Дата документу 30.10.2018 Справа № 331/5212/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/5212/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/71/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою (з урахуванням доповнень) власника майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2018 року, якою

задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучено 30.08.2018 року під час проведення огляду місця події, службового кабінету №14, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: один мобільний телефон «Lenovo» з imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 .

Згідно з ухвалою, слідчий СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, по кримінальному провадженню №0001973, внесеному до ЄРДР 01.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 30.08.2018 року о 15:00 год., до Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_9 , про те, що невстановлена особа, 30.08.2018 року близько 14:30 год., під час знаходження судді у нарадчій кімнаті суду по справі №331/2638/18 за позовом районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району до ОСОБА_7 , залишила мобільний телефон «Леново» в корпусі білого кольору з ввімкненим диктофоном. За викладеними у заяві відомостями, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України.

30.08.2018 року, було проведено огляд місця події службового кабінету №14, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: один мобільний телефон «Lenovo» з imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 .

В ході досудового розслідування було пропущено строк звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим проводиться перевірка.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя зазначив, що враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, які вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі з доповненнями, власник майна на яке накладено арешт ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14.09.2018 року та повернути їй вилучене майно. В обґрунтування скарги зазначає, що слідчий суддя поблажливо відноситься до чисельних порушень слідчого з метою довести ситуацію до арешту майна. Необґрунтовано поновлено строк для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Слідчим суддею вилучений мобільний телефон визнано знаряддям злочину. Крім того, апелянт посилається на ту обставину, що відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.376 КК України та незаконне вилучення її мобільного телефону.

Заслухавши доповідь судді; власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що ухвала слідчого судді законна та обґрунтована, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно (мобільний телефон), відповідає критеріям, передбаченими ст.98 КПК України, оскільки могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могло зберігати відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відтак існували реальні підстави для накладення арешту на нього відповідно до ч.3 ст.170 КПК України.

Доводи апелянта на предмет того, що працівникам поліції на момент проведення огляду місця події було відомо, що вилучений мобільний телефон належить саме їй, випливали із логіки події, однак не були встановленим фактом. Навпаки із фабули витягу з ЄРДР випливає, що мобільний телефон «Леново» в корпусі білого кольору з ввімкненим диктофоном в нарадчій кімнаті судді залишила невідома особа. Аналогічно можна зазначити і щодо процесуального статусу заявниці на стадії розгляду клопотання слідчим суддею, оскільки клопотання і додані матеріли не містили інформацію, що власником вищевказаного мобільного телефону є саме ОСОБА_7 . Той факт, що заявниці судом була направлена копія ухвали слідчого судді, не спростовує факту відсутності належних відомостей про власника майна на момент розгляду клопотання.

Решта доводів апелянта стосується наявності складу кримінального правопорушення (об`єктивної сторони «втручання, впливу» на суддю), фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема місця події (нарадча кімната, чи то службовий кабінет, або ж зала судового засідання), правомірності призначення експертизи, якій на думку апелянта мало б передувати постановлення ухвали про надання доступу до речей і документів, належності і допустимості як доказів інформації що міститься в мобільному телефоні, однак це питання не є переметом розгляду на теперішній стадії процесу (арешт майна), і має досліджуватися при розгляді провадження судом по суті.

Факт подання слідчим клопотання про арешт майна із порушенням строків передбачених ч.5 ст.171 КПК України, не свідчить про порушення процесуальних вимог слідчим суддею, адже вимоги щодо повернення тимчасово вилучення майна покладаються не на слідчого суддю. До того ж слідчий суддя визнав поважними причинами пропуску вказаного строку, а апелянт правильність висновків слідчого судді в цій частині під сумнів не ставить.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків слідчого суді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу (з урахуванням доповнень) власника майна ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучено 30.08.2018 року під час проведення огляду місця події, службового кабінету №14, за адресою: м. Запоріжжя вул. Олександрівська 6, а саме: один мобільний телефон «Lenovo» з imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4