У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

За вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 124 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат.
Апеляційний суд Закарпатської області ухвалою від 12 липня 2018 року апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2018 року відносно ОСОБА_4 - без змін.
Як установив суд, ОСОБА_4 на початку липня 2017 року в с. Сіль Великоберезнянського району Закарпатської області, неподалік від футбольного поля біля автобусної зупинки, знайшов пістолет марки «Фроммер», що є вогнепальною зброєю, умисно, без передбаченого законом дозволу зберігав його при собі, перевозив у автомобілі «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_1 . Після того, 04 липня 2017 року приблизно о 20:00 годині, знаходячись біля будинку № 173 в с. Стужиця Великоберезнянського району, в той час як ОСОБА_6 перегородив дорогу автомобілем «Шкода Октавія» р/н НОМЕР_2 , вийшов з нього та рухався у напрямку ОСОБА_4 зі зброєю у руках, схожою на автомат Калашникова та вважаючи, що ОСОБА_6 хоче його вбити, вихопив із салону свого автомобіля вказаний пістолет марки «Фроммер» та відходячи назад вистрілив у ОСОБА_6 , чим перевищив межі необхідної оборони, умисно заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Також вказав на недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України, оскільки при залишені без задоволення апеляційної скарги прокурора, рішення апеляційного суду є немотивованим.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується детально наведеними у вироку доказами, які судом досліджено та надано оцінку. Так, винуватість ОСОБА_4 підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 ; показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; даними протоколу огляду автомобіля; даними протоколів огляду місця події; даними протоколів проведення слідчого експерименту; даними висновку експерта №586 від 09 серпня 2017 року; даними висновку судово-психіатричного експерта №96 від 17 серпня 2017 року; даними висновку судової балістичної експертизи №1/317 від 18 серпня 2017 року.
Доводи прокурора про те, що показання свідків під час судового розгляду змінені, не відповідають дійсності, мають між собою істотні розбіжності, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який дійшов висновку про неспроможність даних доводів та дав їм відповідну оцінку.
Призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів і є відповідним вчиненому.

Судом при призначенні покарання повною мірою враховано тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України єзлочинами невеликої тяжкості та тяжким, дані про особу засудженого, який є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне усунення заподіяної шкоди, а обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Також судом першої інстанції при призначенні покарання враховано відсутність з боку потерпілої претензій.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкцій ст. 124, ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі, водночас, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та конкретних обставин вчиненого злочину.

Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, доводи апеляційної скарги прокурора аналогічні тим, що наведені в його касаційній скарзі, перевірені апеляційним судом повною мірою та спростовані з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які потребують перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12 липня 2018 року відносно засудженого ОСОБА_4 .
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3