Справа № 212/4415/16-к
У Х В А Л А

29 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , прокурора Криворізької місцевої прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, питання доцільності тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000373 від 17.06.2016 року та № 0002136 від 08.07.2016 року обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, -

встановив:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на розгляді знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід - тримання під вартою, останній день тримання під вартою до 01.06.2018 р.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання, яке підтримано прокурором ОСОБА_3 , і вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт. Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувачений перебуває під вартою тривалий час, який є винятковим запобіжним заходом, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків для продовження запобіжного заходу, обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, явка свідків обвинувачення тривалий час у судове засідання не забезпечена.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів, при цьому враховує, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу.
Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, Існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я і те, що він не працює, не має тісних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, має постійне місце реєстрації та проживання, суд приходить до висновку, що міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання обвинуваченого забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло цілодобово, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду та вважає достатнім застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,
ухвалив:
У задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, а саме до 26 липня 2018 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 алишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 , цілодобово та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого Тернівському ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_4 .
Негайно звільнити з-під варти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1