Справа № 215/4669/16-к
УХВАЛА
16 серпня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальні провадження №0002568 і №0000760 про обвинувачення ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 та ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 щодо незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів.

В судовому засіданні прокурором через сплив строку дії запобіжного заходу до завершення судового розгляду справи заявлено клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, з урахуванням необхідності завершення судового розгляду справи, данних про особу обвинуваченої, тяжкості і суспільної небезпеки вчинених злочинів, через продовження існування ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, ухилення ОСОБА_6 від суду.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_3 .

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала щодо клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, подав письмові клопотання про зміну запобіжного заходу. В їх обґрунтування зазначає, що на цей час відсутні передбачені законом ризики, вина ОСОБА_6 не підтверджується зібраними доказами по справі, також посилався на відсутність скоєних ОСОБА_6 інших правопорушень, незадовільний стан здоров`я обвинуваченої, наявність у неї міцних соціальних зв`язків і перебування на її утриманні тяжко хворої бабусі, тривалий термін перебування під вартою, наявність заяви матері обвинуваченої ОСОБА_7 про зобов`язання забезпечити явку ОСОБА_6 до суду в разі застосування домашнього арешту. Просив змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на домашній арешт.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.1-2 ст.181 КПК України).
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховується, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Отже, аналізуючи доводи сторін судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні корисливого тяжкого і середньої тяжкості кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним оббігом наркотичних засобів, за які передбачено максимальне покарання до десяти років позбавлення волі, раніше вона притягалась до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, судимість за якими погашена, офіційних джерел доходу не має, під час судового розгляду справи допускала випадки порушення порядку в судовому засіданні, що в своїй сукупності, на думку суду, свідчить про продовження існування і актуальність ризиків вчинення нею нових корисливих злочинів з метою відшукання коштів для існування, ухилення від суду.
Крім того, суд відмічає, що перешкод щодо утримання ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора згідно письмової інформації начальника МЧ КУВП №3 на даний час немає.
На думку суду, в даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинуваченого щодо його особистої свободи, та недоторканості, гарантованих ст.29 Конституції України, а ухвала суду є законодавчо встановленим рішенням щодо тримання особи під вартою.
Доводи сторони захисту не спростовують вищевказані висновки суду, а тому передбачених законом підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на домашній арешт немає.
Враховуючи викладене, а також необхідність завершення судового розгляду справи, в т.ч. допиту самої обвинуваченої, та зважаючи на значний суспільний інтерес даної категорії справи, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою ще на 60 днів згідно ст.331 ч.3 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 199, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 15 жовтня 2018 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: