Ухвала
15 червня 2018 року

м. Київ
справа № 554/7305/17

провадження № 51-6725 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 ,
встановив:
11 червня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , у якій він порушує питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Однак ОСОБА_4 неправильно зазначив найменування суду касаційної інстанції, до якого він подає касаційну скаргу.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений взагалі не вказує яке саме судове рішення оскаржує, не зазначаючи дату та форму його постановлення.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Зазначивши доводи щодо незаконності судового рішення, ОСОБА_4 також необхідно на виконання положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вказати конкретну вимогу до суду касаційної інстанції з врахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 436 КПК . Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Разом із тим, ОСОБА_4 слід звернути увагу на те, що згідно зі ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку. З касаційної скарги не зрозуміло, чи звертався скаржник із апеляційною скаргою на вирок місцевого суду до суду апеляційної інстанції, та яке рішення цим судом прийнято за результатами розгляду такої скарги.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, відповідно до ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами саме норм права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3