Справа № 174/732/18
п/с № 1-кп/174/91/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вільногірськ, кримінальне провадження № 0000310 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, освіта професійнотехнічна, має на утриманні малолітнього сина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрований та приживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України - раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 08.08.2018 року, близько 00.10 год., проходив повз територію Вільногірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі ЗОШ № 5), розташованої по вул. Молодіжна, 46, м. Вільногірська Дніпропетровської області, де у нього раптово виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, а саме секції металевого паркану, який належить ЗОШ № 5.

В той же день, тобто 08.08.2018 року, близько 00.20 год., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, за допомогою фізичної сили демонтував та викрав одну секцію металевого паркану вартістю 487,50 грн. Після чого, з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив Вільногірській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області матеріальну шкоду на загальну суму 487,50 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в скоєнні кримінального правопорушення злочину визнав повністю, розкаявся та показав, що 08.08.2018 року прогулювався містом, приблизно 00.00 год. проходив повз ЗОШ № 5, побачив паркан, який був трішки в несправному стані. Розхитав його та таким чином доламав, потім здав на металобрухт, оскільки гроші потрібні були для власних потреб. Протиправність своїх дій розумів, з кваліфікацією своїх дій та розміром спричиненої шкоди - погоджувався, не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
Представник потерпілого ОСОБА_4 , в судовому засіданні, показала, що 08.08.2018 р., вночі, близько 00.00 год., була знята секція металевого паркану. Це помітили охоронці та наступний день доповіли їй про це, в подальшому повідомили поліцію. Паркан знаходився на балансі ЗОШ № 5, за адресою: вул. Молодіжна, 46 в м. Вільногірську. З розміром спричиненої їм шкоди погоджувалася та не заперечувала з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 та представника потерпілого, щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),
При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, у відповідності до ст. 89 КК України - раніше не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює неофіційно.

Врахувавши обставини справи, особу обвинуваченого та досудову доповідь на нього, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_5 , можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи відсутні, так як вона була безоплатною, то стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 , вони не підлягають.
У відповідності до ст. 100 КПК України, речові докази по справі, а саме:металеву секцію паркану, належного ЗСШ № 5 повернути Вільногірській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати виним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді - 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_5 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по справі, а саме:металеву секцію паркану, належного ЗСШ № 5 повернути Вільногірській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1