Єдиний унікальний номер №243/3649/18
Номер провадження №1-м/243/6/2018
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
31 липня 2018 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Газалкент, Верхнєчирчикського району, Ташкентської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 23 квітня 2012 року Зеленоградським районного суду м. Москви Російської Федерації з урахуванням змін, внесених касаційною ухвалою Московського міського суду від 12.09.2012 року за ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ з застосуванням ч. 2 ст.69 КК РФ до 8 років 5 місяців позбавлення волі без позбавлення її права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії загального режиму, -

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2018 року Міністерство юстиції України звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про приведення вироку Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року у відповідність із законодавством України.

За вироком Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року з урахуванням змін, внесених касаційною ухвалою Московського міського суду від 12.09.2012 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ з застосуванням ч. 2 ст.69 КК РФ до 8 років 5 місяців позбавлення волі без позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії загального режиму.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Орловській області», кінець відбуття строку покарання 06 вересня 2019 року.

Згідно з вироком Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні сукупності злочинів, її діяння кваліфіковано за: ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1 КК РФ як замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчинений організованою групою, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ як готування до незаконного збуту наркотичних засобів в особливо великому розмірі, вчинене організованою групою.

Зазначені у вироку діяння є також кримінально караними відповідно до закону України про кримінальну відповідальність.

Суд, заслухавши думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали клопотання, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянці України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ.

Згідно вироку Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ з застосуванням ч. 3 ст.69 КК РФ до 8 років 5 місяців позбавлення волі без позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії загального режиму.

Касаційною ухвалою Московського міського суду від 12.09.2012 року вирок Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року змінено в частині призначення покарання. Виключено з вироку призначення покарання за ч. 3 ст. 69 КК РФ. На підставі ч. 2 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 5 місяців, з відбуттям покарання в виправній колонії загального режиму.

Вирок Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 12.09.2012 року.

Здійснюючи процедуру приведення вироку Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

ОСОБА_4 є громадянкою України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 засуджено вироком Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року з урахуванням змін, внесених касаційною ухвалою Московського міського суду від 12.09.2012 року до покарання у вигляді 8 років 5 місяців позбавлення волі без позбавлення її права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії загального режиму, за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ з застосуванням ст. 69 ч. 2 КК РФ.

ОСОБА_4 висловила бажання бути переданою в Україну, що підтверджується її письмовою заявою.

ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів передбачених за ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ з застосуванням ч. 2 ст.69 КК РФ до 8 років 5 місяців позбавлення волі без позбавлення її права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії загального режиму.

Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 початок строку 07 квітня 2011 року, кінець строку 06 вересня 2019 року, станом на 28 липня 2018 року відбутий строк покарання 6 років 3 місяці 21 день, не відбутий строк покарання 2 роки 1 місяць 9 днів.

Згідно з довідкою про стан здоров`я ФКУ «Виправна колонія № 6» ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-терапевта та гінеколога. Обмежень працездатності не має. Єтапом слідувати може.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Згідно із копією паспорту виданого на ім`я ОСОБА_4 зареєстроване місце проживання останньої: АДРЕСА_1 .

З вироку Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року з урахуванням змін, внесених касаційною ухвалою Московського міського суду від 12.09.2012 року вбачається, що ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ з застосуванням ч. 2 ст.69 КК РФ до 8 років 5 місяців позбавлення волі без позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії загального режиму.

Згідно ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Ч. 2 ст. 15 КК України передбачено, що замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно ч. 1 ст. 14 КК України готуванням до злочину є підшукування або пристосування засобів чи знарядь, підшукування співучасників або змова на вчинення злочину, усунення перешкод, а також інше умисне створення умов для вчинення злочину. Ч. 2 ст. 14 КК України передбачено, що готування до злочину невеликої тяжкості не тягне за собою кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КК України, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів -караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років. Відповідно до ч. 2 ст. 307 КК України, ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, - караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Частина 3 ст. 307 КК України, дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, - караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 4 ст. 307 КК України, особа, яка добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги і вказала джерело їх придбання або сприяла розкриттю злочинів, пов`язаних з їх незаконним обігом, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне їх виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання (частина перша цієї статті, частина перша статті 309 цього Кодексу).

Так, відповідно до діючого Кримінального кодексу України незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах кваліфікується за ч.3 ст.307 КК України. Санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК.

Відповідно до ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, яка передбачає більш суворе покарання.

Таким чином, за умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України, дії засудженої ОСОБА_4 мали бути кваліфіковані за ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 307 та ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Однак, відповідно до частини 3 статті 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Відповідно до ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_4 до неї не застосоване додаткове покарання у виді позбавлення її права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії загального режиму.

Враховуючи, що відповідно до положень п. d ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, замінюючи вирок компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, а тому слід застосувати положення ст. 69 КК України(призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та призначити засудженому покарання без застосування передбаченого ст. 307 ч.3 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, з огляду на те, що судом іноземної держави додаткове покарання засудженому не призначалося.

Враховуючи, що відповідно до положень п. d ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, замінюючи вирок компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, а тому слід застосувати положення ст. 69 КК України(призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та призначити засудженій покарання без застосування передбаченого ст. 307 ч.3 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, з огляду на те, що судом іноземної держави додаткове покарання засудженій не призначалося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 602, 603, 609, 610 КПК України, Конвенцією про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), суд, -

У Х В А Л И В:

Привести у відповідність із законодавством України вирок Зеленоградського районного суду м. Москви Російської Федерації від 23 квітня 2012 року з урахуванням змін, внесених касаційною ухвалою Московського міського суду від 12.09.2012 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст.30, п. «а» ч.3 ст.228-1, ч. 1ст. 30, п. «а,г» ч. 3 ст. 228.1 КК РФ з застосуванням ч. 2 ст.69 КК РФ до 8 років 5 місяців позбавлення волі без позбавлення його права займати певні посади та займатися певною діяльністю, без штрафу з відбування покарання в виправній колонії загального режиму.

Вважати ОСОБА_4 засудженою за:

- ст. 15 ч. 1, 307 ч. 3 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- ст. 14 ч. 1, 307 ч. 3 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України з призначенням покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна;

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом часткового складення вважається засудженою до покарання - 8 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 07 квітня 2011 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , залишити попередній - тримання під вартою.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Державної пенітенціарної служби України.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1