УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5183/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
11 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
В обґрунтування клопотання зазначив, що у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, під час проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що гр. ОСОБА_10 займається незаконним зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом макової соломи на території Житомирської області іншим громадянам.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира 25.05.2018р. надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 .
30.05.2018р. працівниками СУ ГУНП в Житомирській області спільно з працівниками УПН ГУНП в Житомирській області на виконання ухвали суду проведено обшук вищевказаного автомобіля, в ході якого вилучено наступне майно: поліетиленовий пакет з написом «BMW», поліпропіленовий мішок білого кольору, грошові кошти в сумі 14 000 грн., грошові кошти в сумі 3000 доларів США, два блокноти з чорновими записами, чорний поліетиленовий пакет, зелена бархатна накидка на сидіння, автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 .
Крім того, на підставі ч. 5 ст. 236 КПК України проведено особистий обшук гр. ОСОБА_11 , у ході якого вилучено грошові кошти в сумі 9250 грн., мобільний телефон «Astro» ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 .
Оскільки злочинні дії ОСОБА_12 вчинялись з використанням транспортного засобу, мобільних телефонів, отриманням та передачею грошових коштів при купівлі та подальшому продажі наркотичних засобів, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, слідство вважає, що на речах, вилучених в автомобілі «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , збереглись сліди та містяться інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження просив накласти арешт на майно.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати до повного встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.
З урахуванням думки прокурора, апеляційний суд вважає за можливе поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який пропущено з поважних причин, оскільки розгляд клопотання проводився в суді без повідомлення ОСОБА_8 і копія ухвали їй не надсилалася.
Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 та скаржника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
У ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 займається незаконним зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом макової соломи на території Житомирської області іншим громадянам.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25.05.2018р. було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 (а.п. 6).
30.05.2018 року під час обшуку вказаного автомобіля та особистого обшуку ОСОБА_8 було вилучено речі та грошові кошти, які зазначені в протоколі обшуку від 30.05.2018 року (а.п. 7-12).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Враховуючи, що в автомобілі «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 можуть зберігатися сліди кримінального правопорушення, пов`язаного із збитом наркотичних засобів, а також те, що арешт майна є тимчасовим заходом, апеляційний суд вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно належним чином обґрунтоване та містить достатньо доказів, що вказують на вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Отже, з метою забезпечення кримінального провадження, а також наявність достатніх підстав вважати, що незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до знищення слідів кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на вказане в клопотанні майно та грошові кошти, які є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Доводи апелянта про те, що скаржник ОСОБА_8 не є підозрюваною чи обвинуваченою по даному кримінальному провадженні, а тому на майно, власником якого вона є, не може бути накладений арешт, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ч.3 ст.170 КПК України не забороняє суду накладати арешт на майно осіб, що не є підозрюваними, обвинуваченими.
Доводи апелянта на те, що грошові кошти скаржник ОСОБА_8 передала на зберігання своєму колишньому чоловіку ОСОБА_8 про що свідчить розписка останнього, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки з наданої апелянтом копії розписки не вбачається можливості ідентифікувати вказані грошові кошти з грошовими коштами, які вилучено при обшуку ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження.
Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вказані в апеляційній скарзі, підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є законною та обгрунтованою і підстав для її скасування не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01 червня 2018 року.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: