В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006700 від 13 липня 2018 року, яке об`єднано з кримінальним провадженням, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006703 від 13 липня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з загальною середньою освітою, непрацюючої, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 13 травня 2013 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76, 79 КК України, з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.04.2014 року іспитовий строк скасовано. Відповідно до Довідки про звільнення від 31 липня 2017 року №07448, звільнилась з Уманської ВК №129 умовно достроково 3 місяці 12 днів.

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 13 липня 2018 року приблизно об 16 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м.Київ, вул. Харківське Шоссе, 2-Б помітила на шиї раніше незнайомої ОСОБА_6 золотий ланцюжок.

В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_6 та діючи умисно, з корисливих мотивів правою рукою схопила за золотий ланцюжок 585 проби, вагою 2 грами, вартістю 2000 грн, на якому висіли золотий хрестик 585 проби, вагою 1 грам, вартістю 1000 грн та срібна ладанка вкрита позолотою у вигляді ікони Божої матері 925 проби, вагою 1 грам який висів на шиї ОСОБА_6 та намагалась його зірвати.

Однак, ОСОБА_5 не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки потерпіла ОСОБА_6 також схопилася руками за ланцюжок та почала голосно кричати. Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втекла.

Крім того, 13 липня 2018 року, приблизно об 18 годині ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 помітила на шиї у раніше незнайомої ОСОБА_7 золотий ланцюжок, та у неї виник злочинний умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання зазначений золотий ланцюжок.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_7 та діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрала, шляхом ривка без застосування насильства, з шиї ОСОБА_7 , належний їй золотий ланцюжок 585 проби, довжиною 40 см, вагою 1, 95 грами, вартістю 2300 грн, на якому висів золотий кулон 585 проби, вагою 1, 95 грами, вартістю 2300 грн.

Після чого ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 4600 грн.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винуватою себе визнала повністю та показала суду, що через скрутну життєву ситуацію, вона 13 липня 2018 року побачивши раніше незнайому дівчину намагалась зірвати із її шиї золотий ланцюжок із хрестиком, проте вона перехопила її руку та почала кричати, тому зірвати вказаний ланцюжок їй не вдалось.

Через деякий час, проходячи по бульвару ОСОБА_8 вона помітила іншу дівчину із золотим ланцюжком, підійшла до неї та зірвала. Ланцюжок був із золотим кулоном.

В скоєному щиро розкаюється, моральну шкоду потерпілій ОСОБА_7 почала відшкодовувати, тому просила призначити їй покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством та адвокатом матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, а також тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_5 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованих їй злочинів знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, вчинила незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_6 ;

Також суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_7 .

Обираючи обвинуваченій міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими; фактичні обставини справи та характер злочинних дій, відношення обвинуваченої до скоєного, яка вину визнала у повному обсязі. Відповідно до письмової заяви потерпілої ОСОБА_7 почала відшкодовувати їй моральну шкоду; відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_6 їй шкоди не завдано.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 яка на момент розгляду справи в суді є вагітною, заміжньою, негативних характеристик немає, на спеціальних обліках не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судима.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить рецидив злочинів (судимість за ст.309 КК України).
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою так і іншими особами є призначення покарання у виді позбавлення волі.
Беручи до уваги вказані обставини при остаточному визначенні покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Положенням ч. 1 ст. 79 КК України визначено, що в разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі й особливо тяжкі злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання зі встановленням іспитового строку в межах строку, на який згідно із законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 має сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також відповідно до довідки №652/47 від 29.08.2018 року перебуває на обліку по вагітності, а томуприходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без реального позбавлення волі, проте в умовах здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого в період строку звільнення від покарання, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України та саме таке покарання відповідатиме засадам справедливості.
Згідно вимог ст. 96-1; 96-2 КК України суд не застосовує до ОСОБА_5 спеціальну конфіскацію, оскільки майно, що було предметом злочину слід повернути власнику.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Під час розгляду справи в суді до обвинуваченої в порядку ст.331 КПК України запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого чч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.79, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом 3-х (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази:
-золотий ланцюжок із хрестиком та срібною ладанкою, що переданий потерпілій ОСОБА_6 - залишити у її володінні;
-золотий ланцюжок та золотий кулон, що переданий потерпілій ОСОБА_7 залишити у її володінні.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Суддя: