Ухвала
про залишення скарг без руху
9 липня 2018 року

м. Київ
cправа № 539/607/16-к

провадження № 51- 7189 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 3 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року із клопотаннями про поновлення строку касаційного оскарження,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшли касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , в яких вони просять поновити строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень, скасувати їх та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Розгляд касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 просить провести з його участю або в режимі відеоконференції. При цьому у клопотанні захисник ОСОБА_5 вказує на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень засудженим пропущено з поважних причин, зокрема, через юридичну необізнаність, реальне відбування покарання, внаслідок чого він не зміг використати своє право на правову допомогу і належним чином подати касаційну скаргу в установлений строк, хоча мав бажання та здійснював певні дії в цьому напрямку, що підтверджується його неодноразовими зверненнями із касаційними скаргами до касаційного суду на протязі 2017 року, які Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було залишено без розгляду та повернуто засудженому. ОСОБА_4 у своєму клопотанні зазначає, що чотири рази звертався до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги через виправну установу і лише після четвертого разу до нього з`явився захисник.
Так, як убачається із наданих матеріалів, засуджений ОСОБА_4 дійсно звертався неодноразово з касаційними скаргами до суду касаційної інстанції, які ухвалами від 11 квітня, 13 червня, 14 липня, 26 вересня, 10 листопада 2017 року було залишено без розгляду та повернуто засудженому, і лише після роз`яснення йому у листі Верховного Суду України в листопаді 2017 року права на безоплатну вторинну допомогу він звернувся до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги з питань надання йому захисника у зв`язку з юридичною необізнаністю та належного оформлення касаційної скарги, яка подавалась ним до касаційного суду у строк, передбачений законом, без належного оформлення.
З урахуванням наданих скаржниками копій документів на підтвердження поважних причин пропуску строку касаційного оскарження судових рішень, Суд вважає, що доводи у клопотаннях засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про поновлення цього строку заслуговують на увагу, тому є підстави для поновлення строку касаційного оскарження.
Суд, перевіривши доводи касаційних скарг, дійшов висновку про необхідність залишення скарг без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_5 строку для усунення недоліків з таких підстав.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пунктом 4 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
- обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 КПК.
Однак, як убачається зі змісту скарги, засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 вищевказаних вимог закону не дотримались.
Так, засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі вказав про недослідження судами усіх доказів у провадженні, зокрема апеляційний суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_6 , які могли істотно вплинути на постановлення вироку, чим було порушено його процесуальні права та норми КПК.
Захисник ОСОБА_5 у скарзі посилається на перегляд судових рішень у зв`язку з порушеннями норм процесуального закону та неповним з`ясуванням усіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням потерпілого ОСОБА_7 , свідків, даним судово-медичних експертиз трупа, які виключають можливість завдання обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому; що під час розгляду провадження судами допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели до ухвалення незаконного і необґрунтованого вироку, висновки якого не відповідають об`єктивним обставинам справи.
Проте, зазначені обставини у скаргах відповідно до вимог ст. 438 КПК не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку.
Згідно із вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, засуджений ОСОБА_4 у скарзі не зазначив обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень в частині порушення його процесуальних прав та норм КПК, з урахуванням положень ст. 412 КПК, та яким чином допущені порушення у провадженні щодо нього, перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Водночас засуджений ОСОБА_4 посилається на недоведеність вини з урахуванням неправильної кваліфікації його дій за ч. 2 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК), вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК, однак не вказав у скарзі обґрунтувань на підтвердження, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень в цій частині з урахуванням положень ст. 438 КПК.
При цьому, засуджений ОСОБА_4 не надав копії оскаржуваних ним судових рішень, чим не додержався вимог, передбачених ст. 427 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 у скарзі не зазначив переконливих обґрунтувань на підтвердження, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень в частині допущених у даному провадженні порушень норм процесуального закону з урахуванням положень статей 412, 438 КПК.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргами.
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржниками має бути підтверджено, що ними не пропущено цей строк.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК України та керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Поновити засудженому ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_5 строк касаційного оскарження вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 3 червня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року.
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 3 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційні скарги будуть повернуті.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_8 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3