справа №176/1890/18
провадження №1-в/176/349/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника адміністрації Жовтоводської ВК № 26 за довіреністю ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке надійшло від засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого, засудженого: 22.06.2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 259, ст. 71 КК України до позбавлення волі 5 років 4 місяці, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, яке призначене вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.09.2016 року за ст. 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі та яке призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2017 року за ст. 259 ч. 1 ст. 71 КК України у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення остаточно визначено до відбування покарання за цими вироками у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення період з 23.02.2016 року по 24.10.2016 року та з 18.11.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.09.2017 року 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 24.09.2016 року по 23.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2017 року внесено зміни у вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2017 року в частині зарахування в строк відбуття покарання строку тримання засудженого ОСОБА_5 під вартою за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року, зазначено, що строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 слід відраховувати з 18 листопада 2016 року, зараховано в строк відбуття покарання строк тримання під вартою період з 23.02.2016 року по 17.11.2016 року який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений 22.06.2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 259, ст. 71 КК України до позбавлення волі 5 років 4 місяці, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, яке призначене вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.09.2016 року за ст. 190 ч. 2, 70 ч. 4 КК України у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі та яке призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2017 року за ст.. 259 ч. 1 ст. 71 КК України у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення остаточно визначено до відбування покарання за цими вироками у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 18.11.2016 року, кінець строку відбування покарання з врахуванням попереднього ув`язнення протягом перебування в СІЗО є 26.04.2020 року.
Засуджений ОСОБА_5 в своєму клопотанні просить про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
До початку судового розгляду від засудженого ОСОБА_5 надійшла письмова заява згідно якої клопотання підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі.
Адвокат ОСОБА_6 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.
У відповідності до положень ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Заслухав представника адміністрації Жовтоводської ВК №26, який просив задовольнити клопотання посилаючись на те, що засуджений в Жовтоводській ВК № 26 стягнень не мав та має 2 заохочення, а тому своєю поведінкою довів, що він виправився, думку прокурора, який вважав недостатніми підстави, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_5 знаходиться з 23.02.2016 року, з цього часу утримувався в Дніпропетровському СІ, характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 9 стягнень, до праці не залучався.

З 16.08.2017 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

З цього часу відбування покарання характеризується лише посередньо, а не задовільно чи добре, стягнень немає. Має 2 заохочення.

Згідно передуючої характеристики, що мається в особовій справі (ч. 2 т. 1 ос. спр. арк. 124 ) засуджений ОСОБА_5 за весь час перебування в установі як особистість характеризувався переважно посередньо, на виробництві установи працевлаштований не був, ініціативи щодо можливого працевлаштування не висловлював, підтримує дружні відносини із засудженими, які характеризуються посередньо. Згідно останньої характеристики від 04.07.2018 року також продовжує характеризуватися посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, (ч. 2 т.1 ос. спр. арк. 130 ).

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 першу половину строку відбування покарання вперто не бажав ставати на шлях виправлення, що підтверджується неодноразовим накладенням стягнень у вигляді оголошення доган та поміщення до карцеру за різноманітні порушення, зокрема за порушення локалізації, міжкамерний зв`язок, порушення режиму утримання, зберігання заборонених речей, нетактовної поведінки до представників адміністрації установи, нецензурної лайки.

Суд враховує, що за останню меншу половину строку відбування покарання у засудженого відбулися позитивні прояви в поведінці, вони заслуговують на увагу. Але беручи до уваги та співставляючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише останній менш тривалий період відбування покарання, не можливо встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого, яка підтверджує, що він докорінно змінився.

Суд оцінюює у сукупності наявність 9 стягнень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, які серед них накладались через декілька днів, після накладення чергового стягнення, за час відбування заохочувався лише два рази та тільки останній незначний період відбування покарання, що в сукупності не доводить сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказує та не підтверджує обставини, що ОСОБА_5 після неодноразового накладання стягнень змінився і став на шлях виправлення , а тим більше на цей час виправився.

Таким чином, суд враховує та приходить до висновку, що наявність лише двох заохочень за останній менший період відбування покарання, при наявності 9 стягнень, його переважне посереднє відношення до праці, який згідно довідки є працездатним, посилань на стан його здоров`я щодо працевлаштування на виробництві установи не було, не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 як такому який став на шлях виправлення, так як фактично за весь період відбування покарання мав наявні систематичні стягнення, що свідчить про його не бажання ставати на шлях виправлення.
Крім того, за цей час розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 09.11.2017 року відмовлено як такому який не стає на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст. 82 КК України 09.11.2017 року відмовлено як такому який не став на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст.. 81 КК України 04.07.2018 року відмовлено, як такому який не довів своє виправлення.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який протягом часу відбування покарання має 9 стягнень та лише два заохочення, які були застосовані за останній незначний строк відбування покарання, а також те, що останній відбуває покарання за тяжкий злочин проти громадської безпеки, в той час умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд не приходить до висновку про однозначну поведінку засудженого, яка б свідчила про його виправлення та вважає, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від покарання є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя :