Ухвала
Іменем України
05 червня 2018 року

м. Київ
справа № 738/1883/17

провадження № 51-6151 ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 05 квітня 2018 року,
встановив:
Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2018 року
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу вироком Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05 квітня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 04 жовтня 2017 року, близько 04 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку, що по АДРЕСА_2 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав майно потерпілого ОСОБА_5 , чим заподіяв матеріальну шкоду останньому на загальну суму 2600,06 грн.
Крім того, 08 жовтня 2017 року, близько 00:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник до гаража розташованого на території господарства по АДРЕСА_3 , звідки незаконно заволодів транспортним засобом «ВАЗ 21081» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .
Крім того, 08 жовтня 2017 року, близько 09 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно, повторно, проник до житлового будинку, що по АДРЕСА_4 , звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_7 , чим заподіяв матеріальну шкоду останньому на загальну суму 2108,19 грн.
Крім того, на початку жовтня 2017 року придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи 4 патрони калібру 5,6 мм, які переніс та без передбаченого законом дозволу зберігав у будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 .
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про зміну вказаних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого, через суворість. При цьому посилається на ту обставину, що місцевим судом не враховано у повній мірі особу засудженого, всі обставини, що пом`якшують покарання та знижують суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, а саме: активне сприяння розкриттю злочинів, відшкодування заподіяної шкоди, перебування на утриманні у засудженого бабусі та батька похилого віку, перебування на утриманні малолітної доньки, яка потребує догляду та виховання. Засуджений просить пом`якшити йому покарання до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги засудженого про порушення щодо нього загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.
Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_4 , призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, виходив з того, що засуджений будучи раніше судимим на шлях виправлення не став, вчинив умисні тяжкі злочини та злочин середньої тяжкості, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, неодружений, не працює, перебуває на обліку в Чернігівському обласному наркологічному диспансері.
Обставиною, яка пом`якшує покарання засудженому, судом визнано щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання засудженому, судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, судом враховано висновок представника Менського районного сектору з питань пробації від 27 грудня 2017 року. Відповідно до вказаного висновку, ймовірність та ризик вчинення нових злочинів висока, а перевиховання ОСОБА_4 можливе у разі здійснення за ним цілодобового контролю в умовах ізоляції.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, у тому числі і ті, про які наголошує засуджений у своїй скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання із застосуванням вимог ст. 70, ст. 71 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів, справедливим, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через його суворість, про що засуджений зазначає у своїй касаційній скарзі, не вбачається.
При розгляді апеляції засудженого, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу засудженого залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 12 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 05 квітня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3