Номер провадження: 11-кп/785/1238/18
Номер справи місцевого суду: 511/1311/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року, якою прокурору для усунення недоліків був повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000493 від 06 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Роздільна Одеської області, громадянин України, українець, офіційно не працюючий, з середньою освітою, не одружений, не має утриманців, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 18.04.2018 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

- 20.04.2018 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року був повернутий прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000493 від 06 травня 2018 року,для усунення виявлених судом порушень вимог КПК України.
Прийняте рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема в порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України в частині втягнення в пияцтво, а формулювання обвинувачення містить фактично інший склад злочину, по якому дії обвинуваченого не кваліфіковані (ст. 185 КК України), що перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту щодо обвинувачення. Також суд першої інстанції зазначив про наявність зайвого обвинувачення, що суперечить положенню ст. 337 КПК України, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише і межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначає про недостатність фактичних даних для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 , характеризуються діями щодо втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, пияцтво з безпосереднім впливом на неповнолітнього, що має бути чітко розмежовувано від такої кваліфікуючої ознаки злочину, як співучасть у вчиненні відповідного злочину. Крім того, в оскаржуваній ухвалі зазначено про те, що для встановлення об`єктивної складової злочину передбаченого ч.1 ст.304 КК України втягнення у пияцтво, необхідно приймати до уваги, що відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 27 лютого 2004 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність» необхідно встановити, чи наявна систематичність вживання спиртних напоїв неповнолітнім, оскільки поодинокий випадок доведення неповнолітнього до стану сп`яніння тягне адміністративну відповідальність за ст. 180 КУпрАП.
Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтував тим, що ухвала суду підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та перешкоджає доступу сторін до правосуддя. Прокурор зазначає, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та сформульовано обвинувачення усіх сторін складу злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши обвинувальний акт, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

В ухвалі суду першої інстанції вірно зазначено про відсутність викладення належним чином фактичних обставин, які складають об`єктивну сторону саме того кримінального правопорушення, вчинення якого, на думку прокурора, є доведеним, - втягнення обвинуваченим ОСОБА_7 неповнолітнього у злочинну діяльність, у пияцтво, у заняття жебрацтвом, азартними іграми (ч.1 ст.304 КК України).
Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті наведений опис ряду подій, в яких приймали участь обвинувачений ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_9 , в діях яких вбачаються ознаки іншого правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та яким не надано відповідної належної правової кваліфікації або визначення ролі кожного з них, щоб дало змогу суду належним чином, дотримуючись встановлених принципів та загальних засад, здійснювати кримінальне провадження.
Крім того, суд першої інстанції вірно зауважив про те, що протиправні дії особи можуть кваліфікуватися як кримінальне правопорушення, так і складати адміністративне правопорушення схожого складу, і для вірної кваліфікації дій обвинуваченого належить ретельно встановлювати кваліфікуючи ознаки та наводити достатній обсяг фактичних даних, які дозволять вірно відмежувати один склад правопорушення від іншого і кваліфікувати за відповідною нормою, що передбачає відповідальність.
Відсутність належного формулювання обвинувачення в обвинувальному акті унеможливлює додержання основних принципів кримінального провадження щодо справедливого судового розгляду та гарантії на реалізацію захисту обвинуваченим.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Вказані недоліки обвинувального акту та його невідповідність положенням ст.291 КПК України є суттєвими і перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд вважає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року, якою прокурору для усунення недоліків повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000493 від 06 травня 2018 року, яким ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3