ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2499/17 Номер провадження 11-кп/814/346/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги
01 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2017 року клопотання засудженого ОСОБА_9 задоволено; звільнено ОСОБА_9 від покарання у виді позбавлення волі та від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на підставі п. «є» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію в 2016 році» за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.16 року, посилаючись на те, що засуджений на день набрання чинності цим Законом має одного з батьків, а саме: матір ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла 70 річного віку і це підтверджується належним доказом.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подали

До суду апеляційної інстанції у липня 2018 року надійшла апеляційна скарга ОСОБА_8 на вказану ухвалу, в якій ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього Акту про амністію посилаючись на те, що засуджений має брата.

Одночасно, апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, яке обґрунтовується наступним.

По кримінальному провадженню, за обвинуваченням у якому був засуджений ОСОБА_9 , ОСОБА_8 є потерпілою. Разом з тим, під час постановлення оскарженої ухвали вона присутня не була та отримала ухвалу 25.06.18 року.

Протягом строку на апеляційне оскарження з дня фактичного отримання копії ухвали, апеляційна скарга нею подана не була, оскільки збирала докази на підтвердження того, що ОСОБА_9 безпідставно звільнили від відбування призначеного покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2016 році».

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 вимоги, заявлені її підзахисною підтримала, просила прийняти апеляційну скаргу, поновивши строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала з приводу заявлених вимог.

Засуджений ОСОБА_9 за його захисник ОСОБА_11 до апеляційного суду не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення клопотання ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження заперечували.

Мотиви суду

Зміст ст. ст. 56, 58 КПК України визначає права потерпілого та його представника як обсяг та межі дозволеної поведінки у кримінальному провадженні.

Зокрема, зазначеними нормами закону надано право потерпілому протягом кримінального провадження оскаржувати судові рішення.

Разом з тим, в зазначених статтях міститься застереження, що таке оскарження повинно здійснюватися виключно в порядку, передбаченому КПК України та чинним законодавством.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 1 жовтня 1996 р., амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконання судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Під час розгляду судами справ про застосування амністії участь прокурора у судовому засіданні є обов`язковою. Також у судове засідання викликаються та можуть брати участь особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, її захисник та законний представник.

Отже потерпіла особа не є учасником судового розгляду з питань застосування амністії.

Аналогічні принципи, закріплені в положеннях КПК України, зокрема в ст. 539 КПК України, яка визначає порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконання вироку, в якій передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У судове засідання по розгляду такого клопотання викликаються засуджений, його захисник, законний представник та прокурор (інші особи, якщо це прямо передбачено законом).

Зі змісту вказаної норми закону випливає, що якщо клопотання, пов`язане з виконанням вироку було ініційоване захисником засудженого чи засудженим та стосується виключного прав та інтересів засудженого, у розгляді вказаного клопотання вправі брати участь лише засуджений, його захисник та прокурор (інші особи, якщо це прямо передбачено законом). Відповідно здійснювати будь-які процесуальні дії, пов`язані з розглядом вказаного клопотання, в тому числі і оскаржувати судове рішення, яке постановлено за наслідками розгляду вказаного клопотання, наділені виключно вказані особи.

Потерпіла, яка не є суб`єктами розгляду такого клопотання КПК України, процесуальним правами щодо розгляду клопотання не наділена, а отже і права на оскарження відповідного рішення в апеляційному порядку, вона також не має.

Вказана позиція суду кореспондується і з вимогами ст. 393 КПК України, якою визначено, що потерпілий та його представник мають право подавати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції лише в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції. Тобто, якщо потерпілий та його представник не є учасниками розгляду клопотання, яке пов`язано з виконанням вироку у суді першої інстанції, тому і права на оскарження рішення суду першої інстанції вони не мають.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі акту амністії була постановлена судом на стадії виконання вироку. Вказане питання було ініційоване перед судом за клопотанням засудженого, стосувалося виключного прав та інтересів засудженого, а тому на виконання вимог ст. 539 КПК України, у судове засідання по розгляду клопотання викликалися лише засуджений, його захисник та прокурор.

Таким чином, виходячи з положень ст. 393 КПК України, потерпіла, яка не була учасниками розгляду клопотання у суді першої інстанції, не володіє і правами на оскарження відповідного рішення в апеляційному порядку.

Крім того, права потерпілої на стадії виконання вироку обмежені вимогами ч. 1 ст. 539 КПК України, відповідно до якої потерпілому надано право звертатися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів. Тому, лише при розгляді вказаних клопотань, потерпілий та його представник вправі брати участь у судовому засіданні та оскаржувати рішення суду першої інстанції, постановлених за наслідками розгляду такого клопотання, в апеляційному порядку.

Акт амністії є волевиявленням гуманізму та прощення до засудженого з боку держави. При реалізації процедури «прощення» правовідносини виникають виключно між засудженою особою та державою, які по своїй правовій природі не породжують питань, що безпосередньо стосуються прав, обов`язків чи законних інтересів потерпілого.

Вищевикладені положення національного законодавства, підтверджуються також і в рішеннях Європейського суду з прав людини, практика якою, є джерелом права.

Так, в ухвалі Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

В контексті даного питання, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що законодавець, обмеживши права потерпілих щодо оскарження рішення суду, прийнятих щодо засуджених на стадії виконання вироку, забезпечив механізм перевірки законності таких рішень шляхом покладення обов`язку на органи прокуратури здійснювати нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян покладається ( ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» ).

З урахуванням вищевикладеного, а саме тих обставин, що потерпіла не є особою, яка вправі оскаржувати ухвалу суду першої інстанції про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», апеляційна скарга потерпілої підлягає поверненню її автору, на підставі ст. п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.

У зв`язку з поверненням апеляційної скарги , клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не може бути предметом розгляд та підлягає поверненню особі, що його подала, разом з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 399, 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2017 року, якою засудженого ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання на підставі Закону Україні «Про амністію в 2016 році» повернути апелянту.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати апелянту.

Ухвала про повернення апеляційної скарги може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців до Верховного Суду.

Судді:

____________ ___________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3