Справа № 755/1894/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000354, від 11 січня 2017 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулачківці, Снятинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого токарем в ТОВ «Земля і Воля», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 17.01.2000 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 81 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік;
- 23.10.2001 року Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 25.01.2002 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ст. 17, ч. 2 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 15.11.2006 року по відбуттю строку покарання;
- 20.06.2007 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 29.12.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 1рік 3 місяці 5 днів;
- 22.11.2011 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою від 05.05.2015 року Білоцерківського районного суду Київської області звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 25 днів;
- 08.12.2016 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 08.12.2016 року за відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 приблизно о 10 годині 11 січня 2017 року знаходився у приміщенні «Укрсиббанку» за адресою: м. Київ, бульвар Перова , 24 де помітив раніше невідому йому ОСОБА_4 , в руках якої були грошові кошти. В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти потерпілої ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись що потерпіла не очікує вчинення протиправних дій щодо неї, знаходячись позаду останньої, ОСОБА_6 почав відволікати ОСОБА_4 запитаннями та вирвав з її рук грошові кошти та вибіг з приміщення банку, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 600 грн. В подальшому ОСОБА_6 був затриманий перехожим та працівниками поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе визнав повністю та показав суду, що 11 січня 2017 року, побачивши потерпілу у приміщенні банку вирішив забрати її кошти для чого відволік її увагу та вирвав кошти з руки, після чого вибіг з банку та через деякий час був затриманий. Заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Пояснив суду, що розуміє, що його дії носили відкритий характер. В скоєному щиро розкаюється та просив врахувати, що шкода потерпілій відшкодована, вказаний злочин вчинив майже одразу після звільнення з-під варти та на теперішній час створив родину, працює та став на шлях виправлення.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, даних висновків щодо перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_6 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.

Вирішуючи питання чи перебував ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння суд керується наступним. З приводу проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6820», який було проведено 11.01.2017 року слідчою ОСОБА_7 слід зазначити що такі технічні засоби (прилади) мають право використовувати виключно в підрозділах патрульної поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, відповідно до Наказу МВС від 01.03.2010 року №33, а отже суд не може вважати висновок цього приладу належним доказом та виключає його, та відповідно виключає із обставин що обтяжують покарання ОСОБА_6 вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, офіційно не одружений.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття обвинуваченого.
З урахуванням наведеного, а також ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, сумлінне відвідування всіх судових засідань, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, позицію прокурора у судових дебатах, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, позицію потерпілої, яка пояснила суду що обвинувачений суттєво змінився та просила не позбавляти його волі, конкретні обставини справи, а також що із часу вчинення ним злочину минуло більше року та за цей час він влаштувався на роботу про що надав довідку, за місцем проживання та роботи характеризується формально позитивно, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання та вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, проте враховуючи наявність минулої не погашеної (не знятої) судимості у максимальних межах, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому суд також враховує, що фактично обвинувачений від суду не переховувався, в нього закінчився запобіжний захід у виді тримання під вартою та він поїхав до місця свого проживання.
Речовий доказ у справі: грошові кошти у розмірі 600 грн. залишити у володінні потерпілої (а.с. 220).
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 закінчився. Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу немає.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 11 січня 2017 року (а.с.222) по 13 квітня 2017 року (а.с. 60), включно.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, 368, 373-376, ч.3 ст.497 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у справі: грошові кошти у розмірі 600 грн, що передані потерпілій ОСОБА_4 , залишити у її володінні.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 11 січня 2017 року (а.с.222) по 13 квітня 2017 року (а.с. 60), включно.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Суддя: