ун. № 759/449/18 пр. № 1-кп/759/313/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , судимий: - 24 квітня 2012 року Голосіївським райсудом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 120 год.; - 08 листопада 2012 року Голосіївським райсудом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.; - 17 березня 2014 року Києво-Святошинським райсудом Київської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - 20 травня 2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 29 серпня 2016 року умовно-достроково (невідбута частина покарання становить 1 рік 6 місяців 27 днів), -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони провадження: прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 , інші учасники представник потерпілого Головного управління урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі ГУУЗ) - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 , маючи судимості за крадіжки, та інша невстановлена особа, зустрівшись вночі 01 вересня 2017 року за невстановлених обставин, вирішили спільними діями з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, тобто з корисливих мотивів, здійснити крадіжку кабелю зв`язку на території м. Києва, вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення крадіжки, ОСОБА_9 при цьому - повторно. З цією метою ОСОБА_9 домовився телефоном зі своїм знайомим ОСОБА_12 , який не будучи обізнаним про їх дійсні наміри, 01 вересня 2017 року близько 02 год. 45 хв. привіз останнього з вказаною іншою особою на своєму автомобілі «Фольксваген», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_9 та вказана інша особа, діючи за попередньою змовою групою осіб на виконання свого спільного злочинного умислу, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, близько 03 год. 50 хв. відкрили люк телефонного колодязя та за допомогою заздалегідь заготовленого інструменту вирізали та таємно викрали з цього колодязю чуже майно, а саме, кабель марки ТЗГ-7*4*1/2 довжиною 130 метрів, який належить ГУУЗ, чим завдали потерпілому майнову шкоду на суму 2 093 грн. 00 коп. Внаслідок затримання ОСОБА_13 вказаний кабель було повернуто до ГУУЗ.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у висунутому звинуваченні по суті визнав частково, хоча в судових дебатах і визнав свою винуватість та погодився з доводами промови прокурора, пояснивши в цілому під час судового розгляду, що, дійсно, за вказаних вище обставин (час, місце), маючи непогашену судимість за інші крадіжки та будучи звільненим від покарання умовно-достроково, вчинив шляхом вирізання крадіжку кабелю, який належить ГУУЗ, проте діяв самостійно, ні з ким у попередню змову на вчинення цього злочину не вступав. Водночас, обвинувачений, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовився давати детальні показання по суті висунутого обвинувачення та відповідати з цього приводу на питання сторін провадження.

Суд всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Не дивлячись на захисну позицію обвинуваченого та висунуту ним версію самостійного вчинення крадіжки, його винуватість у повторному вчиненні крадіжки за попередньою змовою групою осіб за викладених вище обставин безспірно поза межами розумних сумнівів підтверджується крім власне його показань щодо своєї особистої участі у вчиненні крадіжки також і всією сукупністю ретельно досліджених у судовому засіданні інших доказів, які узгоджуються між собою та не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у своєму взаємозв`язку виявилися достатніми для таких висновків суду.

Так, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 01 вересня 2017 року з фото таблицями та іншими додатками до нього (т. 1 а. 125-129), за адресою: м. Київ, бульвар Вернадського, 26 виявлено автомобіль «Фольксваген», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з відкритими дверима, капотом та багажником, власник якого гр-н ОСОБА_14 за власною згодою видав три кустарно виготовлених ножі, кусок та моток проволоки з відрізаними кінцями. Згідно з актом огляду та тимчасового затримання, копії свідоцтва про реєстрацію вказаний автомобіль, право на користування якого належить ОСОБА_15 , було переміщено на спеціальний майданчик поліції (т. 1 а. 130-132, 145-146).

Під час дослідження цих документів ОСОБА_9 пояснив, що саме на вказаному автомобілі він прибув на місце злочину, водій в його наміри дійсно не був посвідчений, виявлені ножі належать йому, обвинуваченому, а шматки кабелю були ним вирізані з колодязю зв`язку.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 01 вересня 2017 року з фото таблицями та іншими додатками до нього (т. 1 а. 133-139), за адресою: м. Київ, перехрестя бульвару Вернадського з вулицею Краснова (район бульвару Вернадського, 22, 24 (будівництво), поруч з колодязем прикритим люком в зеленій зоні виявлено на відстані один в одного в 15 м дві бухти кабелю, біля однієї з бухт виявлено сумку чорного кольору, в якій знаходились дві будівельні рукавички, ліхтарик, пачка цигарок, поруч з вказаною сумкою виявлено шматок автомобільного буксирного тросу з металевим дротом. Також на цій ділянці місцевості виявлено інших колодязь зв`язку , поруч з яким виявлено хрестову викрутку та пристрій для перекусування кабелю. Всі вказані предмети були вилучені до спецпакетів.

Згідно з протоколом огляду речей від 07 вересня 2017 року з фото таблицями (т. 1 а. 185-187), телефон ІМЕІ: 0136… НОМЕР_2 має абонентський номер … НОМЕР_3 .

Під час дослідження цих документів обвинувачений визнав належність йому виявлених та вилучених телефону ІМЕІ: НОМЕР_4 з абонентським номером …8753, який вилучений в нього під час затримання, а також інших предметів (сумка чорного кольору з речами, хрестова викрутка та пристрій для перекусування кабелю), що ж стосується знайдених бухт кабелю, то вони були викрадені ним з колодязю, в тому числі шляхом закріплення їх пошкоджених кінців до автомобільного буксирного тросу, який чіплявся до автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , проте був зірваний його власником.

Разом з тим, звертає на себе увагу кількість виявлених предметів, в тому числі спеціального призначення, та їх широка локація на місцевості, що дає підстави обґрунтовано сумніватися у версії обвинуваченого про винятково самостійне вчинення крадіжки. Лише відзначаючи цей сумнів, суд очевидно вважає його недостатнім для підтвердження висунутого обвинувачення у вчиненні крадіжки групою осіб, проте оцінює його таким, що потребує ретельної перевірки у взаємозв`язку із іншими здобутими доказами у справі.

Як видно з дослідженого судом протоколу огляду від 01 жовтня 2017 року предмета, документів та аналізу інформації з додатками (т. 1 а. 151-158), наданий представником потерпілого цифровий носій містить відео файли записів з камер відеоспостереження на об`єкті будівництва за адресою: м. Київ, бульвар Вернадського, 22, а саме: «ch09_3321.mp.4»; «ch09_4010.mp.4»; «ch09_4820.mp.4»; «ch08_5900.mp.4»; «ch09_5918.mp.4»; «ch09_0131.mp.4»; «ch09_0236.mp.4»; «ch08_0441.mp.4», на яких зафіксовані події біля вказаного об`єкта будівництва 01 вересня 2017 року за часом в період з 03 год. 33 хв. 21 сек. по 04 год. 04 хв. 41 сек. Зокрема, камери відеоспостереження на згаданому об`єкті будівництва зафіксували о 03 год. 33 хв. ночі 01 вересня 2017 року появу двох чоловіків в районі розміщення колодязя зв`язку, з якого згодом було викрадено кабель, які спільно перебувають на цій території, періодично разом з`являючись в об`єктивах камер протягом 25 хвилин (компіляції з відео під назвами «ch09_3321.mp.4», «ch09_4010.mp.4» та «ch09_4820.mp.4»). При цьому, на компіляції з відео запису «ch09_4820.mp.4» БОЙЧЕНКО ідентифікував себе, як він самостійно йшов від колодязя. У подальшому зафіксовано, як о 03 год. 59 хв. автомобіль темного кольору їде по бульвару Вернадського і тягне за собою прив`язаний до троса кабель, потім зупиняється, з переднього пасажирського сидіння виходить особа і продовжує тягнути кабель руками, з`ясовуючи перешкоди для руху (компіляції з відео під назвами «ch08_5900.mp.4», «ch09_5918.mp.4» - ці два файли містять записи вказаних подій з різних ракурсів). Далі, починаючи з 04 год. 01 хв., зафіксовано як одна з цих осіб, який не є ОСОБА_16 , проходить по бульвару Вернадського, біля колодязя поправляє кабель, після чого по бульвару Вернадського знову проїжджає вказаний раніше автомобіль, за яким тягнеться кабель, наприкінці цей автомобіль розвертається, ще раз зупиняється біля колодязя зв`язку, поруч з яким перебуває один з його пасажирів (компіляції з відео під назвами «ch09_0131.mp.4», «ch09_0236.mp.4» та «ch08_0441.mp.4»). Всі вказані відео файли по закінченню огляду були скопійовані на диск CD-R, який долучено до вказаного протоколу (т. 1 а. 159).

Суд приймає до уваги, що фактичні дані про скоєння злочину у даному випадку одержані не в результаті негласних слідчих (розшукових) дій чи оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а є ситуативно (випадково) зафіксованими відкритими відеокамерами спостереження, розташованими по периметру території, на якій ведеться будівництво. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі № 1-31/2011 (щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України) зазначив, що подані будь-якою особою фактичні дані не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом. Оскільки у даному випадку фіксація відкритими відеокамерами спостереження не мала цілеспрямованого характеру на застосування оперативно-розшукових заходів, а була випадкова, тому її результати суд визнає допустимим доказом.
Разом з тим, суд визнає через порушення принципу презумпції невинуватості (ст. 17 КПК України) недопустимими доказом у вказаному протоколі огляду від 01 жовтня 2017 року посилання в ньому на прізвища нібито встановлених двох осіб, які фіксуються на записах, оскільки таке посилання очевидно не ґрунтується на фактичних даних самого запису, а є лише припущенням автора протоколу, а не результатом слідчої дії.

Під час дослідження вказаного протоколу огляду обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив справжність вказаних відео записів, які він переглядав в судовому засіданні в межах іншого судового провадження особисто, ще раз переглядати не бажає, і на яких дійсно зафіксовано обставини крадіжки 01 вересня 2017 року по бульвару Вернадського близько 03 год. 50 хв. кабелю марки ТЗГ-7*4*1/2 довжиною 130 метрів, який належить ГУУЗ. При цьому обвинувачений наполягав, що водій автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , який зафіксовано на відео, не був обізнаний про його злочинні наміри, а друга особа, яка також зафіксована на відео, дійсно, була присутня при вказаних подіях, фактично допомагала йому, обвинуваченому, витягувати кабель, проте це була раніше невідома йому особа, яка назвалася місцевим жителем і приєдналася до нього по ходу реалізації злочинного замислу виключно із власної цікавості, в будь-яку змову з нею на вчинення цієї крадіжки він, обвинувачений, не вступав.

Водночас, звертає на себе увагу задокументовані у протоколі огляду від 01 жовтня 2017 року і неоспорені обвинуваченим дії на місці злочину двох осіб, одного з яких останній ідентифікував як себе, які прибули разом на місце злочину ще до його зафіксованого фактичного початку, діють разом та по одинці, проте в кожному такому випадку характер таких дій поєднаний єдиним спрямуванням, а відтак і метою вилучення за допомогою автомобіля кабелю з колодязів зв`язку. При цьому характер взаємодії вказаних осіб вказує не тільки на те, що вони знайомі, а й на те, що їх дії є заздалегідь погоджені, оскільки взаємообумовлені між собою логікою перебігу подій, на які вони реагують з єдиним наміром, перебуваючи локально в різних місцях (огляд місцевості, вилучення кабелю з колодязю, долання перешкод для цього тощо). Принаймні наведені дані поза розумним сумнівом спростовують показання обвинуваченого про те, що друга особа, присутність якої на місці злочину ОСОБА_9 не заперечував, приєдналася до нього лише по ходу вчинення крадіжки.

Обставини своєї особисто участі в крадіжці за наведених вище обставин ОСОБА_9 детально розкрив на місцевості під час слідчого експерименту зі своєю участю, результати якого з усією повнотою зафіксовані у дослідженому під час судового розгляду протоколі цієї слідчої дії від 21 жовтня 2017 року (т. 1 а. 188-189). При цьому, хоча в суді ОСОБА_9 і заперечував результати слідчого експерименту з цього приводу, проте під час цієї слідчої дії останній також розкрив спосіб та обставини вчинення злочину, повідомивши про роль у його вчиненні й іншої особи.

Під час дослідження протоколу слідчого експерименту від 02 вересня 2017 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 (т. 1 а. 176-179), встановлено, що останній підтвердив свою причетність як водія автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 у подіях, які зафіксовані на досліджених вище оглянутих органом досудового розслідування відео файлах записів з камер відеоспостереження на об`єкті будівництва за адресою: м. Київ, бульвар Вернадського, 22, а саме: «ch08_5900.mp.4»; «ch09_5918.mp.4»; «ch09_0236.mp.4» та «ch08_0441.mp.4». Також свідок ОСОБА_14 зауважив, що його пасажирами під час цих подій були дві особи на ім`я « ОСОБА_18 » та « ОСОБА_18 », які діяли злагоджено.

Вищевказані дані щодо участі у крадіжці двох осіб повністю узгоджуються з обстановкою на місці події після злочину, зафіксованою у вище згаданих протоколах огляду місця події від 01 вересня 2017 року, а також з результатами огляду відеозаписів, зафіксованими у протоколі цієї слідчої дії від 01 жовтня 2017 року, власне як і з результатами слідчого експерименту за участю самого обвинуваченого, які зафіксовані у протоколі цієї слідчої дії від 21 жовтня 2017 року.

Показання обвинуваченого ОСОБА_13 про свою участь у крадіжці за вказаних вище обставин, його особисту комунікацію з водієм ОСОБА_12 знайшли своє повне документальне підтвердження під час дослідження судом матеріалів санкціонованого судом тимчасового доступу до документів, а саме:

- за телефоном ІМЕІ: НОМЕР_4 з абонентським номером …8753 ідентифікований обвинуваченим як власний (т. 1 а. 193, 194, 197, 199-201, 220-230), за якими цей телефон в період часу з 02 год. 45 хв. по 05 год. 23 хв. 01 вересня 2017 року перебував в районі дії базових станцій оператора мобільного зв`язку по проспекту Палладіна, 13, пров. Бородянський, 3, вул. Львівська, 22-а, вул. Депутатська, 2, проспекту Перемоги, 89-а в м. Києві, які охоплюють територію бульвару Вернадського. При цьому, абонент номер …8753 зв`язувався з абонентом номер …5267 о 21 год. 44 хв. 31 серпня 2017 року (тривалість розмови 125 сек.), і далі зв`язувався з цим абонентом о 00 год. 48 сек., о 03 год. 45 хв., о 03 год. 46 хв., о 04 год. 13 хв. тощо 01 вересня 2017 року;

- за телефоном з абонентським номером …5267 - ідентифікований обвинуваченим як номер телефону ОСОБА_17 (т. 1 а. 191, 195, 197, 199-201, 231-236), за якими цей телефон в період часу з 03 год. 01 хв. по 05 год. 28 хв. 01 вересня 2017 року також перебував в районі дії базових станцій оператора мобільного зв`язку по пров. Бородянський, 3, вул. Депутатська, 2, проспекту Палладіна, 13, вул. Львівська, 22-а, проспект Перемоги, 89-а в м. Києві, які охоплюють територію бульвару Вернадського. При цьому, абонент номер …5267 зв`язувався з абонентом номер …8753 в аналогічний вище вказаному час.

За таких обставин сумніви у достовірності результатів слідчих експериментів, проведених за участю ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_13 , у суду відсутні.

Враховуючи викладене, хоча протоколи пред`явлення особи для впізнання від 01 вересня 2017 року, за яким свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 впізнали ОСОБА_13 (т. 1 а. 162-164, 165-167), і не є інформативними для того, щоб можна було їх самостійно визнати належними доказами у даній справі (не містять жодних даних, у зв`язку з чим ці свідки впізнали ОСОБА_13 ), однак враховуючи пояснення у зв`язку із їх дослідженням ОСОБА_13 , який визнав достовірність даних про те, що ці свідки впізнали його саме як причетного до крадіжки кабелю за вказаних вище обставин, суд також кладе відомості, які містять вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання в основу свого вироку, оцінюючи їх у взаємозв`язку з іншими вищеперерахованими доказами, які суд визнав достовірними.

Суд всі згадані вище безпосередньо досліджені під час судового розгляду копії протоколу огляду місця події від 01 вересня 2017 року з фото таблицями та іншими додатками до нього (т. 1 а. 125-129), акту огляду та тимчасового затримання, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а. 130-132, 145-146), протоколу огляду місця події від 01 вересня 2017 року з фото таблицями та іншими додатками до нього (т. 1 а. 133-139), протоколу огляду від 01 жовтня 2017 року предмета, документів та аналізу інформації з додатками (т. 1 а. 151-159), протоколів пред`явлення особи для впізнання від 01 вересня 2017 року з додатком (т. 1 а. 162-164, 165-167, 175), протоколу слідчого експерименту від 02 вересня 2017 року з додатком (т. 1 а. 176-180), протоколу огляду речей від 07 вересня 2017 року з фото таблицями (т. 1 а. 184-187) протоколу слідчого експерименту від 21 жовтня 2017 року з додатком (т. 1 а. 188-190), матеріалів санкціонованого судом тимчасового доступу до документів з додатком (т. 1 а. 191, 193, 194, 195, 197, 199-201, 220-236, 238) визнає допустимими доказами, оскільки всі вказані матеріали в копіях виділені на підставі відповідної ухвали суду від 11 січня 2018 року з іншого кримінального провадження (т. 1 а. 2).

Оскільки відомості, які містять всі вказані документи, узгоджуються між собою, а також повністю з показаннями обвинуваченого ОСОБА_13 щодо своєї участі у вчиненні крадіжки, суд визнає ці відомості, а також хоча і фрагментарні, проте щирі показання БОЙЧЕНКА в цій частині в основу свого вироку, оцінюючи як описку вказівку у вступній частині протоколу огляду речей від 07 вересня 2017 року про те, що телефон з абонентським номером …8753 вилучено в іншої особи, а не в ОСОБА_21 , відхиливши її з цих причин як недостовірну, а також оцінюючи критично показання обвинуваченого ОСОБА_21 , в яких той заперечував участь у крадіжці іншої особи, з якою він вступив у попередню змову на вчинення цього злочину.

Участь іншої особи, узгоджений характер дій якої під час крадіжки з діями обвинуваченого свідчить про наявність між ними попереднього зговору на вчинення цього злочину, поза розумним сумнівом доведена наведеними вище та оціненими судом даними відео фіксації цих подій, зафіксованими у протоколі огляду їх носія, результатами оглядів місця події та слідчих експериментів, проведених за участю обвинуваченого та свідка ОСОБА_17 .

Суд, керуючись вимогами ст. 337 КПК України визнає неналежними в межах даного судового провадження докази ідентифікації іншої особи (т. 1 а. 168-174, 181-183, 192, 196, 198, 202-219), яка нібито приймала участь в крадіжці спільно з ОСОБА_16 , проте ці дані не впливають на висновки суду по суті обвинувачення, як не впливає на ці висновки суду і той факт, що не встановлено конкретні час і місце досягнення з боку ОСОБА_22 та іншої особи попередньої змови на вчинення крадіжки, оскільки наявність такої змови доведена фактичними діями спільників.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 01 вересня 2017 року за попередньою змовою групою осіб вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме, кабелю марки ТЗГ-7*4*1/2 довжиною 130 метрів вартістю 2 093 грн. 00 коп., який належить ГУУЗ, а тому ці дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Потерпілим ОСОБА_23 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином на загальну суму 18 273 грн. (2 093 (вартість кабелю) + 16 180 (вартість відновлюваних робіт пошкодженої крадіжкою мережі зв`язку).

У судовому засіданні представник потерпілого просив даний позов задовольнити у повному обсязі, а обвинувачений визнав останній лише в частині доведеної судом реальної шкоди.

Вирішуючи даний позов, суд виходить з такого.

Обставини протиправного заволодіння групою осіб, до якої входив ОСОБА_9 як її учасник, вказаним чужим майном (кабелями) підтверджуються об`єктивними даними, які містять досліджені в судовому засіданні докази, аналіз яких наведено вище, відтак є правові підстави (ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1177 ЦК України) для проведення відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, але виключно у межах доведеного з урахуванням доказів, як наявних у справі, так і додатково наданих сторонами, розміру сум, які належить стягнути з обвинуваченого.

Так, згідно з дослідженими судом довідкою ГУУЗ та розпискою працівника ГУУЗ (т. 1 а. 140 та 144) вартість самого кабелю довжиною 130 м, який було викрадено, становить 2 093 грн., проте цей кабель переданий на відповідальне зберігання до ГУУЗ і підлягає поверненню володільцу, відтак відшкодування шкоди на цю суму (вартість самого кабелю) суд визнає необгрунтованим.

Однак, задля забезпечення безперебійного урядового зв`язку роботи по відновленню пошкодженої ділянки лінії зв`язку внаслідок дій ОСОБА_13 із спільником становили 16 180 грн., які були фактично сплачені підряднику, що знайшло своє документальне підтвердження під час дослідження судом акту проведених робіт № 12 (т. 1 а. 27-28) та платіжного доручення на оплату їх викання (т. 1 а. 29). В цій частині матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки вона перебуває у прямому причиновому зв`язку з протиправними діями обвинуваченого.

Статус ГУУЗ як юридичної особи підтверджено копіями виписки з відповідного єдиного державного реєстру (т. 1 а. 30-31, 141), довідки № 689404 (т. 1 а. 32-33, 143) та витягу з реєстру платників податків (т. 1 а. 35, 142).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_24 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про його особу, який судимий за вчинення умисних корисливих злочинів і знову вчинив злочин, будучи умовно-достроково звільненим від покарання, відтак належних висновків для себе не зробив і свою поведінку не виправив, характеризуються посередньо, суспільно корисною працею не займається, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за неможливе виправлення ОСОБА_13 в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавленні волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Остаточне покарання ОСОБА_24 має бути призначено в порядку ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року за яким 29.серпня 2016 року був звільнений умовно-дострокового невідбута частина становить 1 рік 6 місяців 27 днів.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_9 , з огляду на його репутацію (судимості), зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, перебування обвинувченого під вартою в межах іншого кримінального провадження, суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили, задовольнивши у такій спосіб клопотання з цього приводу прокурора.

Враховуючи наявність прямого зв`язку даного судового провадження (ті самі фактичні обставини, події та учасники) з іншим кримінальним провадженням, яке не завершено, суд вважає передчасним вирішення долі речових доказів за результатами судового розгляду лише в межах даного судового провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 197, ст. ст. 177, 178, 183, 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_25 покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року та остаточно призначити ОСОБА_25 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_25 рахувати з дня його взяття під варту 21 травня 2018 року. Зарахувати ОСОБА_24 в строк відбування покарання весь строк його затримання (з 01 по 02 вересня 2017 року) та перебування під вартою з 21 травня по 27 серпня 2018 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_25 тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили без зміни з утриманням в ДП «Київський слідчий ізолятор».
Цивільний позов Головного управління урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_5 на користь Головного управління урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 16 180 грн. як відшкодування матеріальної шкоди. В задоволенні вказаного позову в іншій частині, а саме на суму 2 093 грн. 00 коп. - відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_26