АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/360/18 Справа № 707/1645/17 Категорія: ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 153 ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 314 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоска, Ружинського району, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого:

-04.04.2002 року Черкаським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

-16.11.2004 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України до 11 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Черкаського районного суду від 04.04.2002 року та остаточно визначено до відбуття 12 років позбавлення волі. Звільнений 08.05.2015 року по відбуттю строку покарання, судимості не зняті та не погашені,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 314 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 146 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 153 КК України - 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 314 КК України - 6 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено до відбуття остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попереднім тримання під вартою.

Строк покарання вирішено рахувати з моменту затримання - з 25 травня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 травня 2017 року по 20 червня 2017 року.

Цивільний позов прокурора в інтересах Черкаської міської ради, яка є розпорядником коштів КЗ «Третьої Черкаської міської лікарні Швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради» задоволено повністю та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 кошти у сумі 5 490,08 грн., витрачені лікувальним закладом на лікування потерпілої ОСОБА_9 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено повністю та стягнуто на її користь 205 449,75 грн.: з яких 5 449,75 грн. матеріальна шкода, 200 000 грн. моральна шкода. Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 23.05.2017 близько 23.00 год., перебуваючи біля місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі, затягнув останню до свого домоволодіння, де в подальшому з метою не повідомлення потерпілою інших осіб про вчинення ОСОБА_7 злочинів щодо неї, наказав останній спуститись в погріб будинку, щоб вона не втекла, після чого продовжував незаконно утримувати ОСОБА_9 приблизно до 04.00 год. 24.05.2017 у своєму будинку, чим обмежив її права та волю.

Він же, 23.05.2017 близько 23.20 год. перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_9 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, завдав їй близько шести ударів долонями по обличчю з обох сторін, після чого кинув її на підлогу, де продовжив наносити близько десяти ударів ногами по обличчю в область вух, очах, губах, носу. Від вказаних ударів потерпіла переверталась на правий та лівий бік. Далі ОСОБА_7 продовжив завдавати удари металевою трубою по лівий стороні тулуба, а саме по нозі, стегну, литці. Від отриманих ударів ОСОБА_9 прикривалась руками, та ОСОБА_7 продовжив наносити удари металевою трубою по правій руці, в результаті чого згідно з висновком експерта № 02-01/1357 від 08.08.2017 року остання отримала ушкодження у виді перелому променевої кістки правого передпліччя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травми голови зі струсом головного мозку, крововиливу та саднами обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я; крововиливу лівої верхньої кінцівки, крововиливу та садна лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Він же, 24.05.2017 близько 00.30 год., ігноруючи моральні засади суспільства, знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, погрожуючи фізичною розправою, а саме металевою трубою, проти волі ОСОБА_9 вступив з нею в статеві зносини неприроднім способом, а саме орально, завдавши потерпілій фізичного та морального болю.

Він же, в невстановленому в ході досудового розслідування час та місці незаконно придбав рослини коноплі, після чого незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту на горищі сараю за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

24.05.2017 в період часу з 21.20 год. по 22.00 год. в присутності двох понятих, в ході обшуку місця проживання ОСОБА_7 на горищі сараю виявлено та вилучено рослини, схожі на коноплю, які згідно з висновком експерта № 2/1122 від 12.06.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 50.28 г.

Він же, в невстановленому в ході досудового розслідування час та місці незаконно придбав без передбаченого законом дозволу дев`ять патронів, шість з яких незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а три патрони зберігав в транспортному засобі ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував.

24.05.2017 в період часу з 21.20 год. по 22.00 год., в присутності двох понятих, в ході обшуку місця проживання ОСОБА_7 в кімнаті прихожої на полиці було виявлено та вилучено три металевих предмета жовтого кольору, схожих на патрони, та три металевих предмета зеленого кольору, схожих на патрони. Цього ж дня в період часу з 21.02. год. по 21.10 год. під час проведення обшуку автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував останній, в попільничці панелі транспортного засобу було виявлено та вилучено три металеві предмети, ззовні схожі на патрони. Згідно з висновком експерта № 1/1265 від 22.06.2017 року дев`ять патронів, надані на експертизу, являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, з яких чотири патрони являються - 7,62 мм проміжними патронами зразка 1943 року промислового виробництва м. Луганськ, Україна; та п`ять патронів являються - 5,45 мм проміжними патронами зразка 1974 року, з яких чотири патрони промислового виробництва м. Луганськ, України, й один патрон промислового виробництва м. Барнаул, Росія. Патрони є придатними для стрільби.

Він же, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, 24.05.2017 близько 01.30 год., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі ОСОБА_9 шляхом ін`єкції одноразовим медичним шприцом незаконно ввів у вену її правої руки психотропну речовину амфетамін. Згідно з випискою з амбулаторної картки № 1239 від 24.05.2017 у ОСОБА_9 встановлено факт вживання амфетаміну.

24.05.2017 близько 21.20 год. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_7 , виявлено та вилучено шприц з голкою із залишками речовини. Згідно з висновком експерта № 2/1197 від 26.06.2017 в змивах з одноразового медичного шприца з полімерного матеріалу виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, маса якого становить 0,002 г.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним, указує, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено норми та вимоги КПК при вирішенні питання щодо його винуватості у інкримінованих йому правопорушень за ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 314 КК України. Вказує, що указаних злочинів він не вчиняв. Вказує, що обвинувачення стосовно незаконного позбавлення волі потерпілої, а також стосовно незаконного уведення в організм потерпілої психотропної речовини базується виключно на показах потерпілої, й іншими доказами не підтверджується. Також вказує, що стосовно його обвинувачення у незаконного зберіганні боєприпасів, була порушена процедура обшуку, не були зафіксовані його відбитки пальців на патронах, була неналежно проведена експертиза, не було встановлено час їх придбання. Також просить перерахувати строк його перебування в СІЗО згідно ч. 5 ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2018 року, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 146 КК України - 2 роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 122 КК України - 2 роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 153 КК України - 5 років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 309 КК України - 2 роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 263 КК України - 4 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 314 КК України - 8 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України просить визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Також просить дослідити характеризуючі дані на обвинуваченого, які знаходяться в матеріалах справи.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації дій за ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 314 КК України, прокурор вказує, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зокрема, ухвалюючи рішення про призначення остаточного покарання обвинуваченому у виді 6 років позбавлення волі суд прийшов до хибного переконання, що таке покарання буде необхідним та цілком достатнім для виправлення.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував в достатній мірі вимоги закону та судової практики, зокрема, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. При цьому необхідно враховувати ступінь тяжкості, обставини цього злочину, його наслідки та дані про особу засудженого. Тобто реалізація мети покарання пов`язана із вибором його виду та розміру.

Зокрема, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, критерії якого визначені ст. 12 КК України (невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі, особливо тяжкі), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Під урахуванням особи винного повинно передбачатись врахування судом позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових характеристик особи, які мають кримінально-правове значення.

Вказує, що, ухвалюючи рішення, місцевим судом не достатньо враховано ступінь тяжкості та характер вчинених злочинів, які вчинені з особливою жорстокістю відносно жінки; особу обвинуваченого, який офіційно не працював, проживає в цивільному шлюбі, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий за особливо тяжкі злочини, відбував реальний строк покарання у виді 12 років позбавлення волі, за що судимості у встановленому законом порядку не погашені, що свідчить про його не бажання переосмислити свої протиправні дії та стати на шлях виправлення.

Свою вину у вчинених злочинах ОСОБА_7 спочатку судового розгляду не визнав повністю, але після того як були допитані всі свідки, досліджені письмові докази та відеозапис неприродного статевого акту, частково визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 309 КК України, однак у вчиненому не розкаявся, не усвідомив протиправність своїх дій та можливих наслідків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені, та просили її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення. Уточнивши усно вимоги, просили скасувати оскаржуваний вирок і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Обвинувачений указав, що не визнає себе винним за ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 314 КК України. Вказав, що доказова база стосовно незаконного позбавлення волі та незаконного введення в організм наркотичних засобів ґрунтується лише на показах потерпілої, а стосовно незаконного зберігання боєприпасів, то не доведено, що вони належали йому, або вони могли бути підкинуті. Стосовно іншої частини обвинувачення він не апелює. В останньому слові просив вибачення у потерпілої за її побиття і насильницькі дії статевого характеру щодо неї.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокуратури та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 просив її відхилити.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу прокурора, апеляційну скаргу обвинуваченого просили залишити без задоволення.

За клопотанням прокурора та згодою інших учасників судового провадження колегією суддів було визнано доцільним провести часткове дослідження матеріалів кримінального провадження, зокрема в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Плоске Ружинського району Житомирської області, громадянин України, з середньо освітою, військово зобов`язаний не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 04.04.2002 року Черкаським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 16.11.2004 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України до 11 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Черкаського районного суду від 04.04.2002 року та остаточно визначено до відбуття 12 років позбавлення волі. Звільнений 08.05.2015 року по відбуттю строку покарання; у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває (Т-1, а.с. 162), за місцем проживання характеризується негативно (Т-1, а.с. 170).

Раніше заявлені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 клопотання стосовно аспектів дослідження доказів, виклику свідка, призначення експертизи в суді апеляційної інстанції не були підтримані обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні.

Однак, пізніше на кінцевих етапах апеляційного провадження в своїх доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений висловив нові клопотання про допит усіх свідків у кримінальному провадженні, а також про окремий допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Своєї клопотання у судовому засіданні обвинувачений обґрунтовував тим, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , хоча і були допитані судом першої інстанції, однак, на його думку, це було зроблено не повно, й у нього з`явилося до них багато нових питань. Стосовно свідка ОСОБА_15 , яким був понятим в ході обшуку, під час якого були виявлені та вилучені патрони, обвинувачений хотів би з`ясувати, чи не є він працівником правоохоронного органу, оскільки понятим не може бути працівник правоохоронного органу. Стосовно свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не допитувалися судом першої інстанції, й обвинувачений не пам`ятає, чи заявляв він в суді першої інстанції клопотання про допит цих свідків, він указав, що ці свідки були очевидцями його затримання працівниками поліції, й можуть дати з цього приводу свідчення.

Враховуючи, що обвинуваченим не були наведені жодні підстави, передбачені ч. 3 ст. 404 КПК України, для повторного дослідження доказів чи для дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, вказані клопотання були відхилені колегією суддів.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався, вірно встановивши обставини вчинення кримінальних правопорушень, винуватість особи, давши діям ОСОБА_7 вірну правову кваліфікацію, а також призначивши покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності посилення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 314 КК України з 6 до 8 років позбавленні волі і, як наслідок, посилення до 8 років позбавлення волі його сукупного покарання, колегія суддів не вбачає їх достатньо вагомими для такого посилення. На думку колегії суддів, суд першої інстанції належно врахував характер вчинених обвинуваченим злочинів, його особу, й призначив покарання, які є необхідними і достатніми для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Також суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим. Колегія суддів також погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що виправлення обвинуваченого можливе виключно у місцях позбавлення волі й підстав для його звільнення від покарання чи його відбування немає.

Стосовно апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вбачає наступне. Насамперед стосовно змісту апеляційних вимог. У самій апеляційній скарзі обвинуваченого не були вказані конкретні апеляційні вимоги, а висловлювалося загальне клопотання до апеляційного суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення у справі. В ході апеляційного розгляду обвинувачений та захисник уточнили вимоги й просили скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. При цьому ні в апеляційній скарзі, ні в поясненнях обвинуваченого та його захисника під час апеляційного провадження, не було вказано на жодну з обставин, передбачену положеннями ч. 1 ст. 415 КПК України, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Щодо доводів обвинуваченого про недоведеність вчинення ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 314 КК України, оскільки в іншій частині він вирок не оскаржує, колегія суддів вбачає такі доводи необґрунтованими, виходячи з наступного.

Колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи обвинуваченого про те, що його обвинувачення у незаконному позбавленні волі та у незаконному введенні в організм іншій особі психотропної речовини ґрунтується виключно на показах потерпілої й не підтверджується іншими доказами.

Згідно зі змістом мотивувальної частини оскаржуваного вироку, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину щодо незаконного позбавленні волі людини підтверджується не лише безпосередніми показами потерпілої ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 примусово закрив її в погребі і тримав там деякий час, але й показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , які також показали, що бачили, як ОСОБА_7 примусив потерпілу залізти в погріб.

Так само й стосовно епізоду щодо незаконного уведення в організм психотропної речовини. Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину підтверджується не лише безпосередніми показами потерпілої про те, що після вчинення щодо неї сексуального насильства і примушування сидіти в погребі ОСОБА_7 насильно, попри її заперечення вколов їй і собі амфетамін, сказавши, що після цього відпустить, але й сукупністю інших доказів. Зокрема, як указує місцевий суд у вироку, це підтверджується даними протоколу обшуку від 24 травня 2017 року в домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , в ході якого, крім іншого, був виявлений і вилучений шприц з голкою і з залишками в ньому речовини жовтого кольору; даними висновку експерта № 2/1197 від 26 червня 2017 року, яким висловлено, що у змивах з одноразового медичного шприца виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін масою 0,002 грама; даними виписки з амбулаторної карти № 1239 від 24 травня 2017 року КЗ «Черкаський обласний диспансер», згідно з якою у потерпілої ОСОБА_9 встановлено факт вживання амфетаміну.

Аналогічно і щодо епізоду за ч. 1 ст. 263 КК України. Згідно зі змістом мотивувальної частини оскаржуваного вироку, місцевий суд посилається на дані протоколу обшуку від 24 травня 2017 року транспортного засобу, а саме автомобіля ВАЗ-2102, д.н.з. НОМЕР_3 , в ході якого в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в бардачку були виявлені та вилучені три предмета, зовні схожі на патрони. Цей обшук був визнаний законним ухвалою слідчого судді від 25 травня 2017 року (Т-1, а.с. 60-63).

Також місцевий суд обґрунтовано посилається на дані протоколу обшуку від 24 травня 2017 року в домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , в ході якого у присутності понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_15 також були виявлені та вилучені, крім іншого, шість предметів, схожих на набої. Цей обшук також був визнаний законним ухвалою слідчого судді від 25 травня 2017 року (Т-1, а.с. 69-72). Крім цього, місцевий суд безпосередньо допитав понятих ОСОБА_21 і ОСОБА_15 , які підтвердили факт виявлення і вилучення вказаних патронів, а також дослідив дані висновку експерта № 1/1265 від 22 червня 2017 року, згідно з яким вказується, що зазначені патрони є боєприпасами, придатними для стрільби. Жодних даних про те, що понятий ОСОБА_15 є чи був на час проведення обшуку працівником правоохоронного органу, у матеріалах провадження немає.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цілком логічно і обґрунтовано на підставі оцінки сукупності доказів за кожним окремим епізодом обвинувачення дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Також при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, має не зняті та не погашені судимості, вину свою визнав частково. Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції також обґрунтовано врахував як обтяжуючу обставину покарання рецидив злочинів.

Також колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України суд першої інстанції обґрунтовано зарахував ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 25 травня 2017 р. по 20 червня 2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, визначивши початком строку відбування ним покарання день його затримання, тобто 25 травня 2017 року. Доводи обвинуваченого про те, що за принципом «день за два» йому має бути врахований увесь строк його попереднього ув`язнення до вступу вироку у законну силу, колегія суддів вбачає необґрунтованими, оскільки з 21 червня 2017 року закон, на підставі якого таке зарахування могло бути здійснене раніше за вказаним принципом, втратив чинність.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційних скаргах.

Тому, керуючись ст. 405, 407, 409, 413, 414 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :