АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8624/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/119/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

підозрюваної - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_8 та підозрюваної ОСОБА_7 про застосування щодо неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту і задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області підполковника поліції ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 та застосовано до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Чоп, Закарпатської області, угорки, громадянки України, освіта середня, заміжньої, депутатом не являється, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 13 липня 2018 року.

Як вбачається з клопотання та представлених в апеляційний суд матеріалів, СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000308 від 14 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 травня 2018 року близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_11 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме у кімнаті АДРЕСА_3 розпивали спиртні напої спільно із своєю знайомою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході спільного розпиття спиртних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , на побутовому ґрунті виник конфлікт, під час якого остання, маючи на меті спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ножем завдала ним один удар в область грудної клітки ОСОБА_11 , внаслідок чого умисно спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки з правої сторони, правобічний гемоторакс, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що має ознаки небезпеки для життя в момент заподіяння (п.п. 2.1.1 «а», 2.1.3 «й» Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

14 травня 2018 року ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

15 травня 2018 року слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від15 травня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, характеризуючі дані про особу підозрюваної, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, та прийшов до висновку, що встановлені обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: с.Сюрте, Ужгородський район, Закарпатська область.

Свої доводи мотивує тим, що слідчим суддею при постановленні ухвали зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, а тому, у відповідності до ст.409 КПК України, є підстави для скасування або зміни рішення.

Адвокат вказує про відсутність обґрунтованої підозри вчинення підозрюваною ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення та заперечує наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Також звертає увагу, що слідчий суддя безпідставно, в порушення вимог ст.183 КПК України, не визначив його підзахисній розмір застави та не навів мотивів такого рішення.

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду; захисника ОСОБА_8 та підозрювану ОСОБА_7 які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід підозрюваній на цілодобовий домашній арешт; думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді місцевого суду законною та обґрунтованою і просить її залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно ухвалив рішення про задоволення клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_7 .

При цьому, місцевий суд належним чином мотивував своє рішення, вказавши, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засідання доказами, а також зазначив про наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, колегія суддів враховуючи положення ч. 5 ст.9 КПК України, приймає до уваги до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких обставин, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які зібрані у визначеному кримінальним процесуальним законодавством України і які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити даний злочин.

Тому доводи захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про відсутність обґрунтованої підозри щодо його підзахисної є надуманими та безпідставними.

Враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором, у поданому до суду клопотанні, ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на те, що для запобігання зазначеним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, про що ставить питання апелянт, буде недостатнім, а також враховуючи вид покарання, що може бути застосовано до ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких вона підозрюється, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення відносно останньої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Також, слідчим суддею обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначено розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Це рішення слідчим суддею належним чином умотивоване і сумнівів у колегії суддів щодо його правильності не викликає, у зв`язку з чим доводи захисника ОСОБА_8 . Про порушення місцевим судом вимог ст.183 КПК України в частині визначення розміру застави, колегія суддів вважє безпідставними та необґрунтованими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при перевірці ухвали слідчого судді в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2018 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційних скаргах адвокат ОСОБА_8 , не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області підполковника поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2