У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2602/18

№ 1-кс/183/1323/18

23 жовтня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду скаргу ОСОБА_3 про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню № 0001424 від 12 серпня 2015 р., відкритого за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження заявника ОСОБА_3 , -

встановив :

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню № 0001424 від 12 серпня 2015 р., відкритого за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 358 КК України, яку в судовому засіданні підтримала та мотивувала тим, 12 серпня 2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено її заяву про злочин та відкрито кримінальне провадження за № 0001424 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, розпочато досудове розслідування, яке було доручено слідчому СВ Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яка фактично у відповідності до вимог КПК України його не проводила.
На даний час, вищевказане досудове розслідування доручено проводити слідчому ОСОБА_5 . Вона неодноразово зверталась з заявами до слідчих, про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні. Слідча ОСОБА_5 , ознайомила її 14.09.2018 р. з постановою про відмову у визнанні її потерпілою. Вважає постанову незаконною, категорично не згодна з даною постановою та вважає її абсолютно безпідставною, не обґрунтованою і незаконною, яка підлягає скасуванню. Предметом злочину у даному кримінальному провадженні є більш значимі особливо тяжкі злочини - завідомо незаконно відчужене та пограбоване спадкове майно в особливо великих розмірах. Заявник вказує на те, що вона проживала з померлим ОСОБА_6 однією сім`єю майже 17 років, з 1987 року по день його смерті у 2003 р., як чоловік та дружина, але без реєстрації шлюбу, в двохкімнатній квартирі, яка була за правовстановлюючими документами приватною власністю мого чоловіка. Усе рухоме майно в нашому житлі було надбане ними разом. Фактично вона отримала спадщину від свого цивільного чоловіка ОСОБА_6 на підставі норм чинного цивільного законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини. Тобто на підставі ст. ст. 531, 533, 535, 548, 549 ЦК УРСР, так як фактично, не менше року до його смерті проживала разом з ним і була більш 8 років на утриманні свого померлого чоловіка і прийняла спадщину за законом нарівні з моїм пасинком, рідним сином її померлого чоловіка, спадкоємцем першої черги - ОСОБА_7 , шляхом фактичного прийняття в управління, володіння та розпорядженням спадковим майном. А після смерті її пасинка, ОСОБА_7 , який трагічно загинув у 2007 році, вона, у відповідності до ст. 1264 ЦК України має право на спадщину яка залишилась після його смерті, так як належить до четвертої черги спадкоємців за законом і має право на спадкування за законом, так як вони фактично отриману від її чоловіка спадщину не розділяли між собою, а проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До того ж слід зазначити, що інших спадкоємців попередніх трьох черг не має. Тому їй особисто завдано величезна моральна шкода та майнова шкода за нормами КК України в особливо великих розмірах.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що добре знає ОСОБА_3 , яка проживала в квартирі АДРЕСА_1 з 1998 р., вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_9 , хороші були стосунки, вважає її потерпілої, оскільки селищна рада вчинила не по совісті.
Допитана в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що знає ОСОБА_3 давно, вважала її та ОСОБА_6 однією сім`єю, вони разом жили, а у селищної ради свої несправедливі закони.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_3 проживала в квартирі з ОСОБА_12 , він вважав її матір`ю, підтверджує, що це була одна сім`я. Селищна рада опечатала квартиру та забрала ключі.
Слідчий в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Судом досліджені докази надані заявником, вислуханий заявник, свідки, досліджені матеріали кримінального провадження №0001424 за ч.1 ст. 358 КК України, з яких вбачається, що ОСОБА_3 допитана 25 серпня 2015 р. слідчим Новомосковського ВП ГУНП в якості свідка, та 11 червня 2018 р. слідчим Новомосковського ВП ГУНП винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, в внаслідок чого суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги, виходячи з того, що заявник ОСОБА_3 не має процесуального статусу сторони кримінального провадження, та відповідно до ст. 55 КПК України не визнаний потерпілим, суд вважає, що ОСОБА_3 немає процесуального права передбаченого КПК України звертатися до суду зі скаргою про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню, відкритого за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 358 КК України, так як об`єктивна сторона злочину не передбачає потерпілої сторони, тому, що склад злочину не передбачає взагалі наявності завдання матеріальної або моральної шкоди будь кому, тому в задоволенні скарги повинно бути відмовлено повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 303, 307,376 КПК України, суд, -

постановив :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню №0001424 від 12 серпня 2015 р. відкритого за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1