АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю сторін судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_8
адвокат ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000617 від 27 листопада 2017 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 02.10.2012 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, 11.02.2016 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено із застосуванням ст. 69 КК України покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу змінено з домашнього арешту на тримання під вартою. Строк відбування покарання обраховано з 03 квітня 2018 року.

Вирішено питання речових доказів.

ЄУНСС №716/2142/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Провадження №11-кп/794/214/18
Категорія: ст. 186 ч.3 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляції, вважає даний вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає сутності справи, а його дії як органом досудового слідства так і судом невірно кваліфіковані.

Посилається на те, що наявність боргових зобов`язань перед ОСОБА_11 і відсутністю в нього умислу на відкрите викрадення чужого майна шляхом проникнення в житло, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ..

Вважає, що судом не дотримано вимог ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів, а тому просить вирок районного суду І-ї інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким кваліфікувати його дії за ст. 355 ч.1 КК України та призначити покарання в межах санкції статті.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , 26 листопада 2017 року, біля 18 год. 00 хв., маючи прямий умисел та корисливу мету, направлену на незаконне заволодіння чужим майном, увійшов на територію домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_14 , після чого шляхом виламування защіпки вхідних дверей в приміщенні будинку, який розташований на території вказаного домогосподарства, відчинив їх та незаконно проник у житло, де діючи повторно, в присутності ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , відкрито заволодів його мобільним телефоном марки LG Е-400 чорного кольору ІМЕі НОМЕР_1 вартістю 700 гривень, чим завдав останньому матеріальної шкоди.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч.3 ст. 186 КК України грабіж, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні І-ї інстанції вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, надав свої покази щодо скоєного, у вчиненому щиро розкаявся та активно спряв розкриттю злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, думку ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні відповідно до наведених в ній доводів, міркування прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 26 листопада 2017 року біля 18 год. 00 хв., він разом із своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , прийшли до будинку ОСОБА_14 , з тим, щоб ОСОБА_14 повернув борг в сумі 200 грн. ОСОБА_11 т.я. протягом тривалого часу не повертав йому борг. Про те, щоб

вчиняти відкрите викрадення чужого майна, ніякої домовленості між нами не було. Однак, була розмова про те, що вони візьмуть в нього телефон і повернуть його після того, як ОСОБА_14 поверне борг ОСОБА_11 . Мали намір саме в такі спосіб примусити потерпілого ОСОБА_14 виконати свої цивільні зобов`язання перед ОСОБА_11 .. Знаходячись вдома в ОСОБА_14 , та побачивши телефон, який впав з ліжка на підлогу, він його взяв у останнього та повідомив, що телефон повернуть тільки після того, які той поверне борг. Крім того, ОСОБА_14 самий йому сказав, забрав і тримати в себе цей телефон, оскільки він може його пропити. В подальшому до них прийшов сусід ОСОБА_13 і вони всі разом в будинку ОСОБА_14 розпивали спиртні напої. Однак, ОСОБА_14 через деякий час вийшов з будинку разом зі ОСОБА_13 який йшов за горілкою та викликав поліцію.

Свідки ОСОБА_15 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 в апеляційній інстанції дали покази ідентичні тим, які давали в суді першої інстанції, а свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили, що здійснюючи патрулювання отримали виклик про скоєний грабіж. Після прибуття на місце отримали аналогічну інформацію від потерпілого ОСОБА_14 , а в подальшому, перебуваючи в будинку потерпілого разом з ним та підсудним ОСОБА_8 не чули, щоб потерпілий вимагав у підсудного повернення свого телефону, чи мав хоч якісь претензії до останнього.

Отже, з огляду на вищевикладене та після вивчення письмових матеріалів кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, який ретельно дослідив матеріали справи і встановив обставини скоєння злочину, дав діям підсудного ОСОБА_8 неправильну юридичну оцінку, а відтак апеляція підсудного ОСОБА_8 підлягає до задоволення.

З урахуванням встановлених доказів та відповідно до ст.ст. 92, 94 КПК України, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_8 органом досудового слідства та суду за ст. 186 ч.3 КК кваліфіковані не вірно і їх слід кваліфікувати за ч.1ст. 355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим за відсутності ознак вимагання.

Така кваліфікація дій буде відповідати подіям, зокрема показам потерпілого ОСОБА_14 , який не заперечував наявності боргових зобов`язань перед ОСОБА_11 ..

Одночасно з цими діями, слід також кваліфікувати дії ОСОБА_8 і за ч.1 ст. 162 КК, оскільки він, незаконно проник до житла потерпілого в той час, як вхідні двері були закриті на защіпку, а він шляхом налягання на двірне полотно з застосуванням сили їх відчинив, при цьому пошкодивши «крючок».

Отже, вирішивши питання правильності кваліфікації дій підсудного ОСОБА_8 колегія суддів визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, ураховує сукупність всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

А відтак, при обранні ОСОБА_8 міри покарання враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, того що вони відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв досудовому слідству та суду своїми показами, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, а також відсутність тяжких наслідків для потерпілого, колегія суддів вказані обставини визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 66 КК України.

Разом з тим, колегією встановлена обставина, передбачена ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме те, що він вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 має бути призначено відповідно до вимог ст. 50 КК і за своїм видом та розміром бути достатнім для попередження вчинення в подальшому будь яких кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, ч.1 п.2 ст.408, 409 ч.1 п.4 ст. 409, 411, 413 ч.1 п.2, ст. 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст. 186 КК України - змінити.

Вважати ОСОБА_8 винним:
- за ст. 162 КК та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 грн., в дохід держави;

- за ст. 355 ч.1 КК та призначити покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів, остаточно ОСОБА_8 визначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і до відбуття призначити 6 місяців арешту.

Міру запобіжного заходу залишити утримання під вартою. Строк відбування покарання обраховувати з 03 квітня 2018 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3