Провадження № 1-в/127/664/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про усунення протиріч, що виникають при виконанні вироку, суд
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області 06.09.2018 року надійшла Заява ОСОБА_4 про усунення протиріч, що виникають при виконанні вироку.

Дана заява мотивована тим, що ОСОБА_4 засуджений до довічного позбавлення волі, однак нормами українського законодавства не передбачено механізму перегляду призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі та дострокового звільнення осіб, які відбувають такий вид покарання як довічне позбавлення волі, тому звертаючись до міжнародної судової практики та Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», вважає це порушенням положень cт. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, норм cт. 28 Конституції України. Також зазначив, що йому було завдано душевні та моральні страждання та переживання в зв`язку з відсутністю будь-якої можливості перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі цього вирок Апеляційного суду Вінницької області від 14.03.2005 року, яким його засуджено до довічного позбавлення волі, повинен бути приведений у відповідність до чинного законодавства.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 свою заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в письмовому клопотанні.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 клопотання свого підзахисного підтримала, просила його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 з мотивів відсутності правових підстав для задоволення вказаної заяви.
Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , враховуючи думку захисника ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Згідно ч. 3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Апеляційного суду Вінницької області від 14.03.2005 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 395, п. п. 6, 8, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. Згідно розпорядження від 20.07.2005 року, вищезазначений вирок набув законної сили 30 червня 2005 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2018 року засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Вінницької області від 14.03.2005 року, строк попереднього ув`язнення з 10.10.2002 року до 30.06.2005 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
За злочин, передбачений п. п. 6, 8, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.
Призначене вироком Апеляційного суду Вінницької області від 14.03.2005 року відносно ОСОБА_4 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України, які діяли на момент вчинення ним злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, які відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст. 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Статтею 51 КК України передбачені види покарань до осіб визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Таким чином, Кримінальним Кодексом України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.
При розгляді клопотання засудженого суд виходить з вимог ч.1 ст.82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш мяким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у вигляді довічного позбавлення волі не передбачена.
Посилання засудженого ОСОБА_4 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно - дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає необґрунтованим.
Оскільки, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.
Положенням ч. 1 ст. 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Детальний механізм помилування визначений Положенням «Про порядок здійснення помилування», затвердженим Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015.
Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.
Такою можливістю вправі скористатися засуджений ОСОБА_4 .
Що стосується вимог заяви про констатування факту невідповідності в Україні покарання у виді довічного позбавлення волі гарантіям ст. 3 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 28 Конституції України, то дані вимоги також не підлягають задоволенню, так як в суді не встановлено порушення вимог ст. 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 87 КК України, ст. ст. 152 КВК України, ст. ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про усунення протиріч, що виникають при виконанні вироку - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: