Ухвала

18 червня2018 року

м. Київ
Провадження № 51-4770 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року щодо останнього,

встановила:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 травня 2018 року касаційну скаргу захисника, у зв`язку з недотриманням вимог статей 427, 438 КПК України залишено без руху і надано п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надіслаладо касаційного суду уточнену касаційну скаргу, однак зазначених в ухвалі суду від 25 травня 2018 року недоліків не усунула.
Так, захисник формально посилаючись на незаконність судових рішень з підстав, передбачених для скасування їх пунктами 1-3 ч. 1 ст. 438 КПК України, не навела обґрунтування своїх вимог відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК (касаційна скарга не містить вказівки на те, яким чином порушення судами вимог цього Кодексу, на які посилається захисник, перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення). Також ОСОБА_4 не посилається на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування судових рішень.

Вказуючи на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПКУкраїни), захисник не наводить конкретних доводів щодо незаконності оскаржуваних судових рішень зі згаданої підстави.

Разом з цим, у касаційній скарзі не наведено доводів на обґрунтування невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості відповідно до вимог ст. 414 КПК України(у чому конкретно полягає явна несправедливість покарання, призначеного засудженому за ч. 2 ст. 286 КК Україниу виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки,

і чому таке покарання є суворим, виходячи з того, що метою покарання є також виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів).

Натомість доводи захисника зводяться до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме в частині визнання судами, вчинення злочину засуджениму стані алкогольного сп`яніння, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а також підставою для зміни чи скасування судового рішення цим судом.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки, ОСОБА_4 не усунула зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, її касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року щодо останнього разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3