АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/116/18 Справа № 202/7527/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №000435 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Жданівка Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі 22 100 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 306,90 грн., 1228,80 грн. за проведення судово-криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв.
Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що на обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до посадової інструкції старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС України в Дніпропетровській області було покладено такі спеціальні обов`язки як: отримання та опрацювання запитів інших органів ДФС; взаємодія оперативних підрозділів для встановлення місцезнаходження платника податків, у діях якого вбачаються ознаки злочину, з іншими структурними підрозділами ДПІ; здійснення заходів з оперативного відпрацювання криміногенних об`єктів, відносно яких надходить оперативна інформація про ухилення від сплати податків, насамперед - розшуку та наказу №110 від 05 вересня 2014 року.

Наприкінці травня 2015 року з Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС України в Дніпропетровській області до відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС України в Дніпропетровській області повторно надійшла службова записка №1053/04-64-15-01-015 від 22 травня 2015 року та запит №1023/15-1 від 22 травня 2015 року з додатками на відпрацювання ризикового платника податків ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ", виконавцем яких визначено обвинуваченого ОСОБА_8

27 травня 2015 року близько 10 години, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету №4 приміщення Лівобережної ОДПІ за адресою: м. Дніпро, вул.С.Ковалевської, 4, обвинувачений ОСОБА_8 достовірно знаючи, що ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ" є фактично працюючим підприємством та не задіяне у злочинних схемах із незаконного відшкодування ПДФ, продемонстрував ОСОБА_9 службову записку та запит Лівобережної ОДПІ на відпрацювання ризикового платника податків ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ" з метою встановлення місцезнаходження підприємства та повідомив останнього, що ним здійснено вихід на вул.Океанську, 2 у м. Дніпрі та встановлено відсутність підприємства за юридичною адресою, у зв`язку із чим ним було складено та направлено до податкової інспекції довідку про не встановлення місцезнаходження ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ", що призведе до зміни стану платника податків та анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 що за не відпрацювання ризикового платника податків ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ" та складання довідки про підтвердження його місцезнаходження, останній повинен передати йому 5 000 гривень.

В апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.284 та ст.417 КПК України.

На його думку, вирок суду ухвалений передчасно, без належного та детального дослідження всіх доказів у справі, а висновки суду не ґрунтуються на жодних доказах та не відповідають фактичним кримінального провадження.

Вважає що дії його підзахисного з самого початку кримінального провадження і до зміни обвинувачення в суді кваліфікувалися за ч.3 ст.368 КК України. Його підзахисний обвинувачувався у одержанні неправомірної вигоди у розмірі 5000 грн. З вказаної суми грошових коштів було вилучено лише 600 грн.(три купюри номіналом по 200 грн. кожна, ЗГ 5213202, ВА 1055011, ЗВ 5781497) під час проведення огляду житлової квартири АДРЕСА_3 .

Із загальної суми у розмірі 5000 грн., які начебто були передані у якості неправомірної вигоди підзахисному, на його думку, за сумнівних обставин було вилучено лише 600 грн.

У резолютивній частині вироку суду першої інстанції вирішена доля вказаних купюр 3 купюри номіналом по 200 грн. кожна, які начебто становили предмет неправомірної вигоди, а саме - суд першої інстанцій визнав їх речовими доказами та залишив зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вважає такі дії суду незаконними, що не мають жодного логічного пояснення.

На його думку суд послався на недопустимі докази.

Вважає, що суд у вироку не визначив питання допустимості чи недопустимості доказів, отриманих в результаті проведення негласних слідчих дій. Так, на листі 4 вироку суду зазначаються письмові докази винуватості обвинуваченого. Але відсутні посилання на протоколи, які були складені за результатами негласних слідчих дій.

З огляду на вищевикладене, на його думку, стає не зрозумілим на підставі яких доказів взагалі суд першої інстанції дійшов переконливого та беззаперечного висновку про винуватість обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Вважає, що суд першої інстанції побудував свій вирок виключно на показах однієї особи -свідка ОСОБА_9 , не проаналізувавши його покази, його особистість, не звернувши увагу на їх непослідовність та плутанину.

На його думку, суд першої інстанції не дійшов переконливого висновку перед ухваленням вироку про те, кому і головне, навіщо, повинен був передати гроші обвинувачений. Навіщо свідку ОСОБА_9 було про щось прохати обвинуваченого, який не жив у Дніпропетровській області, є переселенцем, не мав усталених зв`язків серед інших співробітників податкової міліції та податкової інспекції в Дніпропетровській області. Натомість, сам свідок ОСОБА_9 є мешканцем м.Дніпро, працював раніше в різних підрозділах податкової міліції в м.Дніпрі, у тому числі й в обласному підрозділі.

Також суд першої інстанції, на його думку, не дослідив жодним чином питання кому саме, у разі отримання грошових коштів, їх планував передати обвинувачений і чи взагалі планував він їх комусь передавати і когось за щось просити, та доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений прийняв якісь пропозиції чи обіцянки надання неправомірної вигоди від свідка ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який прохав залишити без задоволення апеляційну скаргу адвоката, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який прохав задовольнити апеляційну скаргу перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, зокрема, ухвалюватися судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно дост.94 цього Кодексу та з наведенням належних і достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції вказаним вимогам закону, відповідають належним чином.

Висновки суду про доведеність вини є належно обґрунтованими вмотивованими та законними.

Доводи адвоката про недоведеність вини ОСОБА_8 , про неправильність висновків суду про спростовані:
- послідовними поясненнями свідка ОСОБА_9 , який є директором ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ", про те, що у двадцятих числах березня 2015 року йому, як директору, зателефонували з Лівобережної ОДПІ та повідомили про необхідність надати документи щодо ведення фінансової діяльності підприємства ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ", на що він попросив направити листа на юридичну адресу підприємства, а саме вул. Океанська 2 у м. Дніпро. Приблизно через 3-4 дні йому зателефонував ОСОБА_8 який представився співробітником Лівобережної ОДПІ та повідомив, що підприємство ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ" не знаходиться за юридичною адресою та попросив особисто приїхати. На це він повідомив останньому що підприємство знаходиться за вказаною адресою, в підтвердження чого він може пред`явити договір оренди та виписку з державного реєстру. У зв`язку з чим, приїхав до Лівобережної ОДПІ до ОСОБА_8 де останній показав запит та повідомив про необхідність сплати йому 5000 гривень, для складання позитивного висновку щодо встановлення знаходження підприємства за юридичною адресою, нагадавши про можливі негативні наслідки. Вказані 5000гривень він і передав потім ОСОБА_8 звернувшись перед цим до правоохоронних органів.
- поясненнями свідка ОСОБА_10 , встановлено що він є працівником Ліворебежної ОДПІ та йому відомо, що ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ" потрапило до списку підприємств які працюють з податковими ямами, тобто ухиляються від сплати ПДВ. За даним списком було завдання зібрати аналітичну інформацію, скласти схему праці підприємства і його контрагентів та вказана інформація передавалась до відділення податкової поліції. Запит щодо відпрацювання підприємства ТОВ "АГРО ЗЕЛЕНКОМ" здійснювався на підставі наказу №110.
Аналогічні пояснення надали свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..
Виннуватість обвинуваченого також встановлено письмовими доказами, належно дослідженими в суді:
- протоколом обшуку від 03 липня 2015 року згідно якого у кабінеті №4 на 5-му поверсі Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська, який є робочим місцем обвинуваченого ОСОБА_8 , виявлено довідку про місцезнаходження платника податків ТОВ "Агро Зеленком", відповідно до якої підтверджено місцезнаходження платника податків ОСОБА_9 та службові записки щодо відпрацювання платника податку ТОВ "Агро Зеленком " (Том 2, а.п. 49-54); запитом № 457/15-1 від 04.03.2015 року; довідкою про встановлення місцезнаходження (місце проживання) платника податків (в рамках відпрацювання наказу ДФС України від 05.09.14 №110/ДСК) відповідно до якої місцезнаходження ТОВ "Агро Зеленком" встановлено за адресою вул. Курсантська 7 у м. Дніпро (Том 2, а.п. 58);
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08 вересня 2015 року встановлено, як свідок ОСОБА_9 вказував на місця зустрічей з обвинуваченим ОСОБА_8 та обставини за яких останній показував запити Лівобережної ОДПІ про встановлення місцезнаходження його підприємства ТОВ "Агро Зеленком" , та вимагав у нього кошти (Том 2 а.п. 159-163);
Згідно з роздруківки розмов видно, що ОСОБА_8 отримав від ГригоренкаМ.Ю. 5000 гривень.
Отже вказаними доказами повністю доведено вину ОСОБА_8 ..
Районний суд докази перевірив на їх достовірність та достатність.
Як видно з журналу судового засідання та технічного запису судового розгляду було належним чином проведено судовий розгляд, ретельно перевірено всі доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , які є аналогічними в апеляційній скарзі.
Отже доводи адвоката про неповноту судового розгляду, про неправильність висновків суду, є безпідставними.
Також не підлягають здоволенню і доводи адвоката про суттєві порушення вимог КПК України під час досудового слідства, але районним судом в ході перевірки матеріалів справи, суттєвих порушень КПК не виявлено.
Колегія суддів перевірила і обгрунтованість призначеного обвинуваченому покарання.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні виду та розміру покарання, суд першої інстанції як видно з вироку врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який з колишнього місця роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Суд призначив обвинуваченому покарання у вигляді штрафу у дохід держави, яке за своїм видом є справедливим, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Суттєвих порушень, які б слугували для скасування чи зміни вироку, колегією суддів ,- не встановлено.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а вирок не підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року залишити без задоволення.Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року,ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: