неповнолітній ОСОБА_9 , не маючи права керування транспортним засобом, керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Головній в с. Колінківці, Хотинського району, зі сторони с. Грозинці в напрямку м. Чернівці.
Зупинившись на правому узбіччі неподалік будинку № 70 по вул. Головній у с. Колінківці Хотинського району, водій ОСОБА_9 не врахував дорожньої обстановки, не переконався, що зміна напрямку руху керованого ним транспортного засобу буде безпечною та не створить перешкод і небезпеки для інших учасників руху, почав здійснювати маневр розвороту ліворуч, не надавши при цьому перевагу в русі автомобілю марки «Ауді А-6» під керуванням водія ОСОБА_10 , 1991 р.н., номерний знак НОМЕР_2 (реєстрація Республіки Литва), в результаті чого допустив зіткнення з останнім.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Мерседес-Бенц» ОСОБА_6 , 2000 р.н., згідно з висновком СМЕ № 553мд від 03.08.2018, спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обличчя, підкапсулярної гематоми селезінки, забою головного мозку важкого ступеня, переломів 3 ребра справа, 3 та 4 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду неповнолітній водій ОСОБА_9 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до висновку авто технічної експертизи № 431-А від 21.08.2018 року, порушення ОСОБА_9 вимог п. 10.1 ПДР України, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
ОСОБА_11 в присутності захисника, законного представника, представника служби у справах дітей та органу ювенальної превенції визнав, що він 28.05.2018, приблизно о 15 годині 20 хвилин, не маючи права керування транспортним засобом, керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц», рухався по вул. Головній в с. Колінківці, Хотинського району, зі сторони с. Грозинці в напрямку м. Чернівці. Зупинившись на правому узбіччі неподалік будинку № 70 по вул. Головній у с. Колінківці Хотинського району, почав здійснювати маневр розвороту ліворуч, не надавши при цьому перевагу в русі автомобілю марки «Ауді А-6» в результаті чого допустив зіткнення з останнім. Внаслідок ДТП пасажиру його автомобіля ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження. У вчиненому розкаюється.
Враховуючи те, що неповнолітній ОСОБА_9 в повному обсязі визнав обставини вчинення ДТП, викладені у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, суд визнає необхідним допитати неповнолітнього ОСОБА_9 , законного представника, потерпілого, дослідити характеризуючі дані та матеріали кримінального провадження щодо речових доказів та експертиз.
Законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що його син ОСОБА_9 дійсно допустив ДТП керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц» власником якого є його мати ОСОБА_12 .
Так потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 28.05.2018, приблизно о 15 годині 20 хвилин, від перебував у салоні автомобіля марки «Мерседес-Бенц», під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по с. Колінківці, Хотинського району. Внаслідок ДТП йому було спричинено тілесні ушкодження.
Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння мало місце, зазначені дії неповнолітнього ОСОБА_9 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального Кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Суд приймає до уваги, те, що на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь, що мають ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був малолітнім та відповідно до вимог ст. 22 КК України не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність.
Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Частина 2 статті 97 КК України передбачає, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Із змісту ч. 2 ст.105 КК України вбачається, що застереження є найменш суворим та, відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
В судовому засіданні прокурор просив застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_9 строком на 1 рік.
Законний представник малолітнього ОСОБА_5 , не заперечив проти застосування до ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру, у вигляді застереження та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_9 строком на 1 рік.
При визначенні виду і строку примусових заходів виховного характеру суд враховує дані про особу неповнолітнього, його характеристики, умови життя, виховання і поведінку малолітнього, ставлення неповнолітнього до наслідків діяння, яке він учинив, а саме те, що по місцю проживання та навчання неповнолітній ОСОБА_9 характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 259, як на момент вчинення ДТП, так і на даний час міг та може віддавати зміст своїм діям та керувати ними.
Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_9 не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність суд вважає, що до нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України у вигляді застереження шляхом роз`яснення неповнолітньому про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину, та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до його поведінки, а саме: обмеження перебування поза домівкою з 22.00 год. по 06.00 год.; заборону керувати транспортними засобами, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість строком на 2 роки, оскільки на думку суду, саме такі примусові заходи виховного характеру є справедливим, а також необхідними і достатніми в даному конкретному випадку для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, враховуючи наявність постанов від 29.08.2018 року про виділення в окреме провадження матеріалів щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 97 ч. 2, 105 КК України, ст.ст. 497, 498, 500-501 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 примусові заходи виховного характеру у виді застереження шляхом роз`яснення неповнолітньому про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_9 строком на два роки, зокрема:
- обмеження перебування поза домівкою з 22.00 год. по 06.00 год.;
- заборону керувати транспортними засобами, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість.
Початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даної ухвали.
Речовий доказ по справі DVD-R диск із наявним відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди зберігати в матеріалах даної кримінальної справи, долю інших речових доказів вирішити у виділених кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1