Справа № 283/601/17
Провадження №1-кп/283/11/2018
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2018 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого:

- вироком Малинського районного суду Житомирської області від 07.09.2016 року за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Малинського районного суду Житомирської області від 22.09.2017 року за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначене остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

за частиною 1 статті 296 КК України,-

встановив:

19.02.2017 року близько 22 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїм рідним братом йшов по території Малинського професійного ліцею, що знаходиться в м. Малині Житомирської області по вул. Городищанській 20. В цей час назустріч йому рухався ОСОБА_7 . Порівнявшись з ним, ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, виражаючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, демонструючи протиправну вседозволеність, прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, безпричинно, з хуліганських спонукань наніс ОСОБА_7 кулаком правої руки удар в обличчя, проявивши цим самим особливу зухвалість. Від удару ОСОБА_7 впав на землю, а обвинувачений наніс йому ще один удар ногою по тулубу.

Внаслідок заподіяних ударів ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синцю та рани обличчя, перелому кісток носа, струсу головного мозку, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що 19.02.2017 року він та його брат ходили до Малинського професійного ліцею, що знаходиться в м. Малині Житомирської області по вул. Городищанській 20, щоб поспілкуватись з дівчатами. Повертались близько 22 години. Обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли йшов по території ліцею, то побачив, що назустріч йому рухається якийсь високий дядько. Злякався, що він може проявити до нього агресію і, коли з ним порівнявся, вдарив його кулаком правої руки в обличчя. Від удару дядько впав на землю. Після цього ще наніс йому один удар ногою по тулубу. Коли придивився, то побачив, що це якийсь молодий хлопчина у якого з носа йшла кров. У зв`язку з цим набрав в руку сніг та дав йому витерти обличчя. Після цього розійшлись.

Крім особистого зізнання вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими доказами, а саме:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що 19.02.2017 року близько 22 години він повертався додому, йдучи по території Малинського професійного ліцею, що знаходиться в м. Малині Житомирської області по вул. Городищанській 20. В цей час назустріч йому йшов ОСОБА_5 та ще якийсь хлопець. Обвинуваченого він знав з негативної сторони, оскільки останній навчався в Малинському професійному ліцеї і про нього постійно говорили як про учня з негативною репутацією. У зв?язку з цим вирішив пропустити його та відійшов трохи в бік, надавши йому дорогу. Однак ОСОБА_5 наблизився до нього і безпричинно наніс удар рукою в обличчя. Від удару потерпілий впав на землю і обвинувачений знову вдарив його ногою в груди. Після цього ОСОБА_5 та особа, яка була з ним, трохи поглузували з потерпілого і розійшлися.

- Показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що дійсно він та його брат ОСОБА_5 19.02.2017 року близько 22 години йшли по території Малинського професійного ліцею, повертаючись додому. Брат пішов вперед, а він трохи відстав, щоб підкурити цигарку. Коли підвів голову, то побачив, що потерпілий лежить на землі і з носа у нього тече кров. Брат дав йому сніг витерти кров і всі розійшлися.

- Висновком експерта з судово-медичної експертизи № 29 від 01 березня 2017 року (а.с. 86) відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синцю та рани обличчя, перелому кісток носа, струсу головного мозку, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я. Вони могли виникнути від дії твердого тупого предмету, який не залишив свої ідентифікуючих ознак. Потерпілому було спричинено не менше 1 травмуючої дії в ділянку обличчя.

- Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 07.09.2016 року (а.с. 133-134) відповідно до якого ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

- Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 22.09.2017 року (а.с. 135-136) відповідно до якого ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначене остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

- Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 07.06.2018 року (а.с. 137-138), якою вирок Малинського районного суду Житомирської області від 22.09.2017 року залишений без змін.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд, у відповідності до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Злочин, який вчинив ОСОБА_5 , передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, є злочином невеликої тяжкості. За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо.

Обставин, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до статті 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 , є вчинення злочину особою в стані алкогольного сп?яніння.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі.

У суду відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, оскільки вироком Малинського районного суду Житомирської області від 22.09.2017 року йому призначене покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Прокурором у справі заявлений цивільний позов в інтересах держави в особі Малинської міської ради Житомирської області в особі виконавчого органу фінансового управління виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування потерпілого від злочину в розмірі 1299 гривень 25 копійок.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

З довідок Малинського міськрайонного територіального медичного об?єднання вбачається (а.с. 96-97), що на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 було витрачено 1299 гривень 25 копійок.

Крім того обвинувачений позов визнав. Суд вважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє та стягує з ОСОБА_5 на користь Малинської міської ради Житомирської області в особі виконавчого органу фінансового управління виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 1299 гривень 25 копійок.

Також законний представник потерпілого ОСОБА_8 подав до обвинуваченого ОСОБА_5 позов в своїх інтересах та в інтересах потерпілого ОСОБА_7 в якому просить:

-стягнути з обвинуваченого та користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 5000 гривень;

-стягнути з обвинуваченого та користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень;

-стягнути з обвинуваченого та користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 15000 гривень.

В судовому засіданні потерпілий і його представники позов підтримали та пояснили, що обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синцю та рани обличчя, перелому кісток носа, струсу головного мозку, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості з короткочасним розладом здоров`я. Внаслідок заподіяння йому цих ушкоджень потерпілий відчував сильний фізичний біль, приниження та образу. Внаслідок таких страждань йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 15000 гривень.

Також законний представник потерпілого ОСОБА_8 , являючись потерпілому батьком, вимушений був витрачати кошти на лікування потерпілого. Всього було витрачено 5000 гривень.

Крім коштів на лікування законний представник потерпілого ОСОБА_8 витратив на правову допомогу 2000 гривень.

За таких обставин просять позов задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 позов не визнав. Вважає, що він не повинен виплачувати кошти потерпілому та його законному представнику.

Розглянувши даний позов, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди, суд керується статтями 23, 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оцінюючи завдану ОСОБА_7 моральну шкоду, суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат та враховує інші обставини. Зокрема, тривалість строку, протягом якого потерпілий вимушений був здійснювати захист своїх прав.

Враховуючи всі вищевказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди є явно завищеним, а тому співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_7 , буде сума 10000 гривень. В стягненні решти частини моральної шкоди суд відмовляє за безпідставністю.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого та користь ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 5000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень суд керується ст. 180 СК України, ст. ст. 22, 1166 ЦК України та ст. 123 КПК України.

Відповідно до цих статей батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Оскільки сину ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження, то ОСОБА_8 змушений був витрачати кошти на лікування свого сина (а.с. 36-37) та користуватись правовою допомогою для захисту своїх прав та прав свого сина. Таким чином йому була заподіяна матеріальна шкода.

З наданих чеків та квитанцій вбачається, що ОСОБА_8 витратив на лікування свого сина 1915 гривень 10 копійок (а.с. 32-35). За таких обставин суд стягує з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 понесені ним матеріальні збитки в розмірі 1915 гривень 10 копійок. Решта витрат на лікування сина та витрати на правову допомогу нічим не підтверджені, а тому суд відмовляє в решті позову за безпідставністю.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 365, 369, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

У відповідності до частини 4 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з часу приведення вироку у виконання. В строк покарання, остаточно призначеного за цим вироком, зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 22.09.2017 року.

Цивільний позов прокурора до ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Малинської міської ради Житомирської області в особі виконавчого органу фінансового управління виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_7 в розмірі 1299 гривень 25 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_8 в своїх інтересах та інтересах сина ОСОБА_7 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 1915 гривень 10 копійок.

В решті позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5 відмовити за безпідставністю.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_1