У Х В А Л А

м.Фасьтів Київська область 12 жовтня 2018 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
за участю скаржника ОСОБА_4 ,
за участю слідчого СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 ,

розглянув скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження №0000871 від 18.09.2017 року,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження №0000871 від 18.09.2017 року. В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що слідчим ОСОБА_5 прийнято безпідставну постанову про закриття кримінального провадження в звязку з відсутністю складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Вважає, що постанова є безпідставною та необгрунтованою, а тому підлягає до скасування.

В судовому засіданні скаржник доводи, викладені в скарзі підтримала та пояснила, що слідчим небуло проведено всі слідчі дії, в постанові слідчий не розяснив їй про порядок звернення для захисту порушених її прав в порядку цивільного провадження, вона не отримала кошти від продажу її частки квартири, хоча дала згоду на її продаж.

Заслухавши пояснення скаржника про наявність підстав для задоволення скарги, думку прокурора, слідчого про безпідставність скарги, дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження №0000871 від 18.09.2017 рок прихожу до наступного висновку.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скаржник є особою, якій були слідчим надана памятка про права та обовязки потерпілої та здійснено допит в даному кримінальному провадженні, як потерпілу та є належним носієм права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000871 від 18.09.2017 дане кримінальне провадження перебувало у проваджені СВ Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області. 23.09.2018 року слідчим СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області за результатами досудового розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю події злочину.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 18.08.2017 року на підставі Ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області за заявою ОСОБА_6 , про те, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України, було внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000871, правова кваліфікація за ч.1 ст.190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування слідчим було встановлено, що влітку 2016 року ОСОБА_6 разом з іншими власниками, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вирішили продати спільну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . За усною домовленістю ОСОБА_12 , яка займалася питанням з продажу нерухомості, підшукала покупців на вказану квартиру і 11 листпада 2016 року ОСОБА_12 прийшла до ОСОБА_6 з покупцем квартири ОСОБА_13 . Остання оглянула квартиру та після чого дійшли згоди про продаж квартири за 10 000 дол.США.

Після чого ОСОБА_14 надала ОСОБА_6 , завдаток в розмірі 500 дол.США, ОСОБА_8 завдаток в розмірі 500 дол.США та ОСОБА_9 завдаток в розмірі 100 дол.США.

В ході оформлення документів ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 дол.США та від ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 100 дол.США на оформлення документів для продажу квартири.

В лютому 2017 року було укладено угоду про купівлю-продаж вказаної квартири, згідно якої ОСОБА_15 надала ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 4900 дол. США, ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 3000 дол.США.

Згідно наданої розписки ОСОБА_12 повернула ОСОБА_16 завдаток в розмірі 1000 дол.США.

В ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілої ОСОБА_4 (скаржника), яка показала, що влітку 2016 року вона разом з іншими власниками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вирішили продати спільну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

За усною домовленістю ОСОБА_12 , яка займалася питаннями продажу нерухомості та тісно спілкувалася з тіткою ОСОБА_8 , підшукала їй покупців на вказану квартиру.

11 листпада 2016 року ОСОБА_12 прийшла до її матері з покупцем квартири ОСОБА_13 , яка оглянула квартиру, після чого останні домовилися про продаж квартири за 10 000 дол.США, квартира була без ремонту. Після чого вони уклали угоду про завдаток грошових коштів, згідно якого ОСОБА_15 передала її матері завдаток в розмірі 500 дол.США.

В подальшому ОСОБА_17 сказала матері, що гроші в сумі 500 дол.США вона забирає на підготовку документів для продажу квартири. Однак, документи підготовлені не були так, як ОСОБА_18 повідомила, що квартира перебуває під арештом.

14 лютого 2017 року вони спільно з ОСОБА_19 домовилися прийти до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу квартири але в цей день договір укладений не був.

Близько через тиждень вони всі зібралися у нотаріуса ОСОБА_20 де уклали угоду про купівлю-продаж квартири.

ОСОБА_15 надала матері конверт де виявилося 4900 дол.США. на запитання чому не вистачає коштвів ОСОБА_19 відповіла розбирайтесь між собою надала розписки і вибігла на вулицю.

Також, ОСОБА_6 , передала своєму брату ОСОБА_21 1000 дол.США з конверта.

ОСОБА_4 , від продажу квартири кошти не отримала.

В якості свідка було допитано ОСОБА_6 , яка показала, що влітку 2016 року вона разом з іншими власниками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вирішили продати спільну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

За усною домовленістю ОСОБА_12 , яка займалася питаннями продажу нерухомості та тісно спілкувалася з сестрою ОСОБА_8 , підшукала їй покупців на вказану квартиру.

11 листпада 2016 року ОСОБА_12 прийшла до неї з покупцем квартири ОСОБА_13 , яка оглянула квартиру, після чого останні домовилися про продаж квартири за 10 000 дол.США, квартира була без ремонту. Після чого уклали угоду про завдаток грошових коштів, згідно якого ОСОБА_15 передала їй 500 дол.США.

В подальшому ОСОБА_18 сказала, що грошові кошти в сумі 500 дол.США вона забирає на підготовку документв для продажу квартири.

26.01.2017 року ОСОБА_18 повідомила про неможливість підготовки документів для продажу в звязку з існуванням арешту вказаної квартири.

Близько через тиждень всі зібралися в нотаріуса ОСОБА_20 де уклали угоду про купівлю-продаж квартири.

ОСОБА_6 , надано розписку ОСОБА_16 про те, що вона отримала від ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 6000 дол.США, а вона передала конверт де знаходилися 4900 дол.США. в подальшому сестра ОСОБА_23 показала розписку про отримання від ОСОБА_24 , яка стала власником вказаної квартири, 3000 дол.США.

В подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_15 надавала завдаток сестрі Ніні в розмірі 500 дол.США, та 100 дол.США надала завдаток брату ОСОБА_21 .

При підрахунку наданих коштів загальна сума становила 9000 дол.США.

Також, при укладені договору купівлі-продажу ОСОБА_15 , надала разом з грошовими коштами угоду про завдаток в якій знизу рукописно почерком схожим на почерк ОСОБА_12 було написано: Продавець ОСОБА_6 , зобовязується заплатити комісійні в розмірі 1000 дол.США за підготовку документів для продажі.

В якості свідка було допитано ОСОБА_25 , який повідомив, що весною 2016 року він познайомився з жінкою на імя ОСОБА_14 , з якою в подальшому певний проміжок часу працювали. Восени ОСОБА_22 хотіла придбати квартиру у АДРЕСА_2 . В подальшому вони поїхали до вказаної квартири де були ОСОБА_26 та ОСОБА_12 . В квартирі було складено договір завдатку на суму 500 дол.США, за яким ОСОБА_22 передала ОСОБА_27 500 дол.США. в цей час він з ОСОБА_22 домовилися що він розпочинає ремонт квартири але ремонт він не закінчив так, як ОСОБА_22 пограбували і в неї небуло коштів на оплату.

В подальшому у вказану квартиру, де фактично проживала ОСОБА_19 , ОСОБА_12 привела покупця ОСОБА_28 . В цей момент ОСОБА_17 взяла кошти в ОСОБА_29 за квартиру при цьому надала ОСОБА_22 1000 дол.США. іншу суму взяла собі та повідомила що розрахується з попередніми власниками за продаж квартири.

В якості свідка була допитана ОСОБА_30 , яка показала, що на початку листопада 2016 року на зупинці знайшла обяву про продаж квартири із зазначенням номера телефону на який вона передзвонила і дізналася що жінку яка відповіла звати ОСОБА_17 та через декілька днів вони зустрілися і разом пішли до квартири розташовану а адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі перебувала співвласник ОСОБА_26 . Після огляду квартири домовилися про покупку квартири за 10 000 дол.США. всі документи будуть підготовлені ОСОБА_17 до 01 грудня 2016 року. Також, 11 листопада 2016 року було підписано угоду ро завдаток, згідно якої, вона передала ОСОБА_27 завдаток за квартиру в розмірі 500 дол.США. Через тиждень ОСОБА_12 передзвонила і повідомила про необхідність надати іншому співласнику квартири завдатку в розмірі 500 дол.США, про що було написано розписку. В подальшому вона переїхала проживати у вказану квартиру. 21.12.2016 року її було пограбовано серед викрадених речей були кошти та рзписки про завдаток ОСОБА_31 та Лілії про позику грошей у ОСОБА_32 .

Через декілька днів вона повідомила про вказану подію ОСОБА_12 , яка повідомила про необхідність віддати грошові кошти за придбану квартиру ОСОБА_33 . На той час ОСОБА_12 проживала спільно з ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_18 привела в квартиру нового покупця ОСОБА_28 , яка в присутності надала завдаток за квартиру в сумі 2000 дол.США. після цього ОСОБА_34 надала ОСОБА_19 кошти в сумі 1000 дол.США, як повернення завдатку.

В січні 2017 року ОСОБА_19 повернула завдаток за квартиру в сумі 100 дол.США ОСОБА_35 .

В 20 числах лютого 2017 року ОСОБА_36 , ОСОБА_26 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 зібралися у нотаріуса ОСОБА_20 для підписання договору купівлі-продажу квартири. Після підписання вказаного договору ОСОБА_39 надала конверт з грошовими коштами в сумі 4900 дол.США. ОСОБА_36 передала ОСОБА_19 розписку про те, що отримала грошові кошти в сумі 3000 дол.США, ОСОБА_26 надала ОСОБА_19 розписку що отримала 6000 дол.США. Валітова передала конверт ОСОБА_27 з грошовими коштами в сумі 4900 дол.США.

На запитання ОСОБА_19 де ще 1000 дол.США Лілія надала орігінал договору завдатку між ОСОБА_19 та ОСОБА_40 де внизу рукописним текстом, схожим на почерк Лілії було зазначено, що ОСОБА_26 зобовязується виплатити ОСОБА_12 1000 дол.США за надання послуг по оформленню документів на продаж квартири.

В якості свідка була допитана ОСОБА_8 , яка показала, що дійсно разом з іншими співласниками квартири вирішили її продати. Продажем квартири займалася її кума ОСОБА_12 та її сестра ОСОБА_26 . ОСОБА_14 передала їй завдаток в розмірі 500 дол.США. під час продажу квартири ОСОБА_12 надала їй 3000 дол.США їй не відомо чому саме таку суму сплатили їй.

До укладення угоди ОСОБА_39 передала ОСОБА_33 грошові кошти за квартиру в сумі 3000 дол.США, про що ОСОБА_23 написала розписку. Також, ОСОБА_39 передала грошові кошти в сумі 2800 дол.США ОСОБА_19 за проведений ремонт квартири.

КП Фастівської міської ради Фастівське БТІ на запит слідчого повідомило про те, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на імя ОСОБА_24 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого ОСОБА_41 , приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу від 22.02.2017 року р.№427.

В ході проведення досудового розслідування слідчим було надано доручення в порядку ст.40 КПК України, про встановлення місця знаходження ОСОБА_12 для проведення її допиту.

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В судовому засіданні скаржник зазначає, що вона є потерпілою однак, слідчим нікому не предявлено підозру.

На момент повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повинно бути зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що кримінальне правопорушення дійсно мало місце, дані про нього внесені до ЄРДР; вчинене воно особою, стосовно якої вирішується питання щодо вручення їй повідомлення про підозру; суспільно небезпечне діяння містить склад конкретного кримінального правопорушення.

Згідно з Витягу з ЄРДР №0000871 від 18.09.2017, правова кваліфікація за ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

В ході розгляду скарги скаржник повідомила, що дійсно було укладено договір купівлі -продажу вказаної квартири за згодою співласників квартири в тому числі і нею. Також, не заперечується нею про отримання її родичами коштів за продану квартиру але зазначає що вона вказані кошти не отримувала і в неї є сумніви щодо написання ОСОБА_12 в Угоді про завдаток, що ОСОБА_6 зобовязується заплатити комісійні в розмірі 1000 дол.США за підготовку квартири до продажі.

Разом з тим, клопотань щодо проведення експертизи скаржником заявлено небуло.

В ході проведення досудового розслідування скаржником оскаржувалися бездіяльність слідчого, але ухвалою слідчого судді в задоволені скарги було відмовлено. Дані факти були підтвердженні скаржником в судовому засіданні.

Стаття 93 КПК України передбачає, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку передбаченому цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих дій (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст.220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні пдлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.284 КПК України передбачено підстави до закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Постанова прокурора та слідчого про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Законність закриття провадження та відповідного рішення (постанови) буде зумовлюватися тим, що воно:

винесене компетентним органом чи особою своєчасно,

йому передувало проведення здійснених відповідно до закону процесуальних дій, які призвели до встановлення обставин, за наявності яких може бути винесено це рішення;

правильно застосовано кримінальний закон України

рішення має своїм вираженням установлену законом процесуальну форму й містить необхідні реквізити.

З огляду на викладене, а також оскільки обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінальних проваджень, що стали підставою для винесення постанов від 23 вересня 2018 року про закриття кримінального провадження, не встановлено. Висновки та процесуальні рішення слідчого відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.40,80,84,93, 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження №0000871 від 18.09.2017 року відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1