Дата документу 16.10.2018 Справа № 311/2031/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/31/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/2031/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року у задоволенні клопотання виконуючого обов`язки начальника СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого з начальником Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено.

Згідно зі змістом судового рішення, СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 15 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 382 КК України, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 . В обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, на думку слідчого, підтверджується тим, що злочин проти правосуддя, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотності покарання за його вчинення, підозрюваний ОСОБА_7 , який зареєстрований на території іншої області, перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду та може без перешкод залишити своє місце проживання. Знищення, приховування або спотворення підозрюваним будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується відсутністю на момент проведення огляду слідчим ОСОБА_12 відеоспостереження на території елеватору, яке до цього часу працювало та, на думку слідчого, було демонтоване за вказівкою ОСОБА_7 , як керівника. Незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, підтверджується перебуванням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_7 . З огляду на наведене, обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , не забезпечить належної поведінки останнього та виконання ним процесуальних рішень. Менш суворі запобіжні заходи, на думку слідчого, не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, в зв`язку з чим до ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, дійшов до висновку, що на час подання клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурором не доведено наявність підстав неможливості виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідності обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Зокрема, слідчим не доведено належними та допустимими доказами, що відсутність на території елеватору, де відбувалися слідчі дії, відеоспостереження, пов`язана з діями підозрюваного ОСОБА_7 . Крім того, слідчим не доведено можливість незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків в кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів доданих до клопотання встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , яких попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, що свідчить про відсутність можливості ОСОБА_7 вплинути на свідків з метою зміни їх показань, без настання для них негативних наслідків. Також не доведено факт перебування вищезазначених свідків в офіційних трудових відносинах з ТОВ «Прометей-Транс» та як наслідок, можливість впливу на них саме ОСОБА_7 . В порушення вимог ст. 183 КПК України, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Судом також оцінено особу та репутацію підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи. З огляду на викладене, слідчий суддя вважав необхідним відмовити в задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що 13 червня 2018 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а 15 червня 2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджується матеріалами кримінального провадження. Виносячи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя не врахував аргументи, які викладені у клопотанні, доводи прокурора та слідчого, викладені у судовому засіданні. Так, зміст наданих суду протоколів допиту свідків, вказує на існуючі зв`язки підлеглості між працівниками підприємства та ОСОБА_7 . Висновок суду щодо відсутності підстав вважати, що ОСОБА_7 може впливати на свідків виключно на підставі того, що свідки попереджені про кримінальну відповідальність відповідно до ст.ст. 384, 385 КК України, жодним чином не обґрунтовано. Також, суду повідомлено, що на місці вчинення кримінального правопорушення наявні технічні засоби відеоспостереження, даний факт не оспорювався сторонами, проте суд одночасно стверджує, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 , будучи фактично розпорядником майна на території елеватору, може знищити або спотворити будь-які з речових доказів. Досліджуючи протокол проведення обшуку від 08.06.2018 року, суд не звернув увагу на те, що протягом проведення слідчої дії не видалось знайти носії, на яких збережено запис з камер відеоспостереження, тобто вони вже були приховані перед початком проведення обшуку. Вищезазначене, у своїй сукупності, та інші доводи прокурора, висловлені в ході судового засідання в аспекті вимог, викладених у ст. 183 КПК України доводять той факт, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Зазначаючи про наявність ряду процесуальних порушень при зверненні до суду з клопотанням, судом зазначено лише один недолік, а саме те, що відсутні відомості про те, що слідчий ОСОБА_19 , котрий здійснив допит свідка ОСОБА_18 , входить до складу слідчої групи у зазначеному кримінальному провадженні, при цьому пояснення прокурора з цього приводу, надані в судовому засіданні, судом не враховані. Апелянт також зазначає що, в ході судового засідання, слідчим суддею після дослідження матеріалів, наданих до клопотання, прийнято рішення про видалення до нарадчої кімнати для винесення рішення. Ігнорування судом стадії судових дебатів при розгляді клопотання є грубим порушенням принципу змагальності сторін, викладеного у ст. 7 КПК України. За вказаних обставин, прокурор був фактично позбавлений можливості викласти свої доводи на користь задоволення клопотання з посиланням на обставини та факти, встановлені в ході дослідження наданих суду доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 110 КПК України судове рішення приймається у формі ухвали або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 КПК України. Однак, винесене слідчим суддею рішення, за наслідками розгляду клопотання слідчого, не відповідає наведеним нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка не підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які також заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, дійшов висновку, що слідчим та прокурором під час судового розгляду не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які є посилання у клопотанні, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Так, слідчим не доведено належними та допустимими доказами, що відсутність на території елеватору, де відбувалися слідчі дії, відеоспостереження, пов`язана з діями підозрюваного ОСОБА_7 . Крім того, слідчим не доведено можливість незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків в кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів доданих до клопотання встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , яких попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, що свідчить про відсутність можливості ОСОБА_7 вплинути на свідків з метою зміни їх показань, без настання для них негативних наслідків. Також не доведено факт перебування вищезазначених свідків в офіційних трудових відносинах з ТОВ «Прометей-Транс» та як наслідок, можливість впливу них саме ОСОБА_7 . Не знайшли свого підтвердження і доводи слідчого щодо наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний завжди з`являється до суду за першим викликом та сумлінно ставиться до виконання своїх процесуальних обов`язків.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Під час розгляду клопотання слідчим і прокурором не було надано доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо залишення без задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що прокурор зобов`язаний довести наявність таких ризиків, які б у своїй сукупності переважали усі розумні сумніви суду та доводи захисту для обрання будь-якої міри запобіжного заходу, при цьому, прокурор не обмежений у своєму праві повторно звернутися до слідчого судді або суду у разі виникнення ризиків, які могли б вважатися розумно підтвердженими.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя у кінцевому рахунку, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, на момент апеляційного розгляду, встановлено, що в суді першої інстанції по кримінальному провадженню № 0000435 відносно ОСОБА_7 призначено підготовче судове засідання на 23.10.2018 року.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання виконуючого обов`язки начальника СВ Василівського ВП ГУНП Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого з начальником Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4