У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2018 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , за участю підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0007054 від 25 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київа, громадянина України, не одруженого, працюючого неофіційно монтажником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0007054 від 25 липня 2018 року, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Мотивуючи клопотання слідчий посилається на те, що в ході досудового розслідування, було встановлено, що 25.07.2018 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи намір на повторне скоєння навмисного злочину, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, увійшов до продовольчого магазину «Фуршет», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Райдужна, 15.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов у відділ, де знаходилась кава, взяв пачку розчинної кави «Монарх Якобс», вагою 400 грам закупівельною вартістю 223 гривні 73 копійки, яку поклав у куртку яку тримав на руці. Після чого, ОСОБА_5 направився до виходу із магазину пройшовши касову зону, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення намагався зникнути, але був помічений працівниками охорони супермаркету «Фуршет» та в подальшому затриманий, в результаті чого своїми злочинними діями завдав майнову шкоду ДП «Рітейл ЦЕНТР», на суму 233 гривні 73 копійки.
За даним фактом було розпочато кримінальне провадження №0007054 від 25 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, про що внесено відповідні дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
25.07.2018 року ОСОБА_5 , був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
26.06.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 прокурор в судовому засіданні посилається на існування ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки до підозрюваного ОСОБА_5 19.07.2018 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 19.09.2018 року та ОСОБА_5 вчинив інше кримінальне правопорушення знаходячись під цілодобовим домашнім арештом. Крім того, в обґрунтування клопотання, прокурор посилається на наявність обставин, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, посилаючись на: дані протоколу огляду місця події від 25.07.2018 року; дані постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 26.07.2018 року; дані протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 25.07.2018 року; дані довідки про вартість вкраденого товару 25.07.2018 року в магазині «Фуршет»; дані протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.07.2018 року, інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності. А тому, за результатами розгляду клопотання слідчого, просив задовольнити вказане клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти вказаним ризикам.
Захисник ОСОБА_3 , заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри, оскільки при зазначенні вартості кави, що зазначена у довідці про вартість вкраденого товару 25.07.2018 року в магазині «Фуршет» по вулиці Райдужній, 15, зазначена вартість 233 гривні 73 копійки, однак не зазначено чи це сума з ПДВ чи ні, оскільки з вирахуванням ПДВ, вартість викраденого майна може скласти розмір який не буде достатній для кримінальної відповідальності. Крім того, адвокат послався на відсутність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, просив врахувати, що підозрюваний раніше не судимий, працював не офіційно, наміру ухилятись від слідства та суду не має, підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши вищенаведені пояснення прокурора, який підтримав клопотання з мотивів викладених у клопотанні та вказав відповідні доводи в судовому засіданні, вислухавши вищенаведені пояснення захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно з положеннями ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ст.177ч.1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Поряд з цим, положеннями ч.2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою Цієї статті.
Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження за клопотанням прокурора.
Крім того, вимогами ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий мотивує клопотання, свідчать про наявність обставин, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, що підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні та містяться в долучених до клопотання документах, зокрема: дані протоколу огляду місця події від 25.07.2018 року; дані постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 26.07.2018 року; дані протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 25.07.2018 року; дані довідки про вартість вкраденого товару 25.07.2018 року в магазині «Фуршет»; дані протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.07.2018 року, інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.
Відповідно до практики Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, 8eгieз А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, що виправдати подальше розслідування або звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Будь-яка особа стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального правопорушення.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені в клопотання слідчого дані, з урахуванням долучених до клопотання доказів, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності підозрюваного ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.29 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно положень рішення Конституційного суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017 вбачається, що Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).
Крім того, підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кодексі.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи домашній арешт та тримання під вартою (статті 131, 176, 181, 183).
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання 19.07.2018 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
А тому, на підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України, на які у своєму клопотанні посилається слідчий, та які підтримані в судовому засіданні прокурором відсутні, так як підозрюваному ОСОБА_5 вже обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні, який за своїм змістом фактично цілодобово зобов`язує перебувати підозрюваного за своїм місцем проживання та застосований для запобігання тих самих ризиків, на які посилається прокурор у кримінальному провадженні, а тому застосування, щодо підозрюваного ОСОБА_5 схожого за видом запобіжного заходу, буде порушенням його прав.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0007054 від 25 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України щодо підозрюваного ОСОБА_5
Звільнити з-під варти підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 14 годин 00 хвилин 01 серпня 2018 року.

Слідчий суддя: