Справа №639/4447/18
Провадження №1-в/639/744/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Холодногірська ВК №18» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, судимого: 1)30.10.2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 2) 28.12.2016 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки,

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_5 про застосування відносно нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році».

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подане клопотання та просив застосувати до нього вимоги Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки у нього є неповнолітня донька.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що засуджений не є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році».

Представник ДУ «Холодногірська ВК №18» вирішення даного питання відніс на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».

Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_5 раніше судимий: 1) 30.10.2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 2) 28.12.2016 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком від 30.10.2015 року та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. Строк відбування покарання рахується з 09.02.2017 року.

Згідно ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Відповідно до вимог ст. 1 вказаного Закону, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, відповідно до переліку даної статті.

Згідно приписів ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій.

Статтею 3 Закону визначено, що звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Крім того, статтею 4 Закону визначено, що звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_5 вироком від 30.10.2015 року та невідбута частина покарання за його вчинення була приєднана вироком від 28.12.2016 року, відноситься до умисних тяжких злочинів. Крім того, ОСОБА_5 не є особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брала безпосередню участь в антитерористичній операції, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування до засудженого вимог ст.ст. 1-3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

З огляду на те, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, до якого відповідно до ст.12 КК України віднесено злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України та він не є особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримала статус учасника бойових дій, він не є особою, про яку зазначається в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та не відбув більше ніж половину строку призначеного покарання на день набрання чинності Законом, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 вимог Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки засуджений не є суб`єктом вказаного Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України « Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1