АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , поданої на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, неодружений, раніше судимий, останні рази:
- 07.12.2010 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років;
- 19.02.2015 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 20.01.2017 року з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України, на невідбутий строк покарання 09 місяців 28 днів, -

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 115 КК України - у виді 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Провадження №11-кп/794/259/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч. 2 ст.185,ч.1 ст. 115 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_9 .
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_6 покарання до відбування у виді 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком суду, невідбутої частини покарання за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.02.2015 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання до відбування у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з 05.07.2017 року.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Новодністровськ Чернівецької області, житель АДРЕСА_2 , громадянин України, непрацюючий, неодружений, раніше судимий, останній раз:

- 11.06.2015 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 КК України, до позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання на 1 рік іспитового строку,-
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 396 КК України та призначено йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 1-го (одного) року 6-ти (шести) місяців позбавлення волі;
-за ч. 1 ст. 396 КК України - у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_10 покарання до відбування у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 визначено обчислювати з 05.07.2017 року.
Вирішено питання щодо судових витрат та долю речових доказів по справі.
Згідно вироку районного суду, в ніч з 14.06.2017 р. на 15.06.2017 р., ОСОБА_6 , перебуваючи разом з ОСОБА_10 на території господарства ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_3 , переслідуючи мету, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою, повторно, умисно, протиправно, підійшли до розташованого на території даного господарства навісу, звідки шляхом вільного доступу викрали 3 пластикових каністри ємністю 20 л. вартістю 100 грн. кожна, 1 пляшку ємністю 1 л. концентрату емульсії «СКОР 250 ЕС, КЕ» вартістю 1 200 грн.
У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 підійшли до трактора марки «ЮМЗ», д. н. НОМЕР_1 , що знаходився на території даного господарства, після чого достовірно знаючи, що в баку знаходиться дизельне паливо, шляхом переливання із баку у викрадені ними пусті каністри, протиправно, викрали дизельне паливо у кількості 60 літрів, загальною вартістю 645 грн.
Після вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, чим своїми умисними та протиправними діями завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2 145 грн.
Крім цього, 26.06.2017 року приблизно о 04 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку ОСОБА_12 , господарство якого розташовано в с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області, разом з останнім розпивали спиртні напої.
Під час розпиття спиртного, між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виникла словесна суперечка, яка переросла у бійку, в ході якої ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи умисну мету направлену на протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 , почав наносити чисельні удари руками, ногами та табуреткою по тілу, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому 9-го ребра по лівій біляхребтовій та задньо-пахвинній лініям, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 18.09.2017 року, виникли за короткий проміжок часу до моменту настання смерті від щонайменше одноразової дії, тупих твердих предметів, або удару об такі, вірогідніше всього внаслідок травматичної дії дерев`яного табурета, які у відношенні до живих осіб могли б відноситись до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли б за собою тривалий розлад здоров`я та не перебувають у причинному зв`язку з фактом настання смерті.
Надалі, після того як ОСОБА_12 , від отриманих чисельних ударів впав на підлогу в будинку та не міг чинити опір, ОСОБА_6 з метою доведення злочинного умислу, направленого на позбавлення життя, бажаючи настання смерті, взяв із столу кухонний ніж та з силою наніс один удар в область спини, внаслідок чого заподіяв тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани 5-го міжребер`я по лінії, що розташована між лівою лопатковою та біляхребтовою лініями, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 65 від 18.09.2017 року, виникли за короткий проміжок часу до моменту настання смерті, від одноразової дії якогось колюче-ріжучого предмету та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці "Небезпечні для життя" в момент їх спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.
Смерть ОСОБА_12 настала від геморагічного шоку, який розвинувся як наслідок гострої масивної внутрішньої та зовнішньої кровотечі, внаслідок прижиттєво отриманого проникаючого колото-різаного поранення лівої половини спини з ушкодженням нижньої долі лівої легені та її судин близько 05 год. 26.06.2017 року.
Крім цього, 26.06.2017 року приблизно о 04 год. ОСОБА_10 перебував у будинку ОСОБА_12 , господарство якого розташовано в с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області.
Перебуваючи у вказаному господарстві, ОСОБА_10 був очевидцем нанесення ОСОБА_6 удару ножем у спину, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме, умисного вбивства.
При цьому, ОСОБА_10 , усвідомлюючи факт вчинення злочину та маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинений злочин, з місця вчинення злочину зник.
Тим самим, ОСОБА_10 заздалегідь не обіцяно приховав вчинення особливо тяжкого злочину, чим надав можливість ОСОБА_6 зникнути з місця вчинення злочину, переховуватись від органу досудового розслідування, чим створив перешкоди у своєчасному виявленні та розкритті особливо тяжкого злочину, а також притягненню винної особи до кримінальної відповідальності.
На вказаний вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок районного суду щодо нього змінити та перекваліфікувати його дії із ст. 115 КК України на ст. 116 КК України.

При цьому апелянт посилався на те, що ні слідчим на досудовому слідстві, ні судом при розгляді справи не було взято до уваги те, що мети позбавляти життя потерпілого ОСОБА_12 у нього не було. Вбивство сталося під час неконтрольованої ним дії, яка виникла після образливих слів потерпілим в його сторону щодо близької для нього людини.

Вказував на те, що судом були спотворені його показання і що судом не було взято до уваги висновок судово-медичного експерта, який вказав у висновку, що потерпілий ОСОБА_12 в момент вбивства знаходився у вертикальному положенні, що підтверджується і протоколом про проведення слідчого експерименту від 07.07.2017 року.

Тому просив в апеляційній скарзі звернути увагу на фактичні обставини справи, на правову кваліфікацію та формулювання його обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах останнього, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала, проти поданої обвинуваченим апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_10 не оскаржувався.
Висновки суду щодо фактичних обставин справи та доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України є правильними.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Так, районний суд повно, об`єктивно і всебічно дослідивши обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України і навів у вироку мотиви прийняття такого рішення.
Винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 29.06.2017 року з таблицею ілюстрацій до нього було підтверджено те, що в господарстві ОСОБА_12 , яке знаходиться в с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області, а саме, в будинку, було виявлено труп останнього та мобільні телефони марки «Samsung» та «Nokia»( т. 1, а.п. 26-61);
- показаннями потерпілої ОСОБА_13 підтверджується те, що востаннє вона спілкувалася із братом у неділю 25 червня 2017 року. Однак, телефонуючи неодноразово на його номер після вказаної дати, останній не відповідав, не дивлячись на те, що виклики йшли неодноразово (т. 5, а.п. - 31а компакт-диск, т.4, а.п. 131-148 журнал судового засідання від 19.03.2018 року );
- із показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що останні чули, як потерпілий ОСОБА_12 у своєму господарстві, що в с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області, безконфліктно спілкувався з невідомими особами. Після цього вказані свідки потерпілого не бачили, а знайшли його мертвим у вказаному будинку (т. 5, а.п. - 31а компакт-диск, т.4, а.п. 184-186 журнал судового засідання від 23.03.2018 року);
- висновком експерта № 65 (додатковий) від 22.09.2017 року підтверджується, те, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження, а саме :
А. закритий подвійний перелом 9-го ребра по лівій біляхребтовій та задньо-пахвинній лініям, що у відношенні до живих осіб могли б відноситись до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я та не перебувають у причинному зв`язку із фактом настання смерті;
Б. проникаюча колото-різана рана 5-го міжребер`я по лінії, що розташована між лівою лопатковою та біляхребтовою лініями та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх спричинення та перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Місце виявлення трупа ОСОБА_12 і є місцем спричинення йому тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть потерпілого. Смерть останнього настала між 18 год. 25.06.2017 року та 09.00 год. 26.06.2017 року, а механізм нанесення тілесних ушкоджень повністю співпадає з обставинами справи (т.1. а. п. 302-304);
Із слідчого експерименту, проведеного у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, за участю підозрюваного ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_16 , в присутності 2-х понятих, спеціаліста, статиста вбачається, що в ході вказаної процесуальної слідчої дії ОСОБА_10 послідовно, детально розповів про вищезазначені події та зазначив в якому положенні знаходився потерпілий ОСОБА_12 під час вбивства (т. 1, а. п. 162-164 - протокол проведення слідчого експерименту та відеозапис);

- із висновку експерта за № 103 від 10.07.2017 року (цитологічна експертиза) вбачається, що на чотирьох недопалках сигарет, які були виявлені під час огляду місця події, не виключена можливість походження слини від ОСОБА_10 , ОСОБА_6 і потерпілого ОСОБА_12 ( т.2. а. п. 59-62);
- протоколом обшуку від 30.06.2017 року (фототаблиці), проведеного за участю начальника слідчого відділу Сокирянського ВП та в присутності 2-х понятих, було підтверджено те, що в ході, вказаної слідчої дії була виявлена куртка світло-салатового кольору, яку одягав ОСОБА_6 в ніч з 25.06.2017 року на 26.06.2017 року, з плямами бурого кольору, тобто плямами крові згідно висновку експерта (т.1, а. п. 88-95).
- із протоколу огляду від 02.07.2017 року (фототаблиці), проведеного за участю понятих, вбачається те, що вказана куртка була оглянута, а також, що в ході огляду здійснювалось фотографування (т.1, а. п. 96-100);
- висновком експерта № 1058 від 31.07.2017 року було підтверджено те, що в крові від ОСОБА_12 виявлено антиген А. В плямах бурого кольору на куртці знайдена кров людини та виявлено антиген А, що не виключає походження крові від особи з групою крові А в даному випадку ОСОБА_12 (т.2, а.п. 79-81);
- показаннями експерта ОСОБА_17 було підтверджено механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 та час настання смерті (т. 5, а. п. - 31а компакт-диск, т.4, а.п. 207-208 журнал судового засідання від 29.03.2018 року ).
Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції та перевірена в суді апеляційної інстанції, що дало можливість районному суду прийти до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і його дії за вказаною статтею кримінального закону кваліфіковані вірно.

Посилання апелянта на те, що його показання судом були спотворені і що судом не було взято до уваги висновок судово-медичного експерта, який вказав у висновку, що потерпілий ОСОБА_12 в момент вбивства знаходився у вертикальному положенні, що також підтверджується і протоколом про проведення слідчого експерименту від 07.07.2017 року за участю ОСОБА_10 є безпідставними.

Так, вищепроаналізованим висновком експерта за № 65 (додатковий) від 22.09.2017 року (т.1. а. п. 302-304), яким крім аналізу виявлених тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, було також підтверджено і обставини події, які відображав у своїх показаннях під час допиту підозрюваний ОСОБА_6 в частині спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень (в п. 1А-Б дійсної експертизи). Тобто надані обвинуваченим свідчення співпадають з даними, які були отримані під час проведення судово-медичної експертизи тр. ОСОБА_12 . Крім цього, при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_10 останній чітко зазначив положення потерпілого в момент нанесення йому удару ножем в ділянку лівої половини спини підозрюваним ОСОБА_6 , що повністю співпадає із направленням ранньового каналу.
Отже, з урахуванням даних медико-криміналістичної експертизи, можна вказати, що травмуючий предмет мав лезо з середнім ступенем гостроти заточки й шириною леза на рівні занурення не більш ніж 1,3 см+/0,1 см. При цьому удар ножем наносився ззаду-наперед та дещо зліва направо, про що свідчить те, що лівий край рани скошений, а правий - підритий.
Таким чином, згідно вказаного висновку, для утворення даної спрямованості ранньового каналу, необхідно було, щоб потерпілий був повернутий спиною до нападника та перебував у горизонтальному або близькому до нього положенні тіла і тоді удар наноситься чітко зверху-вниз по осі перпендикулярній до осі тіла, ззаду наперед за дещо зліва направо.
Так, з матеріалів кримінального провадження, зокрема, з технічного запису судового засідання вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у своїх поясненнях при розгляді в суді першої інстанції справи по суті, свою винуватість у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, при вищевикладених обставинах визнав повністю, у чому повністю розкаявся, що також підтверджується його промовою у судових дебатах, а по закінченню їх і останнім словом (т. 5, а.п. - 31а компакт-диск, т.5, а.п. 32-34 журнал судового засідання від 25.04.2018 року ).
Крім цього, факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, також не заперечується останнім і у поданій ним апеляційній скарзі та в його поясненнях, наданих ним при апеляційному розгляді справи.
Отже, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_6 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, навів у своєму рішенні з цього приводу переконливі докази на обґрунтування цього висновку.
Безпідставними є також посилання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що ні слідчим на досудовому слідстві, ні судом при розгляді справи, не було взято до уваги те, що мети позбавляти життя потерпілого ОСОБА_12 у нього не було, що вбивство сталося під час неконтрольованої ним дії, яка виникла після образливих слів потерпілим в сторону близької для нього людини.

Так, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.115 КК України, а також без ознак, передбачених ст.ст. 116-118 КК України, зокрема, в обопільній сварці або в бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими відносинами винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст.115 КК України.
Тобто стан сильного душевного хвилювання, про який йдеться у ст.116 КК України - це стан фізіологічного афекту, який являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини, що значною мірою втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними.
Для вирішення питання про те, чи вчинене діяння в стані фізіологічного або патологічного афекту, призначається судово-психіатрична експертиза.
Крім цього, будь-який афект припускає не взагалі стан хвилювання, який у багатьох випадках присутній під час вбивства на ґрунті особистих неприязних стосунків, а стан сильного душевного хвилювання. Відсутність такого, виключає стан фізіологічного афекту і тим самим можливість застосування ст. 116 КК України.
Як вбачається із наданих матеріалів кримінального провадження, зокрема, із висновку судово-психіатричного експерта № 317 від 11.07.2017 року, який згідно технічного запису судового засідання досліджувався судом першої інстанції, що ОСОБА_6 , як на даний час, так і на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.2, а. п. 48-49).

Проаналізувавши даний висновок судово-психіатричного експерта, поведінку ОСОБА_18 під час судового засідання в сукупності з його характеризуючими даними, апеляційний суд вважає, що висновок є обґрунтованим, а ОСОБА_6 осуднім.

Крім цього, твердження апелянта у поданій ним апеляційній скарзі про те, що вбивство сталося під час неконтрольованої ним дії, яка виникла після образливих слів потерпілим в сторону близької для нього людини, не може розцінюватись, як сильне його душевне хвилювання.
На думку колегії суддів, враховуючи обставини справи, локалізацію та спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , а також поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , який після вчинення вбивства залишив потерпілого і покинув місце події, говорить про те, що в діях останнього відсутній склад злочину, передбачений ст. 116 КК України.
Доводи обвинуваченого в частині того, що умислу позбавляти життя потерпілого ОСОБА_12 у нього не було, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту обвинуваченого, щоб уникнути відповідальності за скоєне.
Таким чином, спосіб здійснення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, свідчить про те, що останній розумів суспільний небезпечний характер своїх дій, передбачав наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Разом з цим, що стосується вироку суду першої інстанції в частині доведеності винуватості ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України та юридичної оцінки його дій, то колегія суддів не наводить в ухвалі доводів на підтвердження таких висновків, оскільки апелянтом та іншими учасниками судового провадження вони не оскаржуються.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимоги кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст. ст. 66, 67 КК України.

Зазначених вимог закону районний суд при винесенні вироку дотримався в повному обсязі.

Так, аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 та за ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, що скоєні кримінальні правопорушення відносяться до категорій середньої тяжкості (ч.2 ст.185 КК України) та особливо тяжкого злочину (ч.1 ст. 115 КК України), що останній за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, є раніше судимим.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України вірно відніс щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів та з`явлення із зізнанням.
До обставин, які обтяжують покарання за ч.1 ст. 115 КК України, судом у відповідності до вимог ст. 67 КК України вірно було віднесено - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд, враховуючи наведенні вище обставини, а також те, що вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчинив в період умовно - дострокового звільнення до повного відбування покарання за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.02.2015 року, вірно прийшов до висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ст. 71 КК України у виді 10-ти років позбавлення волі.
Отже, будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було. Обставини справи судом першої інстанції були з`ясовані повно і об`єктивно.

Тому, підстав для зміни вироку районного суду, а також задоволення апеляційної скарги, поданої обвинуваченим ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України та за ч. 2 ст. 185 КК України без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Cуддя-доповідач [підпис] ОСОБА_9

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду
Чернівецької області ______________________ ОСОБА_9
(підпис)

ОСОБА_19