Справа № 638/7887/18
Провадження № 1-кс/638/3608/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

Прокурора ОСОБА_3

Слідчого ОСОБА_4

власника майна ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 поданого в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 02.09.2015 за ознаками складу злочину, передбачених ч. 1 ст. 364 КК України, про арешт нерухомого майна , -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 1 радник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурором вказано про те, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000049 від 02.09.2015 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.364 КК України, за колективним зверненням щодо неправомірного виділення Харківською міською радою протягом 2010 року земельних ділянок з числа земель лісового фонду по вул. Гірській, вул. Гризодубової, Лаптинківської та Млотковського в м. Харкові під будівництво та обслуговування житлових будинків, які фактично перебували у постійному користування ДП «Харківська ЛНДС».

Встановлено, що відповідно до п 15 та п. 15.1 додатку №1 до рішення 23 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 17.04.2013р. № 1107/13 ОСОБА_5 передано у власність земельні ділянки з кадастровим номером :14:004:0019 та кадастровим номером :14:004:0020 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення садівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В ході досудового розслідування проведено огляд земельних ділянок зі спеціалістом ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», допитані посадові особи Управління Держкомзему у м. Харкові та ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», призначено судову земельно-технічну та оціночно-земельну експертизу та встановлено, що земельні ділянки з кадастровим номером :14:004:0019 та кадастровим номером :14:004:0020, площею 0,1000 та 0,1200 га відповідно, що розташовані за адресою: вул. Гризодубова, 48-В, м. Харків Харківської області відповідно до даних планово-картографічних матеріалів базового лісовпорядкування 2013 року знаходяться в межах земель лісогосподарського призначення ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», а саме знаходяться в межах виділу 1, кварталу, 161, Південного лісництва, та на підставі планово-картографічні матеріалів лісовпорядкування 2013 року, і наявних державних актів на право постійного користування землею перебувають у постійному користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція».

Відповідно до висновку експерта з питань землеустрою № 18424 від 31.08.2018 встановлено, що Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровим номером :14:004:0019 та кадастровим номером :14:004:0020 гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення садівництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування станом на 17.04.2013 за складом, змістом та правилами оформлення, а саме вимогам, ст.50 Закону України «Про землеустрій», ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»; ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»; п.11 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105; п. 1.2 ДБН В. 2_5_16_99 Визначення розмірів земельних ділянок для об`єктів електричної мережі; «Правилами охорони електричних мереж», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 року №209, які діяли у відповідний період.

Відповідно до висновку судової оціночно-земельної експертизи № 18425 від 17.08.2018 ринкова вартість земельних ділянок кадастровий номер №:14:004:0020 та кадастровий номер №:14:004:0019 загальною площею 0,2200 га, які належать громадянину ОСОБА_5 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - в, станом на 2013 рік складають 288905 грн. (двісті вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ять гривень) (без урахування ПДВ), в тому числі:

- ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер №:14:004:0020 площею 0,12га за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 2013 рік, складає 156879 грн. (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень) (без урахування ПДВ);

- ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер №:14:004:0019 площею 0,10га за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 2013 рік, складає 132026 грн. (сто тридцять дві тисячі двадцять шість гривень) (без урахування ПДВ).

Відтак, у зв`язку із протиправними діями посадових осіб управління держкомзему у м. Харкові на сесію Харківської міської ради подано проект землеустрою з порушеннями вимог земельного законодавства, що призвело до вибуття із державної власності земельних ділянок лісового фонду загальною вартістю майже 290 тис.грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельні ділянки з кадастровим номером :14:004:0019 та кадастровим номером :14:004:0020 належать гр. ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Прокурором зазначено, що земельні ділянки кадастровий номер №:14:004:0020 та кадастровий номер №:14:004:0019 загальною площею 0,2200 га, які належать громадянину ОСОБА_5 , незаконно вибули з власності держави та фактично державі спричиненні збитки, які підлягають відшкодуванню в сумі 288905 грн., є необхідність в арешті вказаного майна. Не застосування цього заходу зумовить труднощі в частині встановленню істини по кримінальному провадженню, відшкодуванню завданих державі збитків, внаслідок того, що таке майно може бути відчужене.

Прокурор та слідчий в судове засідання з`явились, клопотання підтримали в повному обсязі.

Власника майна та його представник заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно п. 3 вказаної статті, тимчасово також може бути майно, яке є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів. У цьому випадку, за ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року позбавлення майна в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права є допустимим. При цьому Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78, вказав на те, що при вирішення питання виправданості такого втручання є необхідним підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання не суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту вказаних земельних ділянок, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думкою прокурора про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про те, що клопотання в цій частині є обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 поданого в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 02.09.2015 за ознаками складу злочину, передбачених ч. 1 ст. 364 КК України, про арешт нерухомого майна- задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки кадастровий номер №:14:004:0020, площею 0,12га за адресою: АДРЕСА_1 та кадастровий номер №:14:004:0019 площею 0,10га за адресою: АДРЕСА_1 , які належать громадянину ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1