1Справа № 335/5247/18 1-кс/335/6109/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, рома (цигана), громадянина України, яки не має освіти, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не засудженого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від «02» травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 02 березня 2018 року наказом № 138к Виконувача обов`язків військового прокурора Південного регіону України на посаду прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях військової прокуратури Південного регіону України (далі прокурором) призначено капітана юстиції ОСОБА_6 , який відповідно до пункту 2 примітки до статті 368 КК України, як прокурор є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Відповідно до ст. ст. 24, 68 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.
Згідно ст. 2, 25 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладено одна з таких функцій нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та Кримінальним процесуальним кодексом України.
Статтею 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, окрім іншого уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт, звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
У статті 37 КПК України зазначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Відповідно до вимог ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування та уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим; погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом; здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій, зокрема закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Частиною 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Відповідно до аб. 2 ч. 4 ст. 284 КПК України, прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою ст. 284 КПК України.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено (далі - Закону), що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів, як письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Поряд з цим, ч.ч. 1, 2 ст. 53 Закону передбачено, що особа, яка надає допомогу в запобіганні і протидії корупції (викривач), - особа, яка за наявності обґрунтованого переконання, що інформація є достовірною, повідомляє про порушення вимог цього Закону іншою особою. Особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою.
Окрім того, вимогами ст. 19 Кодексу професійної етики та поведінки працівників, затвердженого 27 квітня 2017 року всеукраїнською конференцією прокурорів прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних.
Так, 10 жовтня 2017 року військовою прокуратурою Дніпропетровського гарнізону у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000319 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У подальшому в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000319 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інші кримінальні правопорушення та об`єднано з вказаним провадженням в одне кримінальне провадження за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ст. 348, ч. 1 ст. 263, ч. 1, 2 ст. 369 КК України.
29 березня 2018 року заступником військового прокурора Південного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_7 винесено постанову про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні та визначення старшого прокурора групи, згідно якої, до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000319 призначено одним з прокурорів прокурора ОСОБА_6 , старшим групи прокурорів визначено заступника військового прокурора Південного регіону України підполковника юстиції ОСОБА_7
29 березня 2018 року заступником Генерального прокурора Головним військовим прокурором генерал-полковником юстиції ОСОБА_8 винесено постанову про вирішення спору про підслідність кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні, згідно якої досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000319, згідно якої досудове розслідування кримінального провадження доручено Соборному відділенню поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням доручено прокурорам військової прокуратури Південного регіону України.
2 квітня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000319 прокурором групи прокурорів прокурором ОСОБА_6 винесено повідомлення про підозру ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Того ж дня, ОСОБА_9 оголошено в розшук у зв`язку із ухиленням від органів досудового розслідування та отримано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська щодо надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_9 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Поряд з цим, громадянин ОСОБА_5 , постійно проживаючи в м. Павлоград Дніпропетровської області та будучи знайомим з ОСОБА_9 , який також є жителем цього міста, та в один із днів квітня 2018 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, йому стало відомо, що військовою прокуратурою Південного регіону України здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000319 від 10 жовтня 2017 року за підозрою ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
При цьому, ОСОБА_5 , маючи на меті допомогти ОСОБА_9 незаконним шляхом уникнути кримінальної відповідальності та за рахунок цього самоствердитись і набути мнимого авторитету впливової особи серед місцевого населення м. Павлограда Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, протиправно став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.
Так, напередодні 1 травня 2018 року у невстановлений слідством час, у ОСОБА_5 виник умисел на оголошення пропозиції та подальшого надання службовій особі, яка займає відповідальне становище прокурору ОСОБА_6 , неправомірної вигоди за вчинення ним, як службовою особою, в інтересах третьої особи ОСОБА_9 , дії з використанням наданої йому влади та службового становища.
01 травня 2018 року, ОСОБА_5 , реалізуючи вказаний злочинний намір, будучи обізнаним в тому, що військовою прокуратурою Південного регіону України здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000319 від 10 жовтня 2017 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, при цьому не будучи учасником даного кримінального провадження, звернувся за допомогою мобільного телефону до прокурора групи прокурорів у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 і повідомив останньому, що бажає зустрітись із ним з метою вирішення питань, щодо передачі органу розслідування розшукуваного підозрюваного ОСОБА_9 .
Того ж дня, близько 21 години ОСОБА_6 , з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження № 0000319 від 10 жовтня 2017 року, відшукання підозрюваного ОСОБА_9 , прибув на визначене ОСОБА_5 місце, а саме до ресторанного комплексу ТОВ «Ресторанний комплекс Гуляй Поле», яке розташоване за адресою: автошляху Е50 (М04 Знам`янка Дніпро Донецьк Дебальцеве), Новомосковського району Дніпропетровської області, де ОСОБА_5 оголосив пропозицію надати прокурору ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 50 000 гривень за невчинення ним, як службовою особою, в інтересах третьої особи ОСОБА_9 дій із використанням наданої йому влади та службового становища, а саме не притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000319 від 10 жовтня 2017 року та закриття відносно нього кримінального правопорушення.
Одразу після цього, ОСОБА_6 , на виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону, доповів про вказану подію безпосередньому керівництву військової прокуратури Південного регіону України у формі рапорту, за результатами розгляду якого військовою прокуратурою Запорізького гарнізону Південного регіону України у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000059 від 2 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та на підставі постанови заступника керівника регіональної прокуратури заступника військового прокурора Південного регіону України досудове розслідування доручено слідчому управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та з вказаного дня ОСОБА_6 діяв підконтрольно з метою викриття та припинення злочинної діяльності ОСОБА_5 .
Надалі, 04 травня 2018 року близько 20-00 години ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на оголошення пропозиції та надання неправомірної вигоди прокурору ОСОБА_6 , як службовій особі, що займає відповідальне становище, перебуваючи у ресторанному комплексі ТОВ «Ресторанний комплекс Гуляй Поле», яке розташоване за адресою: автошляху Е50 (М04 Знам`янка Дніпро Донецьк Дебальцеве), Новомосковського району Дніпропетровської області, діючи умисно, на виконання єдиного злочинного наміру, вдруге оголосив пропозицію надати прокурору ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 100 000 гривень за невчинення ним, як службовою особою, в інтересах третьої особи ОСОБА_9 дій із використанням наданої йому влади та службового становища, а саме не притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000319 від 10 жовтня 2017 року та закриття відносно нього кримінального правопорушення.
У подальшому, 10 травня 2018 року близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на надання неправомірної вигоди прокурору ОСОБА_6 , як службовій особі, що займає відповідальне становище, перебуваючи у ресторанному комплексі ТОВ «Ресторанний комплекс Гуляй Поле», яке розташоване за адресою: автошляху Е50 (М04 Знам`янка Дніпро Донецьк Дебальцеве), Новомосковського району Дніпропетровської області, діючи умисно, на виконання єдиного злочинного наміру, надав прокурору ОСОБА_6 частину раніше запропонованої неправомірної вигоди у сумі 10 000 гривень за невчинення ним, як службовою особою, в інтересах третьої особи ОСОБА_9 дій із використанням наданої йому влади та службового становища, а саме не притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000319 від 10 жовтня 2017 року та закриття відносно нього кримінального правопорушення.
11.05.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 12.05.2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.07.2018 року.
Посилаючись на те, що для закінчення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню органу досудового розслідування потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, виконання яких неможливо до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, а також зазначаючи, що з урахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав на підставах, викладених у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, просили в в задоволенні клопотання про продовження строків тримання під вартою відмовити . У разі задоволення клопотання прокурора просили зменшити розмір застави, в зв`язку з тим що розмір визначений судом вважали занадто великим. Крім того,строною захисту було зявлене клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.Клопотання мотивуовано тим,що особа має постійне місце проживання,міцні соціальні зв`язки та у відповідності до даних з боку органів досудового слідства усі речові локази та документи по справі зібрані, вони готуються до відкриття матеріалів стороні захисту, отже відсутні ризики знищення доказів, переховування від органів слідства
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовуються клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від «02» травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
10.05.2018 року о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
11.05.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 12.05.2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.07.2018 року, а також встановлено розмір застави 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 881 000 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідального органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.
06.07.2018р запобіжний захід продовжено до 11.08.2018р.Розмір застави залишений у розмірі500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 881 000 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідального органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено але на сьогодні. усі речові докази та документи по справі зібрані,готується відкриття матеріалів строні захисту В зв`язку з чим вважаю що ризики передбачені ст..177 КПК України зменшено,але вони продовжують існувати тому вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини, за яких підозрюваним були вчинено дії, що мають ознаки злочину, який йому інкриміновано, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
Також слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не засуджений.
З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, та приходить до висновку, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Матеріалами клопотання підтверджено, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на даний час продовжують існувати, та на переконання слідчого судді, даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 369 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_5 злочину, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.
Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує доводи сторони захисту щодо позитивної характеристики підозрюваного ОСОБА_5 , однак з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, приходить до висновку про недостатність таких характеристик для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи сторони захисту в частині недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки питання наявності зазначених ризиків, було встановлено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.
Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, та стороною захисту не підтверджено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобовязаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом. З урахуванням змісту ч. 4, ст. 183 КПК України визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обовязковим.
Враховуючи, що на сьогодні усі речові докази та документи по справі зібрані,готується відкриття матеріалів строні захисту вважаю що ризики передбачені ст..177 КПК України зменшено.Беручи до уваги матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість правопорушення, суд вважає за необхідне зменшити заставу відповідно до ч. 5, ст. 182 КПК України і встановити її у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що з урахуванням п. 16, ч. 1, ст. 3 КПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становить: 80 х 1762 грн. = 140960 грн.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, наявність встановлених ризиків, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів при визначенні розміру застави.
Керуючись, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 201, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.10.2018 року включно, з можливістю внесення застави

Розмір застави ОСОБА_5 зменьшити та встановити у розмірі 80 прожиткових минімумів для працездатних осіб в сумі 140960грн.грн. яка має бути внесена протягом строку дії данної ухвали на депозитний рахунок територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області № 1205, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ МФО 820172, отримувач платежу ТУ ДСА України в Запорізькій області, , призначення платежу застава за ОСОБА_5 по справі № 335/5247/18, Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

У разі внесення застави підозрюваним ОСОБА_5 , або іншою фізичною чи юридичною особою ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

Прибувати за кожною вимогою слідчого, прокура ,суду

Не відлучатися з м. Павлоград без дозволу слідчого ,прокурара, суду,з дати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи ,що дають право на виїзд та вїзд в Україну.

- повідомляти слідчого,прокурора про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, яка визнана свідком чи потерпілим у кримінальному провадженню №0000059;

Термін дії обовязків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Встановити строк дії ухвали про тримання під вартою до 08.10.2018 року включно.

В задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 серпня 2018 р.

Повний текст ухвали буде оголошений 14 серпня 2018 р. о 09:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1