Постанова

Іменем України
21 червня 2018 р.

м. Київ

справа № 165/633/16-к

провадження № 51-2836км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000889 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2016 року ОСОБА_7 засудженоза ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим вироком стягнуто з засудженого ОСОБА_7 в дохід держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради 11194,17 грн витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи яка потерпіла від кримінального правопорушення.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 45000 грн на відшкодування моральної шкоди та 840 грн витрат на правову допомогу.
Вирішено питання судових витрат і речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 травня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 змінено. Резолютивну частину вироку доповнено рішенням наступного змісту «цивільний позов прокурора задовольнити повністю. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково».

В решті вирок залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, 04 листопада 2015 року, приблизно о 19 год, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Островського у м. Нововолинську, в напрямку автодороги Ковель - Жовква, перетинаючи перехрестя із вул. Автобусною у м. Нововолинську та здійснюючи маневр повороту ліворуч, в напрямку руху транспортного засобу, порушуючи Правила дорожнього руху Укрїни, а саме: п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», здійснюючи виїзд на головну дорогу, а саме: автодорогу Ковель - Жовква, що по вул. Автобусній у м. Нововолинську не надав перевагу в русі мопеду «Viper ZS50», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 який рухався по автодорозі Ковель - Жовква, у напрямку міста Володимир-Волинський, де відбулося зіткнення між вказаними транспортними засобами, внаслідок чого ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову прокурора в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради, який було задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави на їх користь 11194, 17 грн витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушенняі просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що ухвала в цій частині є незаконною, прийнятою з істотним порушенням вимог цивільного та кримінального процесуального закону, зазначає, що дану суму повинна відшкодовувати страхова компанія, а не водій. Також вказує на те, що в калькуляції витрат на лікування потерпілого вказані витрати, які не мають відношення до лікування потерпілого.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 вважає, що касаційна захисника ОСОБА_6 є необґрунтованою та просить залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Правильність встановлення фактичних обставин справи, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не заперечуються та не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Перевіркою матеріалів провадження не встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Покарання засудженому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу засудженого.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про те, що суд безпідставно задовольнив цивільний позов прокурора в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради та стягнув з ОСОБА_7 в дохід держави на їх користь 11194, 17 грн витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, то вони не заслуговують на увагу.

Цивільний позов прокурора в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради про стягнення з ОСОБА_7 в дохід держави на їх користь 11194, 17 грн витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушеннявирішено судом згідно з вимогами цивільного та кримінального процесуального законодавства.

Так, прокурором до початку судового розгляду було заявлено до ОСОБА_7 цивільний позов в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи яка потерпіла від кримінального правопорушення, оскільки потерпілий ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному та неврологічному відділеннях Нововолинської центральної міської лікарні з 4 листопада 2015 року по 4 грудня 2015 року і на його лікування закладом охорони здоров`я було витрачено 11194,17грн.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Як убачається з матеріалів провадження, відповідно до довідки Нововолинської центральної міської лікарні на лікування ОСОБА_8 , який знаходився на стаціонарному лікуванні у реанімаційному та неврологічному відділеннях Нововолинської центральної міської лікарні з 4 листопада 2015 року по 4 грудня 2015 року було витрачено 11194,17грн. (т. 1 а.с. 15).

Таким чином встановлено, що розмір витрат на стаціонарне лікування особи яка потерпіла від кримінального правопорушення, а саме потерпілого ОСОБА_8 , яка підлягає відшкодуванню на користь фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради і яку обґрунтовано стягнуто з ОСОБА_7 , становить 11194,17грн. і доводи захисника в цій частині є безпідставними.
Такий висновок відповідає фактичним обставинам провадження, установленим судом, та його підтверджено доказами, наявними в матеріалах провадження.

Крім того, доводи захисника про те, що прокурор не мав законних підстав для здійснення представництва лікарні у суді та дана позовна заява повинна була бути подана до страхової організації, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована, є необґрунтованими. З провадження вбачається, що ОСОБА_7 , як власник транспортного засобу дійсно був застрахований у ПАТ Страхова компанія «Провідна» згідно полісу № АЕ/2595817/0305/15.

Однак, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого та інших осіб на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий чи інші не були, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому та іншим особам право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого чи інших осіб від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому та іншим особам як кредиторам належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Вони вільно, на власний розсуд обирають спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.
Потерпілий чи інша особа мають право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоду і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого чи іншої особи не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тому підстав для скасування судового рішення апеляційної інстанції у частині вирішення цивільного позову прокурора в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради, як про це йдеться у касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 15 «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3