Справа № № 585/1770/18
Номер провадження 1-в/585/222/18
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
01 червня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В :
08 травня 2018 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_4 та захисник клопотання підтримали та просили його задовільнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання не підлягає задоволенню.

Представник адміністрації РВК № 56 ОСОБА_6 відносно клопотання поклався на розсуд суду , пояснив, що ОСОБА_4 за період відбування покарання не довів свого виправлення, а тому було відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове його звільнення.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 липня 2011 року ОСОБА_4 було засуджено за ст.. 115 ч.2 п.6, п.11, п.12, п.13 КК України до 12 років позбавлення волі , з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ст.. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково у вигляді 6 місяців позбавлення волі приєднано невідбуте покарання за вироком Судової колегії по кримінальним справам Полтавського обласного суду від 01 березня 2000 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців з конфіскацією майна , яке є його власністю. В даному вироку зазначено, що строк відбування покарання рахувати з 04 червня 2010 року.

Ухвалою колегії суддів палати по кримінальним справам апеляційного суду Донецької області від 16 листопада 2011 року вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 20 липня 2011 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

16 листопада 2011 року вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 липня 2011 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 15.03.2016 року ОСОБА_4 було зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04.06.2010 року по 16.11.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20.07.2011 року за ст.. 15 ч.2 пп. 6, 11, 12, 13, ст.. 71 КК України .

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2017 року ОСОБА_4 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення за вироком колегії в кримінальних справах Полтавського обласного суду від 01 березня 2000 року період з 13.01.1999 року по 15.06.2000 року включно , за правилами ч.5 ст. 72 КК України (в редакції станом на 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з урахуванням відбутого покарання.

Згідно характеристик від 06.12.2017 року та від 01.06.2018 року ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 2010 року. Під час перебування в Житомирській УВП № 8 був працевлаштований на виробничій зоні установи, за що мав 3 заохочення. Порушень режиму тримання не допускав. Стягнень не мав. До Роменської ВК № 56 прибув 14.08.2017 року. За час відбування покарання ОСОБА_4 порушень режиму тримання не допускав, стягнень не має, має всього 5 заохочень. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. Дотримується правил санітарії та гігієни, зовнішній вигляд має завжди охайний чистий. Працевлаштований на основному виробництві. Перебуває на профілактичному обліку, як найманий вбивця. Приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. Не приймає участі у проведенні культурно-масових, фізкультуро оздоровчих заходів серед засуджених, а також суспільно-корисному житті відділенні. Не виявляє бажання приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу. Підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом самоосвіти, читає художню літературу. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. За характером спокійний. У відношенні до оточуючих безконфліктний , товариський, тактовний, до себе вимогливий. За вольовими якостями наполегливий. Вину в скоєному злочині визнав, розкаявся.

Згідно довідки Роменської ВК № 56 , 06.12.2017 року (протокол № 25 ) на засіданні комісії державної установи «Роменська ВК № 56» по розгляду матеріалів засуджених, які згідно ст.. 81 КК України формально підпадають під умовно-дострокове звільнення від покарання, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в поданні матеріалів до суду щодо застосування умовно- дострокового звільненні як такому, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

У витягу з протоколу № 25 від 06.12.2017 року зазначено, що ОСОБА_4 відмовлено в подані матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільненні , оскільки він не довів свого виправлення та враховуючи особистість засудженого, а саме: кількість попередніх судимостей , перебування його на профілактичному обліку, як найманий вбивця, за попередньою судимістю йому було змінено позбавлення волі на обмеження волі та звільнено умовно-достроково, але він належних висновків не зробив і знову скоїв особливо тяжкий злочин під час іспитового терміну; термін невідбутого покарання на час розгляду матеріалів дуже значний , а саме станом на 06.12.2017 року ним не відбуто 2 роки 1 місяць 13 днів.

Відповідно до довідки Роменської ВК № 56 ОСОБА_4 станом на 01.06.2018 року відбув 10 років 10 місяців 12 днів , не відбув 1 рік 7 місяців 18 днів. .

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, частиною 3 якої визначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_4 не довів свого виправлення своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці.

Суд враховує також те, що вироком Судової колегії по кримінальним справам Полтавського обласного суду від 1 березня 2000 року ОСОБА_4 був засуджений за ст.. 93 п. «а», ст.. 102, 142 ч.3, 42 КК України ( в редакції 1960 року) до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 7 квітня 2010 року його було звільнено умовно-достроково на не відбутий термін 3 роки 8 місяців 14 днів , згідно постанови Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області. В той же час ОСОБА_4 належних висновків не зробив і знову 01 червня 2010 року вчинив особливо тяжкий злочин , а саме умисне вбивство на замовлення за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_4 також засуджувався раніше за тяжкий злочин, а саме вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 6 листопада 1992 року за ст.. 142 ч.2 , ст.. 222 ч.1, ст.. 42 КК України ( в редакції 1960 року ) до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

При таких обставинах в задоволенні клопотання ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. 154 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Сумської області через Роменський міськрайсуд на протязі 7 днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 на протязі 7 днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя підпис:

Копія вірна …

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1