Справа № 755/6751/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002591 від 14.03.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козацьке, Конотопського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , 10.03.2018 року, приблизно о 20 год. 05 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною по вул. Малишка від вул. Генерала Жмаченка в напрямку бульвару Дарницький в м. Києві, допустив порушення вимог п.п. 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), а саме: п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасника руху; п. 16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що останній керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечного і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись від вул. Генерала Жмаченка в напрямку бульвару Дарницький проїзною частиною вул. Андрія Малишка, тобто знаходячись на регульованому перехресті вул. Андрія Малишка та бульвару Дарницький, в м. Києві, повертаючи ліворуч, допустив виїзд керованого ним автомобіля «Skoda Fabia, на регульований пішохідний перехід, де в подальшому вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась на дозволений сигнал світлофору для пішоходів, з ліва на право відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.
Згідно висновку судової авто технічної експертизи № 12-1/625 від 28.03.2018 року у водія ОСОБА_6 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом вимог вказаних пунктів.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 578/Е від 20.04.2018 року потерпіла ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у закритій травмі правого колінного суглобу у вигляді внутрішньо суглобового перелому латерального виростка великогомілкової кістки, перелому голівки малогомілкової кістки, забою медіального виростка стегнової кістки, крововилив в порожнину суглоба, розривів заднього рога медіального менісків, переднього рога латерального меніска, забою м`яких тканин коліна.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, та показав, що 10.03.2018 року, приблизно о 20 год. 05 хв., керував технічно справним транспортним засобом марки «Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Малишка від вул. Генерала Жмаченка в напрямку бульвару Дарницький в м. Києві, знаходячись на регульованому перехресті, повертав ліворуч, та виїхавши на регульований пішохідний перехід, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , зокрема, показав, що потерпілу не побачив, оскільки вона попала в невидиму для зору зону.
Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.03.2018 року, схемою пригоди від 20.03.2018 року, постановою про визнання і приєднання до справи речових доказів від 14.03.2018 року, висновком експерта № 578/е від 20.04.2018 року, висновком експерта № 12-1/625 від 28.03.2018 року, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про ОСОБА_6 , а саме: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Вирішуючи питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , заявленого на суму 36 811, 13 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот одинадцять гривень тринадцять копійок) майнової шкоди, та 90 000,00 грн. (дев`яносто тисяч гривень 00 коп.), моральної шкоди, який обвинуваченим визнаний повністю в частині майнової шкоди, в частині завдання потерпілій моральної шкоди визнав частково, суд вважає, що його необхідно задовольнити частково.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 6 800 грн.( шість тисяч вісімсот гривень), з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користю ОСОБА_4 36 811, 13 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот одинадцять гривень тринадцять копійок) майнової шкоди, та 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) моральної шкоди.
Речові докази у справі, а саме: автомобіль марки «Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 - залишити у власності ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення авто технічної експертизи № 12-1/625 від 28.03.2018 року в розмірі 1430, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-медичної експертизи № 578/е від 20.04.2018 року в розмірі 1796,90 грн.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_6 , потерпілій та прокурору.

С у д д я :