Справа № 504/2070/18
Провадження № 1-кс/504/694/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2018 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 2, смт. Доброслав, клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну обраного підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу на час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, а також клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області, погодженого із прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України капітана юстиції ОСОБА_3 , про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 10.05.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, до підозрюваного,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України,

який має вищу освіту, одружений,

має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

начальник зв`язку штабу ВЧ НОМЕР_1 , майор,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_5 на час проведення досудового розслідування, строком на шістдесят діб, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 10.05.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.
Строк дії наведеної ухвали слідчого судді завершується о 12 год. 40 хвилин 08.07.2018 року.

12.06.2018 року ОСОБА_4 , який є захисником - адвокатом підозрюваного ОСОБА_5 , подав до Комінтернівського районного суду Одеської області клопотання про зміну обраного його підзахисному запобіжного заходу, зокрема, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою, на більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, а у випадку встановлення застави, встановити такий її розмір, який не був би завідомо непомірним для підозрюваного.

На обгрунтування свого клопотання захисник послався на те, що відсутні обгрунтовані ризики, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник зазначає, що протягом двох місяців досудового розслідування у матеріалах кримінального провадження й досі не визначено потерпілого від даного злочину, не допитаний жодний потерпілий, а свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 взагалі відмовляються від будь- яких претензій морального чи матеріального характеру до підозрюваногь ОСОБА_5 .

Захисник стверджує, що відсутні будь - які докази того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати правосуддю іншим чином.

Крім того, адвокат послався на те, що підозрюваний офіційно одружений, має двох неповнолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання, має позитивні характеристики за місцем роботи, і тому застосування до нього виняткового запобіжного заходу в даному конкретному випадку, з урахуванням встановлених фактичних обставин даного кримінального правопорушення є надмірним тягарем для підозрюваного.

Слідчий СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області подав погоджене із прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України капітан юстиції ОСОБА_3 клопотання про продовження дії запобіжного заходу підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

На обгрунтування свого клопотання прокурор в судовому засіданні послався на наступні фактичні обставини:

02.09.2017 року ОСОБА_5 призначений на посаду начальника інформаційно - телекомунікаційного вузла ВЧ НОМЕР_1 (наказ № 202).

09.11.2017 року наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 302 про допуск особового складу до несення чергової служби в ВЧ, майора ОСОБА_5 допущено до несення чергової служби черговим та помічниками чергових частини.

08.05.2018 року відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № НОМЕР_2 майору ОСОБА_5 видано 9 мм ПМ № НОМЕР_3 , 16 бойових набоїв до нього та призначено черговим частини у добовий наряд на 09.05.2018 року.

10.05.2018 року близько 09.20 год. ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні штабу ВЧ НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , зняв запобіжник та дослав патрон у патронник ввіреного йому зарядженого бойовими патронами пістолету ПМ ЛИ № НОМЕР_4 , і направив його в бік підполковника ОСОБА_9 , підполковника ОСОБА_8 , та капітана ОСОБА_7 , висловивши останнім та іншим присутнім військовослужбовцям погрозу вбивством із застосуванням вогнепальної зброї, після чого застосував наявний у нього пістолет ПМ НОМЕР_3 , здійснив один постріл поряд із підполковником ОСОБА_8 та капітаном ОСОБА_7 .

Після чого 10.05.2018 року ОСОБА_10 командуванням ВЧ НОМЕР_1 затримано.

Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 405 ч. 4 КК України, тобто погроза вбивства начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану, вчинене із застосуванням зброї, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
11 травня 2018 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повідомлено ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні подане ним клопотання підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у клопотанні, повністю вважав доведеним обгрунтованість повідомленої підозри.
Прокурор посилався на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:
Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник - адвокат ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 вважали клопотання необгрунтованим, послались на те, що, на їх думку, органом досудового розслідування «сфабриковані» матеріали даного кримінального правопорушення, органом досудового розслідування не вмотивовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і тому просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та вирішити питання обрання менш суворого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотань як захисника так і прокурора, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов до наступних висновків:
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.
В силу ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме:
витягом з ЄРДР від 10.05.2018 року;
протоколом огляду місця події від 10.05.2018 року:
відомістю закріплення зброї ВЧ НОМЕР_1 ;
протоколом допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 ;
іншими зібраними по справі матеріалами, зокрема наказами по добовому наряду, наказами на призначення підозрюваного, тощо.
При цьому, слідчий суддя дослідивши додані до клопотання матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, вважає обґрунтованою підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.
Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Слідчий суддя враховує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характери обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного ОСОБА_5 від правосуддя не виглядає явно реальною, оскільки все ж таки підозрюваний має твердий соціальний статус, він офіційно одружений, має двох неповнолітніх дітей, має зареєстроване постійне місце проживання, має офіційне місце роботи.

Крім того, доводи прокурора, що все ж таки ОСОБА_5 може перетнути державний кордон є голослівними, оскільки не доведено існування у підозрюваного закордонного паспорту.

Отже слідчий суддя цей довід прокурора зважує з урахуванням усталеного соціального статусу (зв`язку) підозрюваного, що викладений вище.

В сукупності з доказами зібраними по справі, цей довід прокурора не дає беззаперечних підстав для твердження про необхідність відхилення від правила поваги до свободи особи.

Слідчий суддя враховує, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може мати місце на початковій стадії досудового розслідування цієї справи, і може зменшитись лише з певним часом (справа Летельє проти Франції, 12369/86, 26 червня 1991 року).

Минуло майже два місяці з початку досудового розслідування по даній кримінальній справі.

Свідки кримінального правопорушення вже допитані, складені відповідні протоколи допиту.

Доводи сторони захисту про те, що свідки не мають матеріальних претензій до підозрюваного не заслуговують на увагу, оскільки матеріальні претензії у кримінальному провадженні може пред`являти потерпіла сторона.

Отже, слідчий суддя вважає, що цей ризик істотно зменшився, оскільки орган досудового розслідування вже провів певні процедури.

Крім того, слідчий суддя враховує той факт, що даний злочин вчинений на території режимного об`єкту військової частини, і важко зрозуміти, яким же чином підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на об`єктивність досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, та надає особливої ваги тому факту, що до теперішнього часу у кримінальному провадженні не визначено потерпілу сторону, і не проведено її допиту.

Довід прокурора що основний потерпілий перебуває за межами міста Одеси не виглядає слушним через два місяці з початку досудового розслідування, тому судом до уваги не приймається.

Слідчий суддя не поділяє думку органу досудового розслідування про те, що існує об`єктивний ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування не навів жодного конкретного факту на підкріплення свого доводу про наявність небезпеки вчинення підозрюваним нового правопорушення.

Довід прокурора під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою про те, що останній, як військовослужбовець, має доступ до табельної зброї, за допомогою якої, на думку прокурора, вчинений інкримінований йому злочин, за спливом часу вже не виглядає явно переконливим, проте продовжує все ж існувати певне побоювання.

Разом із тим, слідчий суддя враховує, що за два місяці досудового розслідування прокурор так і не надав переконливих доказів того, що ОСОБА_5 раніше вчиняв правопорушення, в тому числі кримінально карані, також, можливо, на території інших держав.

Отже, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Саме на необхідність наявності обгрунтованих доказів можливого вчинення підозрюваним (обвинуваченим) нового кримінального правопорушення звернув увагу Європейський Суд з прав людини у справі «Александр Макаров проти Росії», 15217/07, 12 березня 2009 року.

Отже цей ризик не доведений на теперішній час, і за спливом часу з моменту обрання запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному, здається на вигляд явно відсутнім.

Доводи сторони захисту певною мірою усувають необхідність продовження дії обраного підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи прокурора не спростовують доводів сторони захисту, і не виглядають явно переконливими, як під час вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Доводи прокурора про те, що в теперішній час необхідно провести певні експертизи по кримінальному провадженню, що вже призначені слідчим суддею, не виглядають переконливими.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні «Курт проти Туреччини» 24276/94, 25 травня 1998 року у п.123 зазначив, що необхідно також підкреслити, що автори Конвенції підсилили захист від свавільного позбавлення особи волі, створивши комплекс прав, покликаних звести до мінімуму небезпеку сваволі, які встановлюють, що позбавлення волі має перебувати під незалежним судовим контролем і супроводжуватися відповідальністю влади за свої дії… Йдеться ж як про захист фізичної свободи індивідуума, так і про його особисту безпеку в ситуаціях, коли брак захисту міг би призвести до руйнації принципів верховенства права й позбавити затриманих доступу до найелементарніших засобів правового захисту.

У справі «Биков проти Росії» 4378/02, 10 березня 2009 року ЄСПЛ вказав, що мотивування судів з плином часу не зазнало жодної еволюції, яка б відбивала зміну ситуації та наслідки перевірки того, чи ці підстави залишалися в силі на пізнішій стадії судового розгляду.

Отже прокурор не навів жодного переконливого доводу того, що продовжують існувати ті самі ризики, в тій мірі, в тому обсязі (в розумінні ступеня ризику), які обгрунтовували обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання, прокурором та слідчим не доведено наявність достатніх підстав, передбачених п. 3 ст. 194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.
Для запобігання встановлених ризикам слідчий суддя вважає можливим обрати наступний запобіжний захід:
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.
Вирішуючи питання встановлення заборони залишати житло, слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний офіційно одружений, має двох неповнолітніх дітей, має зареєстроване постійне місце проживання, має постійне місце роботи, є військовослужбовцем ЗС України, раніше не вчиняв кримінально караних діянь.
Слідчий суддя, зваживши всі обставини справи, вважає саме такий запобіжний захід для підозрюваного найбільш об`єктивним, розумним, співмірним, та таким, що не становитиме для підозрюваного надмірний тягар.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 132, 176-178, 181, 183-186, 193, 194, 195-197, 203, 205, 206,309, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України капітан юстиції ОСОБА_3 , про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 405 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з- під варти негайно, прямо у залі суду.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлюється заборона залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 194 КПК України підозрюваному ОСОБА_5 встановити наступні обов`язки:

прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора та/або суду.

утримуватись від спілкування з можливими потерпілими, свідками по справі, які можуть бути допитані органом досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала слідчого судді про зміну запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали доручити Лиманському ВП ГУ НП в Одеській області.
Строк дії ухвали розпочинається негайно з моменту її проголошення.
Строк дії запобіжного заходу починається негайно з моменту проголошення ухвали, і закінчується строк дії запобіжного заходу 31 серпня 2018 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1