АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000240 від 10.11.2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.12.2018 року,-

В С Т А Н О В И В :
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Яблуниця, Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, приватного підприємця - визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання за вказаною статтею у виді 100 годин громадських робіт.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 28.08.2016 року близько 10-00 год. в с.Довгопілля, Путильського району Чернівецької області, знаходячись на власному господарстві, під час сімейної суперечки з колишньою дружиною ОСОБА_6 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс колишній дружині ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла, внаслідок чого спричинив останній легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_7 , 08.11.2016 року близько 16-00 год. в с.Довгопілля, Путильського району Чернівецької області, перебуваючи у власному господарстві, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, під час суперечки наніс своїй колишній дружині ОСОБА_6 удар кулаком у область обличчя над лівим оком, внаслідок чого спричинив останній легкі тілесні ушкодження.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого

ОСОБА_7 , в якій він просить вирок суду скасувати, виправдати його за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що районним судом до справи було необґрунтовано долучено сфальсифіковану Кримінальне провадження №11-кп/794/83/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_9
Категорія ст.125ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_1

постанову слідчого від 10.11.2017р. про створення слідчої групи. Вважає, що протокол про прийняття заяви про вчинений злочин також сфальсифікований. Вказує, що висновок експерта №176 від 28.11.2016р. не може бути належним доказом по даній справі, оскільки вступну та дослідну частину експертизи не було підписано лаборантом ОСОБА_10 .

Зазначає, що підсумкова частина висновку експерта №176 суперечить фабулі постанови слідчого. Показання свідка ОСОБА_11 в суді 1 інстанції, на думку апелянта, є неправдивими. Досудове розслідування частково проводилось посадовими особами Путильського ВП, які не були уповноважені на це. Показання потерпілої ОСОБА_6 вважає неправдивими і такими, що спрямовані на те, щоб витурити його із власного будинку.

Від інших учасників судового провадження апеляцій та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції та основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілу ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили вирок районного суду, як законний і обґрунтований залишити без зміни, а подану апеляційну скаргу без задоволення, вислухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у сукупності судом відповідно до статті 94 КПК України, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення свого рішення.

Зазначені вимоги Закону судом першої інстанції, в цілому, було дотримано.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно відповідно до вимог ст. 374 КПК України, приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєний ОСОБА_7 злочин правильно кваліфікований за ч.1 ст.125 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності та необґрунтованості вироку є безпідставними.

Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, суд обґрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню, в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування, які отримано у відповідності до вимог КПК України.

Винуватість обвинуваченого, у скоєнні інкримінованого злочину при обставинах вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка, та які містяться в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування належним чином досліджені у суді першої інстанції і вказані у вироку суду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що він не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за який його засуджено і це підтверджено свідком ОСОБА_16 , повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні суду першої інстанції було допитано потерпілу ОСОБА_6 , яка пояснила, що 28.08.2016 року перебувала на подвір`ї у с.Довгопілля, Путильського району, де також перебував ОСОБА_7 , який говорив по телефону, між ними виникла суперечка, в ході якої обвинувачений зловив її за щелепу, закривав їй рот та вдарив по правій нозі. Після того, як вона виключила воду, і забирала відро, він також ударив її кулаком руки у ліву ногу. При цьому були присутні їхні діти ОСОБА_17 та ОСОБА_18 08.11.2016 року вона вийшла на двір взяти дров та почула шум, зупинилась, щоб послухати, а ОСОБА_7 вийшов із-за будинку і відразу наніс їй удар правою рукою у ліву сторону обличчя, від якого вона впала. Підбіг син ОСОБА_19 та почав їх розбороняти. Вона змогла вирватись та побігла на ділянку до сусідки, щоб викликати працівників поліції. ОСОБА_7 її наздогнав та наніс удар від якого вона впала. В цей момент прибіг ОСОБА_19 почав розборонювати. ОСОБА_7 не пояснив причину нанесення тілесних ушкоджень. Аналогічні пояснення потерпіла дала суду апеляційної інстанції.

Такі показання потерпілої ОСОБА_6 , в суді першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_12 щодо обставин події, що мала місце 08.11.2016р. та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , щодо обставин події, що мала місце 28.08.2016р., давши аналогічні показання щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 їх матері ОСОБА_6 .

Крім цього, допитані в суді 1 інстанції свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , також дали аналогічні показання тим, як надавала суду потерпіла ОСОБА_6 , а саме, що 08.11.2016р. перебуваючи біля господарства ОСОБА_11 вони спостерігали, як ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_6 , яка стояла на горбі і говорила по телефону та наніс їй удар рукою по обличчю, від чого вона впала. Після чого підбіг син потерпілої ОСОБА_19 , та почав розбороняти батька.

Вищенаведені пояснення свідків узгоджуються з поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , не містять суперечностей та протиріч, а навпаки доповнюють один одного. Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді потерпілої та свідків відсутні, а тому обґрунтовано були прийняті до уваги судом і покладені в основу обвинувального вироку.

А тому, із врахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, районним судом було вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованому йому злочині, є його лінією захисту та намаганням уникнути кримінальної відповідальності.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду базується на сфальсифікованих доказах працівників поліції Путильського РВ, а також доказах, які було здобуто особами, які не мають ніякого відношення до проведення процесуальних дій по даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

З вироку суду першої інстанції убачається, що в його основу було покладено відомості, які судом було отримано з показань потерпілої та свідків, які ними було надано суду безпосередньо під час судового розгляду. Дані показання вказаних осіб, районним судом було обґрунтовано визнано належними, допустимими та достатніми доказами вини обвинуваченого.

Письмові докази, якими районний суд обґрунтовував свій вирок, також у колегії суддів не викликають сумнівів щодо їх належності та допустимості, оскільки вони отримані у передбаченому КПК України порядку та були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду.

Необґрунтованими на думку колегії суддів, є апеляційні доводи обвинуваченого про те, що висновок експерта №176 від 28.11.2016р. не може бути належним доказом по даній кримінальній справі, оскільки протокольна частина даного висновку не була підписана лаборантом ОСОБА_10 , який був присутнім при проведені даної експертизи.

Відповідно до ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Аналіз змісту даної статті, а також ст.91 КПК України (обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні) свідчить, що в ній йдеться про обставини, які вказують на наявність або відсутність у досліджуваному діянні складу злочину, що впливають на визначення міри покарання чи звільнення від відповідальності або є підставами для закриття кримінального провадження.
Таким чином, оскільки висновком експерта №176 від 28.11.2016р. було встановлено наявність на тілі потерпілої тілесних ушкоджень, а також механізм їх утворення, колегія суддів приходить до висновку, що дані обставини, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні в розумінні ст.91 КПК України, а тому судом 1 інстанції обґрунтовано визнано даний висновок експертизи належним доказом.
Зазначені апелянтом невідповідності вказаної експертизи вимогам Інструкції МОЗ України про проведення судово-медичної експертизи №6 від 17.01.1995р., на думку колегії суддів, хоч і мають місце, однак вони не є істотними і в розумінні ст.86 КПК України, не може вважатися недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні.
Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що підсумкова частина висновку експертизи №176 суперечить фабулі постанови слідчого, а тому районний суд безпідставно послався на нього у вироку, як на доказ його вини, колегія суддів вважає надуманими, виходячи з наступного.
Згідно ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Слідчий або прокурор зобов`язані звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Частиною 7 ст.101 КПК України встановлено, що висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.
Відповідно до ч.1 ст.356 КПК України, за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторона захисту, вважаючи, що висновок експерта №176 має суперечності, заявлила клопотання про виклик і допит в суді експерта, який надав висновок. Районний суд дане клопотання задовольнив, викликавши експерта в судове засідання для допиту для роз`яснення висновку. Учасникам судового розгляду було надано можливість задавати експерту запитання, зокрема, стороні захисту. З приводу розбіжностей експерт пояснив, що ним при складанні висновку було допущено описку, а саме, в підсумках він повинен був зазначити лише, що виявлені ушкодження виникли в результаті неодноразової дії твердих тупих предметів, не зазначаючи «не виключено, що удар отримано дерев`яними граблями».

Таким чином, допущені експертом у висновку суперечності, було усунуто в ході його допиту, а тому в учасників судового розгляду не було достатніх підстав вважати даний висновок експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності, про що свідчить той факт, що жодною стороною даного провадження не було заявлено клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи.
А тому, на думку колегії суддів, судом 1 інстанції було вірно покладено в основу обвинувального вироку висновок експерта №176, який є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого йому злочину.
Що стосується призначеного покарання ОСОБА_7 , то воно повністю відповідає вимогам ст.ст.65-67 КК України, повністю відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, є достатнім та необхідним для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.12.2018 року, щодо ОСОБА_7 , якого визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: Судді:
______________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3