Справа №463/316/16-к
Провадження №1-кп/463/22/18
В И Р О К
іменем України

01 жовтня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі с/з - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 25.01.2013 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мавковичі, Городоцького району, Львівської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 365 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 21 вересня 2012 року близько 12.00 год., на вул. Кукурудзяній у м. Львові, поблизу ринку «Торпедо», працюючи на посаді помічника начальника чергової частини - оперативного чергового чергової частини штабу ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з 16.03.2011 року та будучи зобов`язаним відповідно до Закону України «Про міліцію» запобігати і припиняти правопорушення та захищати власність від злочинних посягань, перевищив службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень. Вказані дії проявились в тому, що, знаходячись поза службою, безпідставно, перебуваючи у форменому одязі майора міліції, підійшов до водія автомобіля «Мерседес Спринтер», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , незаконно, перевищуючи службові повноваження, витребував у нього водійські документи та супровідні документи на перевезення речей, які знаходились у салоні вказаного автомобіля. З`ясувавши відсутність у ОСОБА_6 документів на товар, який знаходився в автомобілі, тобто факт можливої наявності правопорушення з боку останнього, використовуючи становище працівника міліції, незнання ОСОБА_6 чинного законодавства, незважаючи на пояснення останнього про правомірність своїх дій, обвинувачений ОСОБА_4 , під приводом не притягнення його до відповідальності за перевезення товару без відповідних супровідних документів, створивши в останнього переконання винності у здійсненні незаконної діяльності по перевезенню товару, керуючись корисними міркуваннями, запропонував ОСОБА_6 посприяти в уникненні від такої відповідальності, на що останній погодився, та на вимогу ОСОБА_4 передав йому прес для вичавлювання соку з овочів та фруктів, бур для монтування стовпців, а також грошові кошти у сумі 500 грн.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 21 вересня 2012 року близько 12.00 год., на вул. Кукурудзяній у м. Львові, поблизу ринку «Торпедо», маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, заволодів пресом для вичавлювання соку з овочів та фруктів, буром для монтування стовпців, а також грошовими коштами в розмірі 500 грн., належні потерпілому ОСОБА_6 , завдавши шкоди на загальну суму 1480 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях заперечив в повному обсязі, з підстав, що в зазначеному в обвинувальному акті часі та місці не був, з потерпіли ОСОБА_6 не знайомий, жодного майна та грошей від останнього не вимагав та відповідно не отримував.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 21.09.2012 року на прохання свого друга ОСОБА_7 разом із свідком ОСОБА_8 допоміг перевезти до ринку «Торпедо» прес для вичавлювання соку з овочів та фруктів, а також бур для монтування стовпців. Оскільки документів на вказане майно не мав, то дуже злякався і сприйняв вимогу обвинуваченого ОСОБА_4 про пред`явлення документів законною. На вимогу обвинуваченого передав останньому прес, бур та 500,00 грн. Про вказані обставини також розповів свідку ОСОБА_8 . У зв`язку з повернення 24.09.2012 року обвинуваченим ОСОБА_4 йому в повному обсязі заподіяної шкоди написав останньому розписку про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 .
Приведений до присяги та допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , дружина потерпілого ОСОБА_6 , пояснила, що 21.09.2012 року до її чоловіка підійшов міліціонер та вимагав накладні на товар. Після чого забрав в чоловіка прес для вичавлювання соку з овочів та фруктів, бур для монтування стовпців, а також грошові кошти в розмірі 500 грн. Підтвердила факт відшкодування 24.09.2012 року обвинуваченим ОСОБА_4 її чоловікові заподіяної шкоди в розмірі 1480,00 грн.
Приведений до присяги та допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що скориставшись своїми приватними зв`язками з працівниками УВС і по номерах автомобіля обвинуваченого знайшла його і з`ясувала де і ким працює. Зі слів потерпілого та його дружини знає про те, що обвинувачений обіцяв повернути отримані речі або їх вартість, і казав про те, що його «попутав нечистий».

Приведений до присяги та допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що є власником майна, яким шляхом обману та зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 , заволодів обвинувачений ОСОБА_4 . Крім того, додав, що 21.09.2012 року у нього зламався автомобіль у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_6 приїхав на своєму автомобілі «Мерседес Спринтер» та забрав товар: прес для вичавлювання соку з овочів та фруктів, бур для монтування стовпців. Зі слів потерпілого знає, що на ринку «Торпедо» до нього підійшов міліціонер і забрав речі під приводом того, що в нього були відсутні перевізні документи.
Приведений до присяги та допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що у вказаний в обвинувальному акті час знаходився разом з обвинувачем ОСОБА_4 в його автомобілі. Вони проїжджали повз ринок «Торпедо», однак на самому ринку обвинувачений не був і це може підтвердити лише він.

Вину обвинуваченого у вчиненому суд вважає доведеною зібраними по справі доказами.

Аналізуючи наявний в матеріалах справи висновок службового розслідування щодо систематичного порушення дисципліни та законності помічником начальника чергової частини - оперативного чергового чергової частини штабу ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області майором міліції ОСОБА_4 від 05.10.2012 року (т.3 а.с.3-12) щодо скерування матеріалів перевірки в повному обсязі в прокуратуру та подальше внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд приходить до висновку, що такий був прийнятий з врахуванням неодноразових та систематичних звернень громадян ( ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ) до правоохоронних органів з приводу протиправної діяльності ОСОБА_4 , яка сприяла створенню негативного іміджу міліції в очах громадськості та призвела до дискредитування звання працівника ОВС України.
Обвинувачений ОСОБА_4 для дачі пояснень в ході службового розслідування не з`явився, ніяким чином не захищав своїм права, тобто враховуючи таку поведінку суд приходить до висновку про те, що жодних пояснень в свій захист дати не міг та з даним висновком погодився.
Оцінюючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 на предмет їх відповідності обставинам справи та зібраним по справі доказам, то суд ставиться до них критично та вважає, що такі цілком суперечать зібраним по справі доказам виходячи з такого. У своїх пояснення обвинувачений ОСОБА_4 стверджує про те, що з потерпілим ОСОБА_6 не знайомий та ніколи його не бачив, жодних відносин та конфліктих ситуацій між ними не було, та й на ринку «Торпедо» 21.09.2012 року він взагалі не був, а лише проїжджав поруч. Однак поряд з цим представив суду розписку, яка долучена до матеріалів справи та яка датована 24.09.2012 року. Як вбачається вказана розписка написана власноручно та без будь-якого примусу потерпілим ОСОБА_6 про те, що останній жодних претензій до ОСОБА_4 по факту, що мав місце 21.09.2012 року на території ринку «Торпедо» немає. Таким чином, вказаною розпискою, яку представив сам обвинувачений, підтверджується факт про те, що подія 21.09.2012 року на ринку «Торпедо» мала місце, та в ході такої обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено дії, які в подальшому спричинили наявність у потерпілого ОСОБА_14 претензій, про відсутність яких в подальшому він зазначив у розписці.
Крім того, суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 та показів свідка ОСОБА_11 про те, що 21.09.2012 року були разом в автомобілі ОСОБА_4 та те, що останній на ринку «Торпедо» не був, оскільки такі спростовуються даними протоколу огляду та дослідження інформації, знятої з каналів зв`язку від 14.03.2013 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 21 вересня 2012 року близько 12.00 год. не міг знаходиться разом з обвинуваченим в районі ринку «Торпедо», так як знаходився в зовсім іншій частині міста Львова, а саме: перехрестя вул.Городоцька Кільцева дорога в напрямку на захід; від перехресті вул.Кн.Ольги та вул.В.Великого в напрямку перехрестя вул.Княгині Ольги та Ярослави Музики. Тому в цій частині суд не надає віри показам свідка ОСОБА_11 .

У зв`язку з цим суд вважає покази свідків, допитаних по справі, окрім свідка ОСОБА_11 , такими, що не протирічать одне одному та обставинам справи, а також перебувають у логічному зв`язку між собою.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 .
Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України є правильною, оскільки вчинив шахрайство, тобто заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 ч.1 ст. 365 КК України є правильною, оскільки будучи працівником правоохоронного органу перевищив службові повноваження тобто, умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдало істотної шкоди державним інтересам у вигляді підриву авторитету правоохоронних органів.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Враховується, що злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України належить до категорії невеликої тяжкості, а злочин, передбачений ч.1 ст. 365 КК України середньої тяжкості.

Обтяжуючих відповідальність обставин по справі для обвинуваеного не встановлено.

Пом`якшуючими суд визнає ті обставини, що до кримінальної відповідальності притягається вперше.

Зважаючи на вищенаведене суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій, передбачених ч.1 ст. 190 КК України та ч.1 ст. 365 КК України, та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.1 ст.70 КК України.

Поряд з цим, суд, оцінюючи обставини справи на предмет відповідності положенням ст.49 КК України, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст..49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 190 КК України та ч.1 ст. 365 КК України, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , дійсно мали місце та вина обвинуваченого у їх вчиненні є доведеною, зібраними по справі доказами. Оскільки вказані кримінальні правопорушення належать до категорії невеликої тяжкості (ч.1 ст. 190 КК передбачено покарання у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, обмеження волі) та середньої тяжкості (ч.1 ст. 365 КК України передбачено покарання у вигляді обмеження волі, позбавлення волі), а трирічний та п`ятирічний відповідно строк притягнення особи до відповідальності за їх вчинення на момент розгляду справи минув, обвинувачений від слідства та суду не ухилявся, не вичинив нових злочинів, однак проти застосування строків давності щодо нього заперечує, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне постановити вирок, яким встановити вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, призначити покарання за такі та на підставі ст..49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження по справі - закрити.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України,-

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.1 ст. 365 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_4 до відбуття 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк 3 (три) роки.

На підставі ст..49, ч.5 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк 3 (три) роки у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження по справі - закрити.
Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1