Справа № 712/9544/18
Провадження № 1-кс/712/4482/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси внесене у кримінальному провадженні № 0000093 від 02.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 387 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Управління СБ України в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 за фактом розголошення даних досудового розслідування працівниками правоохоронних органів, тобто за ч. 2 ст. 387 КК України.

Встановлено, що СУ ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003788 від 24.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 147, п.3 ч.2 ст. 115 КК України.

У ході проведення 24.05.2018 огляду місця події у вказаному кримінальному провадженні було вилучено у тому числі мобільний телефон «Iphone X», який належав потерпілому ОСОБА_5 .

За результатами опрацювання інформації, отриманої під час огляду вказаного телефону, встановлено факти розголошення даних досудового розслідування, яке проводилось СУ ГУ НП в Черкаській області у кримінальному провадженні № 0000061 від 15.03.2018 за ч. 3 ст. 191 КК України.

Так, слідчий СУ НП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_6 , яка проводила досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, сфотографувала за допомогою мобільного телефону, наявний в його матеріалах рапорт оперуповноваженого ВБКОЗ УСБУ в Черкаській області лейтенанта ОСОБА_7 № 14/245 нт від 03.03.2018 і направила 19.03.2018 з свого телефону з абонентськими №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 текстове повідомлення з долученням вказаного фотознімку прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , який не являвся процесуальним керівником у цьому кримінальному провадженні.

Отримавши вказане повідомлення, прокурор, у той же день, за допомогою свого мобільного телефону з абонентським № НОМЕР_3 перенаправив фотознімок частини рапорту ОСОБА_5 на номер НОМЕР_4 з текстовим повідомленням.

Вище описані дії слідчого і прокурора призвели до розголошення даних досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000061 від 15.03.2018 за ч. 3 ст. 191 КК України.

5.06.2018 під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді приміщення службового кабінету прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 (м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286) у нього було вилучено ноутбук «Lenovoideapad 110-15IBR», модель «80Т7», сер. № PF9XB6730016та мобільний телефон «Iphone 7», моделі А1778 з сім-карткою № НОМЕР_5 , які згідно постанов від 5.06.2018 і 3.08.2018,на підставі ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами.

В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити.
ОСОБА_4 клопотання визнав частково та просив відмовити в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 7», моделі А1778, оскільки вказаний телефон тривалий час перебуває у органів досудового розслідування, які мали достатньо часу для проведення необхідних експертиз та поверення вказаного майна власнику. Щодо накладення арешту на ноутбук, покладався на розсуд суду, так як не є власником цього майна.
Дослідивши матеріали справи слідчий суддя вважає наступне.

Згідно з ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Статтею 173 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В судовому засіданні встановлено, що постановою прокуратури Черкасьокї області від 05.06.2018 ноутбук «Lenovo ideapad 110-15IBR», модель «80Т7», сер. № PF9XB6730016 та мобільний телефон «Iphone 7», моделі А1778 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000093 від 02.06.2018 та постановою від 03.08.2018 визначено місце їх зберігання.
В даному випадку слідчим не наведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу щодо арешту майна і в ході розгляду справи не здобуто переконливих доказів, що існує можливость його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки воно вилучене та зберігається у кімнтаі для зберігання речових доказів УСБУ в Черкаській області, а тому відповідно до вимог ст.ст.170-173 КПК України клопотання не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В клопотанні заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Черкаській області підполковник юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1