Дата документу 30.11.2017 Справа № 554/9563/17
Справа № 554/9563/17
Провадження № 1-кс/554/8276/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005269 від 27.11.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України про арешт майна -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.11.2017 року близько 20.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Кузнєчна, 45, в м. Полтава, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та лежав під огорожею приватного будинку по вул. Кузнєчна, 45 в м. Полтава, вчинив на останнього напад, поєднаний з застосування насильства небезпечного для життя, яке виразилося в нанесенні ОСОБА_5 ударів в область голови та тулубу, що спричинило закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеню, субдуральну гематому зліва, після чого заволодів майном ОСОБА_5 , а саме гаманцем вартістю 500 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 70 грн., срібним ланцюжком вагою 20 г вартістю 1500 грн. срібним хрестиком вагою 10 вартістю 800 грн., золотою обручкою вагою 3 г вартістю 3000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 5870 грн.

29.11.2017 року під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено договір про надання фінансового кредиту під заставу майна №3.13111/0 Повного товариства «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» майно надане на заставу обручка, в ході огляду даний договір застави було вилучено.

29.11.2017 року під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 надала для огляду ланцюжок та хрестик із металу схожого на срібло.

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий проводить огляд приміщення, речей та документів.

Відповідно до ч.3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведення до внесення відомостей до ЄРДР.

У той же час, відповідно ч.7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, тобто набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2. ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (речовим доказом).
Проведеним досудовим розслідуванням установлено, що вилучені договір про надання фінансового кредиту під заставу майна №3.13111/0 Повного товариства «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко», ланцюжок та хрестик з металу схожого на срібло мають значення речового доказу, тобто є матеріальним об`єктом, на яких залишені сліди злочину, внаслідок чого можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, вилучені під час огляду договір про надання фінансового кредиту під заставу майна №3.13111/0 Повного товариства «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко», ланцюжок та хрестик з металу схожого срібло відповідно до ч.1 ч.2 ст. 170 КПК України для забезпечення збереження речового доказу, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження підлягає арешту.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Слідчийв в судове засідання не зявився.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на виявлені та вилучені в ході огляду місця події 29.11.2017 року договір про надання фінансового кредиту під заставу майна №3.13111/0 Повного товариства «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко», ланцюжок та хрестик з металу схожого на срібло заборонивши вчиняти відносно нього права на відчуження, розпорядження та користування.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1