В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000831 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Ставрополя, Російської Федерації, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого: ТОВ «Автоматичні системи Компані», директором, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 08 серпня 2017 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці в 60 км/год., у другій смузі проїзній частині проспекту Шухевича, зі сторони Московського мосту, в напрямку Керченської площі, в міста Києві.

В цей час, у попутному із рухом зазначеного автомобіля напрямку, на рівні електроопори № 154, у другій смузі проїзної частини проспекту Шухевича, з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією, стояв тролейбус «К-12», бортовий номер НОМЕР_3 , біля задньої лівої частини якого перебував водій «Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо» ОСОБА_8 , який зробив вимушену зупинку, у зв`язку з раптово виниклою несправністю сходженням з лінії електропередачі штанг струмоприймача та виконував їх ремонт, стоячи у третій смузі проїзної частини проспекту Шухевича та будучи одягненим у жилет червоного кольору зі світловідбиваючими стрічками.

В порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 , рухався з перевищенням максимальної швидкості, під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. При виникненні перешкоди для руху, чим для водія ОСОБА_3 був тролейбус «К-12», бортовий номер НОМЕР_3 , який стояв у другій смузі проїзної частини та якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля або безпечного і завчасного об`їзду перешкоди, а продовжив рух далі. Перед виконанням маневру перестроювання у третю смугу з метою об`їзду тролейбуса «К-12», бортовий номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 не впевнився у безпеці даного маневру, внаслідок чого навпроти електроопори АДРЕСА_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , що згідно висновку судово-медичної експертизи № №1855/2 від 07.09.2017 року, отримав тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма: ушкодження м`яких тканин голови (забійна рана в правій тім`яно-скроневій ділянці та просочуючий крововилив в м`які тканини правої лобово-тім`яно-скроневої ділянки, просочуючий крововилив лівої скронево-тім`яної ділянки, велика ділянка переривчастого зсаднення у лобово-тім`яній ділянці по центру, яка продовжується в лобово-тім`яну ділянку та лобово-скроневу ділянку справа з додатковими елементами у вигляді множинних переважно горизонтальних, прямолінійних, лінійно-звивистих паралельних поверхневих переривчастих ран та подряпин, а також великої кількості дрібних поверхневих ран з морфологією різаних; ділянка з множинними дрібновогнищевими внутрішньошкірними крововиливами, що групуються та садно в правій вилично-скроневій ділянці; садно на підборідді справа, синці навколо очей на повіках), фрагментарно-осколкові переломи кісток склепіння та основи черепа; множинні розриви твердої мозкової оболонки справа; двобічний субдуральний крововилив загальним об`ємом близько 120 см.куб. розповсюджений (вуалюючий) крововилив над півкулями головного мозку та мозочка, крововилив в шлуночки головного мозку; розмізчення м`якої мозкової оболонки та тканини головного мозку опуклої поверхні правої півкулі; множинні переломи ребер справа (місцями з ушкодженням пристінкової плеври); перелом правої лопатки; відкриті переломи обох кісток лівої гомілки (в верхній третині) з рваною раною на шкірі в місці перелому; просочуючі крововиливи в м`які тканини в місцях переломів; крововиливи в корені легень, в корінь брижі тонкої кишки; забій правої легені; розрив зв`язок та капсули правого колінного суглобу по внутрішній його поверхні; забійно-рвана рана та просочуючий крововилив в м`які тканини стегна відповідно її розташуванню на задньо-зовнішній поверхні правого стегна в середній та нижній його третинах; просочуючі крововиливи в м`які тканини обох гомілок (по зовнішній поверхні середньої та верхньої третин правої гомілки та по внутрішній поверхні верхньої та нижньої третин лівої гомілки). Виявлені ушкодження заподіяні тупими предметами (за виключенням ділянки переривчастого зсаднення з додатковими елементами у вигляді поверхневих множинних різаних ран та подряпин на голові), прижиттєві, утворились незадовго до настання смерті. Виявлена ділянка зсаднення з додатковими елементами у вигляді поверхневих різаних ран та подряпин виникла від комбінованої дії тупого та гострого предмету, можливо від дії розбитого скла. Характер та особливості тілесних ушкоджень, їх локалізація і взаємне розташування, наявність ознак різкого струсу тіла вказують на можливість спричинення всього комплексу ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди наїзді легкового автомобіля на пішохода. При цьому в момент первинного контакту з автомобілем, що рухався, потерпілий знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні та був розвернутий правою бічною частиною тіла до транспортного засобу. Судово-медичних даних, які б дозволяли встановити знаходився потерпілий в статичному положенні чи рухався, в момент наїзду транспортного засобу не виявлено. Смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми з ушкодженням м`яких тканин голови, кісток черепа (фрагментарно-осколкові переломи кісток склепіння та основи черепа), головного мозку (розмізчення м`якої мозкової оболонки та тканини мозку у правій півкулі), крововиливами під оболонки, в тканину та у шлуночки головного мозку.

Порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся показавши, що дійсно 08 серпня 2017 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, він керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині проспекту Шухевича, зі сторони Московського мосту, в напрямку Керченської площі, в місті Києві. Проїжджаючи електроопору № 154, у другій смузі проїзної частини проспекту Шухевича, із ввімкненою аварійною світловою сигналізацією, стояв тролейбус «К-12», бортовий номер НОМЕР_3 , тому коли він перестроювався у третю смугу проїзної частини не побачив потерпілого, який був одягнений у жилет червоного кольору зі світловідбиваючими стрічками та здійснив на нього наїзд своїм автомобілем від чого останній отримав тілесні ушкодження та на місці пригоди помер.

Цивільний позов визнав частково та показав, що його автомобіль застрахований, тому матеріальну шкоду має виплачувати страхова компанія, а моральну шкоду визнає на суму 30 000,00 гривень.

Потерпіла ОСОБА_6 , допитана в частині цивільного позову, в судовому засіданні показала, що цивільний позов з уточненнями підтримує в повному обсязі, та просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 153 133,90 гривень, та 500 000,00 гривень моральної шкоди, оскільки зі смертю чоловіка в їх родині все кардинально змінилось, вона втратила годувальника, станом на сьогоднішній день їй дуже тяжко, вона ніде не працює і після трагедії з чоловіком не може оговтатись.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину /а.п. 146-150/, працює, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони /а.п. 58-60/, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває /а.п.144-145/, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, тому не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

З огляду на грубість порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, суд також вважає за доцільне застосувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник просили застосувати до ОСОБА_3 . Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію ст.1 цього Закону, так як має дитину, якій не виповнилося 18 років, відносно якої він не позбавлений батьківських прав.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Зокрема, згідно з п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування 153 133 гривень 90 копійок матеріальної та 500 000 гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням /а.п. 31-35, 44-45/, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпіла та цивільний позивач вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить та керується роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами.

В судовому засіданні судом було встановлено, що потерпілій/цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної /немайнової/ шкоди у потерпілої, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне задовольнити вимоги потерпілої/цивільного позивача в повному обсязі та стягнути з обвинуваченого на її користь 500 000 гривень 00 копійок.

Крім того, згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджено в ході судового розгляду квитанціями та чеками, матеріальна шкода потерпілої та цивільного позивача становить 153 133 гривень 90 копійок та складається з вартості понесених останньою витрат на поховання ОСОБА_8 , а саме: придбання труни, ритуальних послуг, поминальних обрядів та іншого /а.п.35, 45/, а тому суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 залишити у володінні власника ОСОБА_3 /а.п.124-125/; жилетку залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 /а.п.128/.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити повністю /а.п. 31-35, 44-45/.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 153 133 гривень 90 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в розмірі 3 066 гривень 32 копійок за проведення авто-технічних експертиз № 12-1/1699 від 18.09.2017 року та №12-1/2645 від 22.11.2017 року, на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: