Справа № 349/1305/18
Провадження № 1-кп/349/114/18
В И Р О К
іменем України
01 листопада 2018 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000185, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який не працює, судимого вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 ухилився від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього виду покарання, за таких встановлених судом обставин.

Вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2018 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин.

17 квітня 2018 року , після набрання вироком законної сили, судом разом із розпорядженням про виконання судового рішення надіслано його копію до виконання у Рогатинський районний сектор з питань пробації .

17 травня 2018 року працівниками вказаної державної установи засудженому ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт.

18 травня 2018 року сільським головою Чернівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі направлення з органу пробації було видано розпорядження №30 «Про прийняття на громадські роботи», згідно якого ОСОБА_3 визначено графік їх відбування, з 18 травня 2018 року щодня, з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., крім вихідних та святкових днів.

Упродовж травня місяця 2018 року засуджений ОСОБА_3 мав відбути 36 годин громадських робіт, однак він без поважних причин не відпрацював жодної години .

Крім цього , ОСОБА_3 , не маючи наміру відбути всі години громадських робіт та усвідомлюючи , що він ухиляється від відбування покарання упродовж червня місяця 2018 року із запланованих 76 годин громадських робіт відпрацював лише 4 години.

Продовжуючи ухилятись від відбування громадських робіт, ОСОБА_3 у липні 2018 року із запланованих 28 годин громадських робіт відпрацював лише 4 години.

19 червня 2018 року та 05 липня 2018 року із засудженим ОСОБА_3 було проведено профілактичні бесіди та його повторно попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт .

Проте, ОСОБА_3 і надалі ухилявся від відбування покарання і до відпрацювання громадських робіт уже більше не приступав.

У результаті таких дій, ОСОБА_3 за період з 18 травня 2018 року по 10 липня 2018 року із призначених йому судом 140 годин громадських робіт відпрацював лише 8 годин, тобто ухилився від відбування цього виду покарання .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 дав такі показання. Вироком суду його було визнано винним за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 140 годин громадських робіт. Йому було роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді громадських робіт, а також попереджено, що у випадку порушення порядку та умов відбування покарання буде притягнуто до кримінальної відповідальності. У червні 2018 року та в липні 2018 року він відпрацював частину громадських робіт, а в подальшому не відбував покарання, оскільки ходив до лісу і таким чином заробляв собі на проживання. Усвідомлює, що вчинив неправильно, у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України за кваліфікуючими ознаками ухилення від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього виду покарання кваліфіковано правильно, а його вина у вчиненому злочині доведена .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить з наступного.

За змістом ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає: щире каяття, визнання вини обвинуваченим.
Обставин, які обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в психіатра та нарколога не числиться, не працює, обставини кримінального провадження, з яких вбачається, що засуджений відбув невелику частину покарання у виді громадських робіт, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді арешту.

Згідно з ч.1, ч.4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За змістом ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи в даному випадку з такого співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Невідбута частина покарання для засудженого ОСОБА_3 за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2018 року становить 132 години громадських робіт, що в перерахунку на арешт суд обраховує за правилами передбаченими у ст.72 КК України, де 132 години громадських робіт відповідають 16 дням арешту .

На підставі викладеного, суд визначає ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. ст.71, 72 КК України та повністю приєднує до покарання , призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таке остаточне покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст.50 КК України.

Речові докази відсутні.

Під час судового провадження учасники процесу не заявляли клопотань стосовно грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Під час судового провадження запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368 -370, 373- 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1( один) місяць.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2018 року і за сукупністю вироків за правилами, передбаченими у ст.72 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один ) місяць 16 (шістнадцять) днів.

Строк відбування покарання обчислювати з часу фактичного затримання ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1