Справа № 383/188/18
Номер провадження 1-кп/383/70/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерплої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000619 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Водяно-Михайлівка, Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , фізична особа підприємець, освіта середня, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, при слідуючих обставинах.

10 листопада 2017 року близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_4 керуючи легковим автомобілем «Ореl Аstra 0ТGF69» реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий належить йому на праві приватної власності, рухаючись вулицею Миколаївська в напрямку від перехрестя з вулицею Шляхівська, в північному напрямку до магазину «Ковалівський», що розташований по вул. Миколаївська в м. Бобринець, проявив особисту необережність та безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, не стежив за дорожньою обстановкою, будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху на перехресті вулиць Миколаївська-Шумілова, нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, не вибрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно ним керувати, не впевнився у віпсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, чим допустив грубе порушення вимог п.п. 1.5, 2.3. «б» і «д» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху).
У свою чергу, ОСОБА_4 , не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу, щоб у разі появи в зоні дії пішохідного переходу пішоходів, мати можливість зупинитися на проїзній частині, проявивши особисту неуважність і безпечність продовжив рух, та під час проїзду пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_5 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу зліва-направо, по ходу руху його автомобіля. Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_4 , а саме його неуважність до дорожньої обстановки та не застосування заходів по зменшенню швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, призвели до наїзду на пішохода ОСОБА_5 , чим водій ОСОБА_4 допустив грубе порушення вимог п.п. 18.1 та 1.10 «дати дорогу» Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п. 1.10 «дати дорогу» - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість).
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: лінійного перелому потиличної кіски по середній лінії, забою головного мозку: лобної 1- виду, тім`яної долі 2-виду, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та показав про обставини скоєння злочину відповідно до обвинувачення вказуючи, що у скоєному щиро розкаюється та попросив вибачення у потерпілої, тому просить врахувати ці обставини та не карати його суворо.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає, що його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та узгодженими між собою показаннями обвинуваченого та потерпілої.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що в день події рухалась по вул. Миколаївська, та неподалік магазину «Ковалівський», на перехресті вулиць Миколаївська-Шумілова, на нерегульованому пішохідному переході її збив автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 . Вказала, що після ДТП події не пам`ятає, але зазначила, що обвинувачений надавав їй матеріальну допомогу на лікування та вона його вибачила, тому просить не карати останнього суворо.

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та захисту, дослідивши докази у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, тобто з урахуванням згоди учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.286 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його діяння суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

При призначенні покарання суд враховує вимоги ст.65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який законом класифікується як тяжкий злочин.

Враховує також особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої, щодо не суворого покарання, враховує досудову доповідь органу пробації від 11.04.2018 р., відповідно висновку якої існує ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обставини справи, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

На підставі викладеного та враховуючи, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики, добровільно відшкодував завдані збитки, тому суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобіганню скоєння ним нових злочинів необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, звільнивши ОСОБА_4 від покарання з іспитовим строком у відповідності до ст.75 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням обмежень визначених ст.76 КК України. Підстав для застосування ст.69 КК України щодо обвинуваченого суд не вбачає.

Також, з наведених підстав, суд не вбачає необхідності для застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілою не заявлений.

Речові докази:

- автомобіль «Ореl Аstra 0ТGF69» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_4 підлягає поверненню ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування проводились експертизи, витрати на проведення яких в загальному становлять 1693,09 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 370-371, 374-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та у відповідності до ст.76 КК України суд покладає на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- автомобіль «Ореl Аstra 0ТGF69» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 1693,09 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копії вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1