Справа № 485/725/18
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

09.10.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000177 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світла Дача Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.08.2005 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ст. 296 ч.3 КК України до 2 років позбавлення волі; 06.07.2012 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, 11.04.2018 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком в один рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2018 року близько 20.30 години в с. Світла Дача Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, через незачинені двері проник до сараю домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , де взяв курку вартістю 140 грн та півня вартістю 150 грн, на загальну суму 290 грн, з якими вийшов з приміщення сараю, та з причин, що не залежали від його волі, не виконав всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не мав можливості розпорядитися вказаним майном, оскільки біля сараю був затриманий господарями домоволодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які не дали можливості ОСОБА_3 виконати всі необхідні дії для доведення злочину до кінця.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_3 визнав повністю та вказав, що за викладених в обвинувальному акті обставин він 25.03.2018 року в нічний час з метою здійснення крадіжки проник до сараю домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , де взяв двох курей, з якими вийшов з сараю на подвір`я, де був затриманий господарями, яким він повернув те, що хотів викрасти, та залишив місце події. У вчиненому кається, обіцяє, що не допустить подібного в майбутньому. Визнає вартість майна, яке хотів викрасти.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вказаного злочину його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Із заяви ОСОБА_6 від 26.03.2018 року слідує, що остання звернулася до поліції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який намагався викрасти півня й курку з сараю її домоволодіння.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.03.2018 року, фототаблиці та плану-схеми до нього, місцем вчинення злочину є територія домоволодіння по АДРЕСА_2 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 23.04.2018 року слідує, що ОСОБА_3 на місці в присутності понятих та захисника добровільно розповів та показав як намагався вчинити крадіжку птиці із сараю домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 .

Довідкою від 27.03.2018 року №49 підтверджується вартість майна, яке було об`єктом протиправного посягання.

Стороною обвинувачення ОСОБА_3 інкримінується вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення.

При цьому відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

В судовому засіданні з показань обвинуваченого, протоколу огляду місця події від 26.03.2018 року, протоколу слідчого експерименту від 23.04.2018 року встановлено, що ОСОБА_3 при вчиненні крадіжки був затриманий господарем на території двору одразу після виходу з сараю, обвинувачений за межі території домоволодіння потерпілої з майном, яке намагався викрасти, не зміг вийти, тому він не мав реальної можливості розпорядитись чи користуватись викраденим майном, а, отже, не виконав всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі. За такого, дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, оскільки надана характеристика обвинуваченого від 26.03.2018 року не містить конкретних фактів, які б свідчили про виключно негативну характеристику обвинуваченого, обвинувачений офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, характер вчиненого ним злочину, що віднесений до категорії тяжких злочинів, визнання ним своєї вини, в тому числі і вартості об`єктів посягання, що значно вплинуло на хід та швидкість досудового розслідування та судового розгляду, незначну вартість майна, яке було об`єктом протиправного посягання, відсутність матеріальної шкоди внаслідок вчиненого злочину, стан здоров`я обвинуваченого (наявність психічного розладу розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину (в тому числі при проведенні слідчого експерименту, в ході якого обвинувачений повідомив стороні обвинувачення обставини, які через таємний характер даного злочину були відомі тільки йому).

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, при призначенні покарання суд також враховує, що вказана обставина встановлена виключно з показань самого обвинуваченого, що, у свою чергу, вказує на критичне ставлення обвинуваченого до свого вчинку, його каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням наведених вище обставин, при наявності обставин, які пом`якшують покарання і, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпечність обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення його від відбування покарання з випробуванням та з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
В зв`язку з цим, речовий доказ: молоток в спеціальному пакеті № 2295718 підлягає поверненню потерпілій ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.04.2018 року (справа №485/131/18), остаточно до відбуття визначивши чотири роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ молоток в спеціальному пакеті № 2295718 повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баштанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

суддя: