н/п 1-кс/640/7536/18
"20" липня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
представника власника майна ОСОБА_4 ,
представник володільця майна адвоката ОСОБА_5 ,
Сторона обвинувачення просить накласти арешт на автомобіль Renault Logan р.н. НОМЕР_1 , перебуває у власності ОСОБА_6 , зареєстрований: АДРЕСА_1 шляхом заборони його користування та розпорядження; зберігання автомобіля Renault Logan р.н. НОМЕР_1 , здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 19.07.2018 приблизно о 02:50 на пр. Московському, 144 в м. Харків, стався наїзд а/м Renault Logan р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_8 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.
19.07.2018 з 04:20 до 05:00 в ході огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Logan р.н. НОМЕР_1 на вищезазначеній ділянці дороги, старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 був оглянутий та вилучений.
Таким чином, враховуючи положення ст.98 КПК України, автомобіль відділу розслідування злочинів у сфері транспорту, є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної, з метою з`ясування, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Renault Logan р.н. НОМЕР_1 , перебуває у власності ОСОБА_6 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .
Сторона обвинувачення зазначає, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту деталей з боку його власника, а тому виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання.
В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_4 та представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання.
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
19.07.2018 з 04.20 год. до 05.00 год. згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, за адресою: м. Харків, пр. Московський, 144, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.07.2018, вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 5-7).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на штрафному майданчику за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, даних про можливе місце зберігання транспортного засобу, ніж те, що вказано в клопотанні сторони обвинувачення, в ході розгляду клопотання слідчому судді не надано. За вказаних обставин, на теперішній час наявні також підстави до арешту транспортного засобу та визначення його місця зберігання за адресою, вказаною в клопотанні слідчого, прокурора.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль Renault Logan р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_6 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля Renault Logan р.н. НОМЕР_1 , майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1