УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.01.2016 скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.12.2015 та накладено арешт на грошові кошти, печатки, банківські картки, що належать ОСОБА_4 , які вилучені 16.12.2015 в ході проведення обшуку в житловому приміщені за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування доводів заявник зазначає, що СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000055, в межах якого постановою прокурора Прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 26.06.2016 було виділено з матеріалів вказаного кримінального провадження кримінальні провадження №0000071, №0000070, №0000069 в матеріалах якого знаходиться спірне майно та у якому ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу, також у слідчих відсутні докази, що спірне майно є предметом кримінального правопорушення, набуте протиправним шляхом або отримані в наслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на зазначене, заявник просив скасувати накладений арешт, оскільки у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився,, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, на адресу суду надійшов лист слідчого Р. Носадчого про неможливість прибути в судове засідання. Разом з тим повідомив, що станом на 17.10.2018 ОСОБА_4 не вручено повідомлення про підозру.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання та матеріали, що слугували підставою для накладення арешту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.01.2016 скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.12.2015 про відмову у задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 в межах кримінального провадження №0000055 та накладено арешт на майно, а саме: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 2 штуки з номерами KL9101682A, KL59101680A; купюра номіналом 50 доларів США в кількості 1 штука з номером ІВ88536176С; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука з номером ID88536176C; грошові кошти на загальну суму 314 180 грн.; банківські картки ПриватБанку № НОМЕР_1 , Банк Фінансова ініціатива № НОМЕР_2 , печатки ТОВ «Кіберсистема», «український завод «Пласткомплект», «карго Логістіка», «Вега-Сервіс», «Асоціація незалежних експертів України», Поділ-Фортуна», «Нікабуд-2015», «Юнісеф Компані», «Український завод «оборудтехторгкомплект», «Фронтекс», Спецсервіс-комплект», «ПОНІ», «Балтгаз Україна», яке було вилучено 16.12.2015 в ході проведення обшуку в житловому приміщені за адресою: АДРЕСА_1 .
Підставою для накладення арешту послугувало те, що спірне майно набуто в результаті вчинення кримінального порушення і є доходом від нього, також те, що наявні ризики, визначені абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено з метою збереження речових доказів відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, оскільки наявні ризики приховування , пошкодження, знищення, перетворення, відчуження спірного майна.
При цьому, чинним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Положеннями ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При розгляді клопотання по суті встановлено нові обставини, які спростовують твердження слідчого, що спірні грошові кошти та банківські картки є предметом кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2015 р. №0000055 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України відносно TOB «А-Альтум». Згідно витягу з ЄРДР встановлено, що службові особи TOB «А-Альтум» та інші пов`язані з ними особи, здійснили, в порушення п.198 ст.198 Податкового Кодексу України, безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість за період грудень 2014р. - квітень 2015р., в результаті чого занижена сума ПДВ на суму 3476189,24грн. та впровадили в реальність схему мінімізації податкових зобов`язань підприємствам реального сектору економіки, шляхом проведення безтоварних операцій з підконтрольними підприємствами.

Разом з тим, ОСОБА_4 не являється ні службовою особою ТОВ «А-Альтум», ні співробітником товариства та жодним чином не пов`язана з даним підприємством.

Крім того, до суду надійшов лист старшого слідчого СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_7 , з якого вбачається, що станом на 17.10.2018 ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000069.

Отже, доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на законі та у сукупності спростовують твердження слідчого, що спірне майно, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, як речового доказу, а тому воно не є доказом та предметом кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні.
Слідчий в судове засідання не з`явився, будь яких доказів на підтвердження обґрунтування таких тверджень слідчим не надано, як і не надано доказів причетності ОСОБА_4 до вказаного кримінального провадження.

Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.

При вирішенні питання про скасування арешту майна також необхідно враховувати співмірність між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, з метою уникнення більш складних наслідків.
Положеннями ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, підсумовуючи, слідчий суддя вважає не співмірним застосування накладеного арешту та приходить до висновку, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, в частині арешту спірних грошових коштів та банківських карток, знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна, оскільки арешт майна у кримінальному провадженні №0000055 накладений 27.01.2016, що давало змогу органам досудового розслідування впродовж тривалого часу надати докази того, що спірне майно є предметом кримінального правопорушення.

Що стосується вимоги заявника, скасувати арешт накладений на вилучені печатки ТОВ «Кіберсистема», «український завод «Пласткомплект», «карго Логістіка», «Вега-Сервіс», «Асоціація незалежних експертів України», Поділ-Фортуна», «Нікабуд-2015», «Юнісеф Компані», «Український завод «оборудтехторгкомплект», «Фронтекс», Спецсервіс-комплект», «ПОНІ», «Балтгаз Україна», слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні цієї частини скарги, оскільки даних, що вказане майно належить ОСОБА_4 не наведено, так само не надано доказів на підтвердження такої правової позиції

Зважаючи на викладене клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.01.2016 у кримінальному провадженні №0000055 від 17.03.2015 на майно, а саме: купюри номіналом 100 доларів США в кількості 2 штуки з номерами KL9101682A, KL59101680A; купюра номіналом 50 доларів США в кількості 1 штука з номером ІВ88536176С; купюра номіналом 20 доларів США в кількості 1 штука з номером ID88536176C; грошові кошти на загальну суму 314 180 грн.; банківські картки ПриватБанку № НОМЕР_1 , Банк Фінансова ініціатива № НОМЕР_2 .

В задоволенні іншої части клопотання відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 29.10. 2018.

Слідчий суддя