Провадження № 1-кс/344/5280/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури Івано-Франківської області юристом 1 класу ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0002945, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликалася на те, що 06.08.2018, близько 00 год. 50 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі предмет схожий на ніж, прийшов на АДРЕСА_1 , де неподалік приміщення залізно-дорожнього вокзалу перебував потерпілий ОСОБА_6 , в ході словесного конфлікту ОСОБА_5 умисно наніс ним удар ОСОБА_6 у життєво важливу ділянку тіла.

06 серпня 2018 року, в ході проведення огляду місця події ОСОБА_5 , було добровільно видано предмет схожий на ніж, який визнано речовим доказом.

В подальшому, цього ж дня ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Під час затримання було проведено обшук останнього та вилучено одяг в якому він був одягнений на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме синю синтетичну спортивну кофту та джинсові штани темно-сірого кольору.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на предмет схожий на ніж, одяг підозрюваного ОСОБА_5 , а саме синю синтетичну спортивну кофту та джинсові штани темно-сірого кольору, метою якого є збереження речових доказів та проведення експертиз.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Підставою накладення арешту на вказане майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Слідчим у клопотанні зазначається, що з предметом схожим на ніж, одягом підозрюваного ОСОБА_5 , а саме синьою синтетичною спортивною кофтою та джинсовими штанами темно-сірого кольору, виникла потреба в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, з метою запобігання ризикам, які можуть виникнути під час зберігання майна із слідами кримінального правопорушення та негативно вплинути на повноту досудового розслідування.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив таке задоволити.

Підозрюваний не заперечив проти задоволення клопотання.

Заслухавши слідчого, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на предмет схожий на ніж, одяг підозрюваного ОСОБА_5 , а саме синю синтетичну спортивну кофту та джинсові штани темно-сірого кольору, які вилучені під час огляду місця події 06.08.2018 та затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1