УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 362/3383/17
провадження № 51-9498ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000894 від 11 червня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшанська Новоселиця Васильківського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тих же району та області, раніше судимого вироком Васильківського міськрайонного суду Київскьої обалсті від 05 липня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 104 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2

ст. 185 КК.
Встановлені обставини
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня
2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня затримання 14 травня

2018 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком місцевого суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він

20 червня 2017 року приблизно о 01:40 год намагався повторно таємно викрасти з приміщення ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: вул. Грушевського, 7А у м. Василькова Київської області, пляшку алкогольного напою ємністю 0,5 л, вартістю 307,33 грн, однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки на виході був затриманий працівниками магазину.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області області від 30 липня 2018 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня

2018 року без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити оскаржувані ним судові рішення, звільнивши його з-під варти, обмежившись відбутим строком. Зазначає, що вчинив незакінчений злочин у молодому віці через брак життєвого досвіду, щиро розкаюється у скоєному і просить врахувати фактичні наслідки кримінального правопорушення у виді відсутності збитків для потерпілого.
Мотиви Верховного Суду
У касаційній скарзі засуджений не оскаржує висновків суду в частині доведеності його винуватості у вчиненні злочину та кваліфікацію дій за ч. 3 ст. 15, ч. 2

ст. 185 КК.
Разом з тим, посилання ОСОБА_4 на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості є безпідставними.
Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, переглядаючи вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статей 50, 65 КК врахував: що ОСОБА_4 вчинив незакінчений злочин середнього ступеню тяжкості (злочинні дії не довів до кінця лише у зв`язку з затриманням працівниками магазину, тобто відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, пов`язана з припиненням злочинної діяльності ОСОБА_4 третіми особами), за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин під час іспитового строку; наявність пом`якшуючої покарання обставини (щире каяття); відсутність обставин, які обтяжують покарання; а тому обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_4 без відбування реального покарання.
Наведені обставини були враховані місцевим судом як під час визначення розміру покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, так і під час визначення остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк

3 роки 2 місяці, яке є наближеним до мінімального.

Таким чином висновки місцевого й апеляційного судів, щодо неможливості виправлення ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства є обґрунтованими та належним чином мотивованими, вид і розмір призначеного основного покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК, а також остаточне покарання, визначене за правилами ст. 71 цього Кодексу є необхідним і достатнім, як для виправлення засудженого, так і для попередження вчинення нових злочинів, та повною мірою ґрунтуються на вимогах статей 50, 65, 68 КК.

З урахуванням наведеного, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що з огляду на наведені у касаційній скарзі мотиви та зміст оскаржуваних судових рішень, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Оскільки з касаційної скарги засудженого та зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхіднена підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області

від 30 липня 2018 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3