Ухвала

10 вересня 2018 року

м. Київ
Справа № 753/22382/17
Провадження № 51- 7619 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 18 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3

ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК Українизвільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року вирок суду першої інстанції змінено, виключено з вироку покладений на ОСОБА_4 відповідно до ст. 76 КК України обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації.

В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
За змістом касаційної скарги прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_4 рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував один із додаткових обов`язків, передбачених положеннями ст. 76 КК України в редакції, чинній на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Стаття 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як убачається з ухвали, суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, детально проаналізував викладені в ній доводи, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатнє обґрунтування прийнятого рішення, та виправив допущену судом першої інстанції помилку, застосувавши положення ст. 76 КК України в редакції Закону України від 07 вересня 2016 року

№ 1492-VIII.

Також суд апеляційної інстанції навів достатнє обґрунтування свого рішення про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_4 додаткових обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 76 КК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення).
Ухвала апеляційного суду відповідає загальним вимогам статей 370, 419 КПК України.
Крім того, прокурором у касаційній скарзі не зазначено обставин, передбачених

ст. 413 КПК України, які б свідчили про таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що перешкодило суду апеляційної інстанції постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову в відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3