Справа № 216/1891/18
Провадження № 2/216/1803/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю секретаря судового засідання Янчук С.О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 відносно:

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білявинці Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: Тернопільська область, Бучацький район, с. Осівці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України,-

учасники кримінального провадження:

прокурор Діденко А.А.,

обвинувачений ОСОБА_1 , який знаходиться поза межами зали судового засідання та приймає участь у розгляді справи в режимі відео конференції, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_1 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді командира відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону у військовому званні сержанта, 01.06.2015 року о 08 год. 00 хв. діючи в умовах особливого періоду, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, не з`явився з наданої йому відпустки до військової частини НОМЕР_1 а залишився за місцем свого проживання за адресою: Тернопільська область, Бучацький район с. Білявинці, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 25.06.2018 року біля 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один рік, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, розкаявся та суду пояснив, що дійсно 01.06.2015 року не зявився з наданої йому відпустки до військової частини НОМЕР_1 , а залишився за місцем свого мешкання за адресою: Тернопільська область, Бучацький район с. Білявинці. При цьому, суду пояснив, що він дійсно хотів захищати свою країну, однак під час зайнять в нього була травма, а оскільки у нього була хребтова грижа його відправили у відпустку, він захворів та був у лікарні, ходити тоді він не міг.

Прокурор у судовому засіданні, ураховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, просив визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку.
Обвинувачений у судовому засіданні просив суд призначити покарання із застосуванням іспитового строку.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_1 вірно, кваліфікували за ст. 408 ч. 3 КК України, за ознаками: дезертирство, тобто самовільне не зявлення до військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, у вчиненому правопорушенні щиро розкаюється, безперечно визнає свою вину, до військової прокуратури з`явився добровільно зі зізнанням.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та визнання своєї вини обвинуваченим, сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину.
Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_1 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, раніше не судимий і те, що обвинувачений на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_1 потрібно призначити покарання в виді позбавлення волі, але на невеликий строк в межах санкції вищезазначених статей Кримінального Кодексу України, та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання його звільнити з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1 не обирався.
Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.
Згідно зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; заборонити виїзд за межі території України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1 не обирався.
Матеріали кримінального провадження № 0000118 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/3586/18 (1-кп/216/660/18).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Бутенко