Справа № 461/7171/18
Провадження № 1-кс/461/8170/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на неповернення вилученого майна,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 14.09.2018 року про відмову у задоволенні клопотання про повернення майна, вилученого під час обшуку в межах кримінального провадження №0000135 від 03.05.2018 року та зобов`язати слідчого повернути вказане майно ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи скаргу, покликається на те, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 03.05.2018 року, за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.303 КК України. Під час проведення в рамках даного кримінального провадження обшуку помешкання ОСОБА_6 слідчим було вилучено ряд речей, які належать останній. 12.09.2018 року скаржник звернувся до слідчого в провадженні якого перебуває справа з клопотанням про повернення вилучених речей володільцю, однак постановою слідчого від 14.09.2018 року скаржнику відмовлено у задоволенні клопотання. Вважає, що такі дії слідчого під час проведення досудового розслідування порушують вимоги КПК України та законні права ОСОБА_6 як володільця майна, а тому просить скаргу задоволити.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, з мотивів наведених у ній.

Слідчий в судовому засіданні скаргу заперечив, при цьому вказав, що на даний час відсутні підстави для повернення вилученого майна ОСОБА_6 , оскільки на вилучення в ході обшуку вказаних предметів та речей був наданий дозвіл в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 03.05.2018 року, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України.

У межах досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 27.08.2018 року надано дозвіл на проведення обшуку помешкання ОСОБА_6 , задля відшукання та вилучення конкретного переліку предметів та речей, які мають значення для проведення досудового розслідування. На тимчасово вилучене в ході обшуку майно, ухвалою слідчого судді від 30.08.2018 року накладено арешт. Постановою слідчого вищевказані предмети та речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, тимчасово вилучене майно за клопотанням слідчого або прокурора має бути у короткий проміжок часу або арештовано судом або повернуто володільцю.

У межах даного кримінального провадження, вилучене в ході обшуку майно було арештованого судом, в порядку визначеному КПК України.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що вилучене в межах провадження майно, яке належить ОСОБА_6 визнано речовими доказами по справі, на його вилучення слідчим суддею було надано дозвіл, а майно, яке було тимчасово вилученим на даний час арештовано судом, оскільки вказані предмети і речі мають суттєве значення для проведення досудового розслідування, вважаю, що на даний час відсутні законні підстави для повернення вилученого та арештованого майна володільцю.

Таким чином, приходжу до висновку про необґрунтованість поданої скарги, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9