АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1692/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , а саме на: - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; - садовий будинок, загальною площею 30,4 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із складовими частинами сарай Б, теплиця В, колодязь К, огорожа; - земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:1004, розташовану за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Іванівська селищна рада, СТ "Медик" (СТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") садове товариство; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; - 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 ; - 1/3 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 ; - 1/4 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 (населений пункт в клопотанні та ухвалі слідчого судді не вказано); - 12/100 частини будинку з прилягаючими надвірними побудовами, розташованими за адресою: АДРЕСА_9 ; - 11/100 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , яка рахується на праві власності за ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати цю ухвалу і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_7 зазначає, що розгляд клопотання про арешт майна був здійснений без повідомлення власника майна чи його представника, а про існування ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно він дізнався лише 02 березня 2018 року при спробі вчинення нотаріальних дій з належним йому на праві власності майном.

Стосовно ухвали слідчого судді, то власник майна ОСОБА_7 вважає її необґрунтованою. Зокрема, апелянт стверджує, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без повного й всебічного з`ясування всіх обставин справи, необхідних для прийняття рішення. Крім того, автор апеляції запевняє, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває з 27 липня 2017 року, а відомості про причетність його та його рідних чи близьких до скоєння злочину не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, причому, жодній вищезазначеній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину. Також власник майна ОСОБА_7 звертає увагу, що майно, на яке було накладено арешт, а саме на: - 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , було придбано відповідно до договору довічного утримання від 11 березня 2003 року; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , було придбано відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 2006 року.

Крім того, автор апеляції звертає увагу, що він не має жодного відношення до іншого майна, на яке було накладено арешт, а саме до: - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 ; - 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 ; - 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 ; - 12/100 частини будинку з прилягаючими надвірними побудовами, розташованими за адресою: АДРЕСА_9 ; - 11/100 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 .

Далі апелянт стверджує, що слідчим суддею не було враховано, що основна частина належного йому на праві власності майна знаходиться в Житомирській області, це майно придбано та зареєстровано у період з 11 березня 2003 року по 26 липня 2017 року, тобто, як зауважує ОСОБА_7 , задовго до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що власником майна ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києві від 03 серпня 2017 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006886, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2017 року заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Органи досудового розслідування зазначають, що до Голосіївського УП ГУ НП в місті Києві надійшла заява від громадянина ОСОБА_10 , 1969 року народження, в якій останній вказав, що 06 червня 2017 року приблизно о 10 годині за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені особи заволоділи грошовими коштами, документами на квартиру, паспортом громадянина України, військовим квитком, які йому належать. В подальшому невстановлені особи шляхом зловживання довірою громадянина ОСОБА_10 вивезли останнього до міста Житомира та під приводом купівлі-продажу квартири АДРЕСА_11 здійснили її перереєстрацію у приватного нотаріуса ОСОБА_11 , а саме перереєстрували дану квартиру з громадянина ОСОБА_10 на громадянина ОСОБА_7 .

Допитаний якості потерпілого громадянин ОСОБА_10 повідомив, що 06 червня 2017 року до його оселі за адресою: АДРЕСА_1 , завітав чоловік, який представився працівником поліції та шляхом зловживання довірою забрав грошові кошти, паспорт громадянина України, військовий квиток, документи на квартиру, які належать ОСОБА_10 . Далі невстановлені особи вивезли громадянина ОСОБА_10 до міста Житомира та під приводом заміни йому житла на інше житло надали для підпису папери, але які саме він не повідомив.

В подальшому невідомі особи привезли громадянина ОСОБА_10 до нотаріуса в місті Києві, де здійснили купівлю-продаж квартири АДРЕСА_11 та переоформлення її на громадянина ОСОБА_7 .

Органами досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_10 є інвалідом другої групи та перебуває на обліку в лікарні імені Павлова в місті Києві.

У зв`язку з тим, що вищезазначені обставини викликали сумніви в достовірності здійснення купівлі-продажу квартири АДРЕСА_11 між громадянином ОСОБА_10 та громадянином ОСОБА_7 , то органи досудового розслідування вважають, що громадянин ОСОБА_7 може бути причетний до інших незаконних заволодінь майном громадян.

02 серпня 2017 року (датоване 31 липня 2017 року) слідчий СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_9 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , а саме на: - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; - садовий будинок, загальною площею 30,4 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із складовими частинами сарай Б, теплиця В, колодязь К, огорожа; - земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:1004, розташовану за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Іванівська селищна рада, СТ "Медик" (СТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") садове товариство; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; - 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 ; - 1/3 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 ; - 1/4 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 (населений пункт в клопотанні не вказано); - 12/100 частини будинку з прилягаючими надвірними побудовами, розташованими за адресою: АДРЕСА_9 ; - 11/100 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , яка рахується на праві власності за ОСОБА_7 . Це клопотання мотивовано необхідністю уникнення відчуження майна особами, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, та уникнення настання інших наслідків, які можуть перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, а також з метою встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
03 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0006886, про накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , а саме на: - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; - садовий будинок, загальною площею 30,4 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із складовими частинами сарай Б, теплиця В, колодязь К, огорожа; - земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:1004, розташовану за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Іванівська селищна рада, СТ "Медик" (СТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") садове товариство; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; - 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 ; - 1/3 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 ; - 1/4 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 (населений пункт в клопотанні та ухвалі слідчого судді не вказано); - 12/100 частини будинку з прилягаючими надвірними побудовами, розташованими за адресою: АДРЕСА_9 ; - 11/100 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , яка рахується на праві власності за ОСОБА_7 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_8 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави вважати, що вищевказане майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, з огляду на те, що це майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, виходячи з того, що слідчий у своєму клопотанні в якості правової підстави для накладення арешту на майно послався на ч. ч. 2 4 ст. 170 КПК України в редакції, яка ще 11 грудня 2015 року втратила чинність відповідно до Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року, тобто в клопотанні слідчого не визначено ні мети, ні правової підстави накладення арешту на майно, які передбачені чинним законодавством, а слідчий суддя замість того, щоб повернути таке клопотання прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, безпідставно його розглянув і необґрунтовано та незаконно задовольнив.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що 28 лютого 2016 року ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 769-VІІІ від 10 листопада 2015 року теж втратила чинність і з цього числа діє ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року, в ч. 2 якої чітко визначено мету, з якою може бути накладено арешт на майно, а в ч. ч. 3 6 встановлено ту чи іншу правову підставу накладення арешту на майно в залежності від мети арешту майна.

З огляду на посилання автора апеляції, що він не має жодного відношення до такого майна, на яке було накладено арешт, а саме до: - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 ; - 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 ; - 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 ; - 12/100 частини будинку з прилягаючими надвірними побудовами, розташованими за адресою: АДРЕСА_9 ; - 11/100 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , колегія суддів приходить до висновку, що органами досудового розслідування, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, не з`ясовано, у чиїй власності це майно перебуває в дійсності, а слідчий суддя залишив такий факт поза увагою.

Отже, клопотання слідчого було розглянуте як таке, що не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому слідчий суддя, хоча і послався в оскаржуваній ухвалі на діючу редакцію ст. 170 КПК України, однак, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, мав повернути це клопотання прокурору для усунення недоліків, а не перебирати на себе функції сторони обвинувачення стосовно визначення мети і правової підстави накладення арешту на майно, що є порушенням ч. 6 ст. 22 КПК України, тобто проявом необ`єктивності і упередженості при вирішенні даного питання.

Більше того, клопотання слідчого викладено з чисельними граматичними помилками, а речення побудовані таким чином, що їх зміст викликає питання до автора клопотання на предмет знання мови, якою здійснюється кримінальне провадженні, як того вимагає ст. 29 КПК України. Зокрема, для прикладу приводяться три підряд абзаци, як вони викладені в клопотанні дослівно:

«У зв`язку з тим, з вищезазначеними обставинами викликали сумніви в достовірності здійсненні купівлі-продажу квартири АДРЕСА_11 між громадянином ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_7 .

У слідства є достатні підстави вважати, що громадянин ОСОБА_7 , може бути причетний до інших незаконних заволодінь майном громадян.

У органу досудового слідства виникла необхідність в накладенні арешту на все майно, яке зареєстроване на праві власності ОСОБА_7 …».

Це і є мотивування, яке привів слідчий для задоволення клопотання про арешт майна, а слідчий суддя з ним погодився і задовольнив таке клопотання, не вдаючись до з`ясування обставин не тільки існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а і взагалі чи мало місце вчинення кримінального правопорушення.

Звертає на себе увагу і той факт, що слідчий у клопотанні, зазначаючи, якими нормами він керується, не вказує ст. 170 КПК України, яка визначає мету, завдання та правові підстави арешту майна, а посилається в тому числі на ст. 236 КПК України, яка встановлює порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, що в даному випадку є нонсенсом, абсурдом. При цьому в клопотанні, крім іншого, він просить надати розпорядження про арешт майна, що взагалі КПК України не передбачено.

Що ж стосується посилання у клопотанні, що арешт на майно необхідно накласти у зв`язку із необхідністю уникнення відчуження майна особами, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, уникнення настання інших наслідків, які можуть перешкоджати провадженню, та з метою встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, то жодної такої мети арешту майна законом не визначено, а викладене формулювання саме по собі свідчить, що у кримінальному провадженні обставини кримінального правопорушення не встановлені, крім внесених відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та заяви громадянина ОСОБА_10 , який за викладеними у клопотанні даними є інвалідом другої групи та перебуває на обліку в лікарні імені Павлова в місті Києві.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту, необ`єктивність та формалізм судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скаргавласника майна ОСОБА_7 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесене до суду з грубими порушеннями вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , а саме на: - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; - садовий будинок, загальною площею 30,4 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із складовими частинами сарай Б, теплиця В, колодязь К, огорожа; - земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:1004, розташовану за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Іванівська селищна рада, СТ "Медик" (СТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") садове товариство; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; - 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 ; - 1/3 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 ; - 1/4 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 ; - 12/100 частини будинку з прилягаючими надвірними побудовами, розташованими за адресою: АДРЕСА_9 ; - 11/100 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , яка рахується на праві власності за ОСОБА_7 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 , а саме на: - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; - садовий будинок, загальною площею 30,4 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із складовими частинами сарай Б, теплиця В, колодязь К, огорожа; - земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:1004, розташовану за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Іванівська селищна рада, СТ "Медик" (СТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") садове товариство; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; - 1/2 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ; - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 ; - 1/3 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_7 ; - 1/4 частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 ; - 12/100 частини будинку з прилягаючими надвірними побудовами, розташованими за адресою: АДРЕСА_9 ; - 11/100 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , яка рахується на праві власності за ОСОБА_7 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4