Справа № 308/8243/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2018 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді поштовим відправленням 26.07.2018 року надійшло клопотання слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000922, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що органом досудового розслідування з`ясовано, що 23 липня 2018 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину) № 45 від працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 23 липня 2018 року о 05 год. 25 хв. в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на ділянку «виїзд з України» прибув легковий автомобіль марки «Mercedes» з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» було зафіксовано спрацювання «Бази даних Інтерпол» щодо VIN-коду транспортного засобу.

Відомості про дану подію було зареєстровано СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000922 від 23 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

23 липня 2018 року згідно з актом приймання-передавання транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », та технічний документ до останнього за серійним номером « НОМЕР_3 », вищевказане майно прийнято слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 від інспектора прикордонного контролю І-ї категорії 3-ї групи ІПК відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б) старшого прапорщика ОСОБА_6 , а в подальшому транспортний засіб було поміщено на спеціальний майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55, оскільки останній є тимчасово вилученим майном.

23 липня 2018 року постановою слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні автомобіль марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », та технічний документ до останнього за серійним номером « НОМЕР_3 ».

Враховуючи викладене, а також те, що автомобіль марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », та технічний документ до останнього за серійним номером « НОМЕР_3 », є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, слідчий вказує, що постала потреба у збереженні вказаного речового доказу, який надалі може бути використаний у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий зауважує, що зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб вважається предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що своєю чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Крім цього, слідчий зауважує, що станом на 23 липня 2018 року в обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу автомобіль марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », значиться у міжнародному розшуку з 21 лютого 2009 року (лист Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України від 23 липня 2018 року № ІР/8693/18/С99/26758/СА1 /16/3).

При цьому, слідчий просить врахувати, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у третіх осіб у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи.

Також слідчий зазначає, що зважаючи на те, що автомобіль марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », та технічний документ до останнього за серійним номером « НОМЕР_3 », є об`єктом кримінально протиправних дій та визнаний речовим доказом, останній може бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Слідчий просить врахувати, що без наявності вказаного транспортного засобу та технічного документа до останнього не видається можливим проведення низки експертних досліджень, а саме: трасологічної експертизи номерного позначення автомобіля марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », та технічної експертизи технічного документа за серійним номером «0909512» до вказаного автомобіля, які є вкрай необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, слідчий у клопотанні просить:

накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », та технічний документ до останнього за серійним номером « НОМЕР_3 », які наразі перебувають на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55;

заборонити використання та розпорядження автомобілем марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », та технічним документом до останнього за серійним номером «0909512», та визнати місце їх зберігання за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як на підставу звернення з даним клопотанням слідчий посилається на положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, вищезазначених вимог закону слідчий при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна не дотримався.

Усупереч імперативним вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого не обґрунтовано та не зазначено мети відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Разом з тим, у клопотанні слідчим не наведено обґрунтування щодо можливості використання вилученого майна, а саме транспортного засобу автомобіля марки «Мерседес» («Mercedes») з номерним знаком « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », як доказу в кримінальному провадженні № 0000922, в рамках якого проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

Проте, виходячи з диспозиції ч. 4 ст. 358 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у рамках даного кримінального провадження, клопотання слідчого не містить відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, не зазначено ознак підроблення документа.

Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Однак, у даному випадку клопотання не містить виклад обставин та до нього не долучено доказів на підтвердження того, що вилучене майно, що за твердженням прокурора належить арештувати, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Разом з тим, даних про проведення трасологічної та технічної експертиз, про що вказує у своєму клопотанні слідчий, у матеріалах провадження, які долучені до клопотання, немає, що також ставить під сумнів доводи слідчого про достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.
За приписами ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Відповідно до ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміється, серед іншого, транспортний засіб.
У клопотанні слідчий вказує, що 23.07.2018 року згідно з актом приймання-передавання транспортного засобу та технічного документа до останнього, на які слідчий просить накласти арешт, зазначене майно прийнято слідчим від інспектора прикордонного контролю відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », і в подальшому транспортний засіб було поміщено на спеціальний майданчик

Однак, клопотання слідчого не містить жодних даних про те, чи проводився огляд транспортного засобу та технічного документа до останнього, на які слідчий просить накласти арешт, чи складався про це відповідний протокол.

Водночас до клопотання про арешт майна додані копії документів, які належним чином не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.

Оскільки встановлено, що погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає не можливим розглянути його, як про це просить в клопотанні слідчий.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000922, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1