Постанова
Іменем України
07 червня 2018 року

м. Київ
справа № 661/646/17

провадження № 51-112 км17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 11 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128,

за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нової Каховки Херсонської області, жителя

АДРЕСА_1 , у силу

ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 квітня

2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК УкраїниОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він у вересні 2016 року, перебуваючи у лісовому масиві в с. Корсунці Херсонської області, незаконно

без мети збуту шляхом зривання придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, загальною масою 642,1 г (в перерахунку на суху речовину), який незаконно, без мети збуту зберігав за місцем свого проживання

в с. Корсунці, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку.
Вироком Апеляційного суду Херсонської області від 11 вересня 2017 року вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2017 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасовано. Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості

та правильності кваліфікації дій засудженого, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 порушує питання про зміну вироку апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість і просить призначити ОСОБА_7 покарання

із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Захисник стверджує, що апеляційний суд порушив загальні засади призначення покарання, внаслідок чого визначив ОСОБА_7 занадто суворе покарання. Свої доводи мотивує тим, що суд не врахував конкретних обставин справи та даних про особу засудженого, що в сукупності давало суду, на її думку, підстави застосувати

ст. 75 КК України при призначенні покарання.
До початку касаційного розгляду прокурор, який подав касаційну скаргу, відмовився від неї, у зв`язку з чим колегія суддів не дає оцінки цій скарзі.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційні скарги прокурора

та захисника не подавалися.
У судовому засіданні прокурор висловив думку, що у зв`язку з відмовою прокурора від касаційної скарги її не може бути розглянуто в суді касаційної інстанції

та заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що скарга прокурора не підлягає розгляду, а скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в касаційній скарзі захисника не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доводи захисника щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та щодо суворості покарання, призначеного

ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень статей 370, 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим

та вмотивованим. Судом апеляційної інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, про що свідчить нижченаведене.

Під час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання засудженому та приймаючи рішення про необхідність скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання та призначення покарання, яке ОСОБА_7 має відбувати реально, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до середньої тяжкості, те що засуджений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також суд урахував конкретні обставини вчинення злочину, характер та спосіб вчиненого.
Доводи в касаційній скарзі захисника про неврахування апеляційним судом

при скасуванні вироку місцевого суду в частині призначення покарання обставин, які його пом`якшують і позитивно характеризують особу засудженого, обґрунтованими визнати не можна.
Як убачається з вироку, суд апеляційної інстанції при визначенні виду та розміру покарання врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що він не вперше притягується до кримінальної відповідальності, проте судимість погашено в установленому законом порядку, тяжкість кримінального правопорушення, яке згідно із положеннями ст. 12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості та те, що ОСОБА_7 перебував на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок змішаного вживання канабіноїдів з синдромом залежності, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, ніде не працює, суд зважив на наявність обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття, та на відсутність обставин, що його обтяжують і обґрунтовано визначив найбільш суворіший вид покарання, однак у межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі

на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого

без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись цією нормою закону про кримінальну відповідальність суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що наведені вище дані про особу винного не свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
Рішення апеляційного суду відповідає вимогам кримінального закону, підстави для застосування до засудженого положень ст. 75 КК України відсутні.
Колегія суддів вважає, щопризначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК України.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, касаційну скаргу захисника має бути залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду

без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд

постановив:
Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 11 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3