Ухвала
Іменем України
09 серпня 2018 року

м. Київ
Справа № 751/567/18
Провадження № 51-7789 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089,
встановила:
За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився та проживає на АДРЕСА_1 , раніше судимого 29 серпня 2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 296, ст. 69 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 240 годин громадських робіт, знятий з обліку 09 лютого 2017 року у зв`язку з відбуванням покарання,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК із застосуванням статті 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Прийнято рішення щодо процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він між 03 та 04 год. 04 грудня 2017 року, перебуваючи неподалік магазину «Меблі» на вул. Ринковій, буд. 10 у м. Чернігові з корисливих мотивів із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрав майно ОСОБА_5 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 7798 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, просить судові рішення щодо нього змінити, звільнивши його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. Вказує на неналежне врахування судами обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання вини, відшкодування шкоди, та відсутність претензій від потерпілого. Його виправлення вважає можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, суд належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, що згідно зі ст. 12 КК є тяжким злочином, пом`якшуючі обставини щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, а тому дійшов вірного висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК, тобто нижчого від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 186 КК.
При цьому, враховуючи, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість маючи незняту і непогашену судимість за попереднім вироком, знову вчинив умисний, тяжкий злочин та зваживши на висновок органу пробації, згідно якого є високий ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі засудженого.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, в тому числі на ті, на які послався засуджений ОСОБА_4 в касаційній скарзі, апеляційний суд з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6