Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

31 травня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Корецького районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000348 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000348 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В обгрунтування цього рішення місцевий суд зазначив, що в розписці відсутня дата вручення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. При цьому обвинувачений наполягав на тому, що ним не було отримано вказаних процесуальних документів, а підпис у вказаній розписці не його. Зважаючи на те, що чинним Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) не передбачено можливості усунення вказаного недоліку досудового розслідування в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору. Також цей суд покликався на недопустимість посилання в обвинувальному акті на висновок експерта як на доказ, оскільки обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду.

В апеляційній скарзі представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу та направити кримінальне провадження у місцевий суд для подальшого розгляду. В обґрунтування даних вимог зазначив, що обвинувачений ознайомлювався з матеріалами даного кримінального провадження, однак ні він, ні його захисник протягом всього судового розгляду Корецьким районним судом у 2017 році, ні під час апеляційного розгляду, не заявляли про те, що ОСОБА_7 не отримував обвинувальний акт, та про вчинення слідчим Корецького відділення поліції ОСОБА_11 кримінального правопорушення з метою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування. На думку апелянта, така тактика обвинуваченого та захисника сформована з метою затягування розгляду кримінального провадження.
У свої апеляційній скарзі прокурор Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 також ставить питання про скасування ухвали суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. На думку апелянта, вказаний обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію правопорушення та формулювання обвинувачення. При цьому, ст.291 КПК не містить покликання щодо недопустимості посилання в обвинувальному акті на висновок експерта як на доказ. Крім того, вказаний обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження були вручені ОСОБА_7 , про що останній поставив підпис у розписці. Проте чинним законодавством не передбачено проставлення дати про отримання обвинувального акту.

У запереченнях на апеляційні скарги обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 просять залишити вказану ухвалу без змін, а апеляційні скарги без задоволення. Зокрема зазначили, що ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні 12 квітня 2018 року підтвердив, що йому не було вручено копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а підпис на розписці йому не належить. На їх думку, посилання прокурора на підготовче засідання 16 січня 2017 року є неправильним, адже згідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області від1 5 лютого 2018 року призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Крім того, ОСОБА_7 брав участь у даному засіданні без захисника. На думку сторони захисту, місцевий суд правильно встановив про недопустимість посилання в обвинувальному акті як на доказ ступеня тяжкості тілесних ушкоджень на висновок судово-медичної експертизи. При цьому, зазначені в обвинувальному акті анкетні дані обвинуваченого і потерпілого є неповними, оскільки не вказано розміру витрат на залучення експерта, а також є суперечності у даті його складання, та не зазначено усі проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційних скарг, потерпілого ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як убачається з оскарженої ухвали, повертаючи обвинувальний акт прокурору, місцевий суд покликався на те, що:

1). у розписці про отримання копії обвинувального акту відсутня дата його отримання

2). обвинувальний акт містить посилання на висновок експерта як на доказ, що є недопустимим.

Однак такий висновок не грунтується на положеннях кримінального процесуального закону.

Так, пунктом 3 ч.4 ст.291 КПК визначено, що до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу). Разом з тим, кримінальний процесуальний закон не містить прямої вказівки на обов`язковість зазначення в розписці дати отримання обвинувального акта.

Водночас колегія суддів зауважує, що відсутність у розписці дати отримання обвинувального акта не є істотним порушенням та не перешкоджає призначенню судового розгляду

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказаний обвинувальний акт вже розглядався судом першої інстанції, за результатами чого 07 грудня 2017 року було ухвалено вирок, який був оскаржений лише прокурором. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2018 року було скасовано вказаний вирок та призначено новий розгляд у суді першої інстанції (т.1 а.с.349-350).

Під час усього судового розгляду обвинуваченим не заявлялись клопотання про неотримання ним обвинувального акта, підроблення його підпису у розписці про отримання. Окрім того, вирок суду від 07 грудня 2018 року ні обвинуваченим ОСОБА_7 , ні його захисником ОСОБА_8 з цих підстав в апеляційному порядку оскаржений не був.

Вказане дозволяє апеляційному суду зробити висновок, що така правова позиція сторони захисту на даний час спрямована на затягування судового розгляду цього провадження і веде до порушення розумних строків розгляду, а це головуючий в суді першої інстанції повинен був урахувати. Європейським судом з прав людини порушення вимог п.1 ст.6 Конвенції у справі «Борисенко проти України» було визнано у зв`язку з незабезпеченням державними органами розгляду справи заявника в розумний строк з огляду на обставини справи, а саме: неодноразові відкладення судових засідань, значні періоди бездіяльності національних органів, а також з урахуванням практики ЄСПЛ в аналогічних справах.
Зважаючи на те, що від тяжкості й характеру тілесних ушкоджень залежить правова кваліфікація злочинів цієї категорії та враховуючи вимоги ст.242 КПК щодо обов`язковості призначення експертизи, то немає підстав визнати недоручним посилання в обвинувальному акті на висновок експерта №986 від 12.09.2016 року, оскільки воно обґрунтовує правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів зауважує, що таке покликання на висновок експерта у даному випадку жодним чином не впливає на обсяг і порядок дослідження доказів, які має дослідити місцевий суд.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить висновку, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.291 КПК та не містить істотних недоліків, які б перешкодили його призначенню до судового розгляду.

Таким чином, доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення, а тому колегія суддів вважає, що відповідно до ст.407, п.1 ч.1 ст.411 КПК ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Корецького районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3