н/п 1-кп/174/70/2018
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2018 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську кримінальне провадження №0000196 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта повна загальна середня, військовозобов`язаного, не працює, зареєстрованого та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 04.05.2018 р., близько 21.50 год., знаходився поряд з магазином «Меридіан», розташованим по вул.Центральна, 55, в м.Вільногірську Дніпропетровської області, де побачив біля вхідних дверей вказаного магазину не пристебнутий за допомогою тросу велосипед марки «FORT AGENT 26» чорного кольору, спортивної комплектації, в результаті чого у останнього раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення вказаного велосипеду, який належить ОСОБА_4 .

В той же день, тобто 04.05.2018 р., близько 22.00 год. ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись біля вхідних дверей магазину «Меридіан», розташованого за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до вищевказаного велосипеду, де шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав велосипед марки «FORT AGENT 26», чорного кольору, спортивної комплектації, бувший у користуванні, без значних пошкоджень, вартістю 6300 грн. Після чого з викраденим з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майновий збиток на суму 6300 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав і показав, що 04.05.2018 р., приблизно о 22 год., йшов мимо магазину «Меридіан» та побачив велосипед марки «Форт» чорного кольору, який не був пристебнутий за допомогою тросу. Знав, що цей велосипед належить ОСОБА_4 , з яким на той час мав конфлікт та вирішив цей велосипед викрасти. Підійшов до велосипеду, сів на нього та поїхав. В цей же день продав велосипед своєму знайомому за 1000 грн. Через декілька днів викупив велосипед та через знайомого на ім`я ОСОБА_6 повернув велосипед потерпілому. На даний час офіційно не працює, займається продажем одягу через Інтернет, отримує щомісячний дохід в розмірі 2500-3000 грн., має намір працевлаштуватися офіційно на роботу в м. Дніпро. Усвідомлює протиправність своїх дій, у вчиненому щиро кається. Заперечень по вартості майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікації його дій, не має.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 04.05.2018 р., приблизно о 22 годині на належному йому велосипеді під`їхав до магазину «Меридіан». Черги в магазині не було, тому велосипед залишив біля входу, не пристебнувши трос, а сам зайшов в магазин. Вийшов приблизно через хвилину, велосипеда вже не було. Думав, що це чийсь жарт, почав шукати велосипед, від дівчат, які знаходилися поблизу магазину, дізнався, що на велосипеді поїхав обвинувачений. Звернувся до поліції, через декілька днів ОСОБА_5 через знайомого на ім`я ОСОБА_6 велосипед повернув. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має, вважає за доцільне призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. З вартістю викраденого майна, встановленої при проведенні досудового розслідування та кваліфікацією дій обвинуваченого, згоден.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст. 66 КК України відносить його щире каяття .

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше .

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Таким чином, врахувавши обставини справи та особу обвинуваченого, дані досудової доповіді органу пробації, згідно якої виправлення ОСОБА_5 можливо без обмеження чи позбавлення волі, позицію потерпілого ОСОБА_4 , який також просить не позбавляти обвинуваченого волі, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідати загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України.

Речові докази по справі: велосипед «FORT AGENT 26», який знаходиться на збереженні потерпілого ОСОБА_4 згідно зберігальної розписки (а.с.24 т.1) - слід залишити потерпілому.

Керуючись ст.ст. 349, 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі: велосипед «FORT AGENT 26», який знаходиться на збереженні потерпілого ОСОБА_4 згідно зберігальної розписки- залишити потерпілому.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1