Справа № 761/964/18
Провадження № 1-м/761/6/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю:

особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_2

особи, яка підлягає видачі ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 4342/5 від 28.11.2018 року про видачу (екстрадицію) громдянина Латвійської Республіки ОСОБА_3 до Латвійської Республіки для виконання покарання за вироком суду, -
В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 4342/5 від 28.11.2018 року про видачу (екстрадицію) громдянина Латвійської Республіки ОСОБА_3 до Латвійської Республіки для виконання покарання за вироком суду.
Із наказом Міністерства юстиції України захисник не погоджується, оскільки при проведенні екстрадиційної перевірки не були враховані всі обставини, які перешкоджають видачі його підзахисного ОСОБА_3 до Латвійської Республіки, зокрема звертає увагу на те, шо наказ МЮУ датований 28.11.2017 р., у той же час висновок щодо результатів розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 складений лише 14.12.2017 р., що свідчить про відсутність такого висновку на час видачі оскаржуваного наказу, тобто безпідставність його видачі. Також захисник у скарзі стверджує про те, що у жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ДМС України із заявою про надання йому громадянства, на яку отримав відповідь від 24.10.2017 р. за №23983 про те, що питання надання громадянства останньому може бути вирішено у разі подання заявником повного пакету документів згідно чинного законодавства. На цій підставі 28.12.2017 р. ОСОБА_3 на адресу ДМС України було подано заяву-анкету з пакетом документів для отримання статусу біженця, розгляд якої досі триває, що унеможливлює видачу особи запитуваній державі.
З урахуванням наведеного, захисник ОСОБА_2 просить скасувати наказ Міністерства юстиції України від 28.11.2017 р. за №4342/5 та висновок Департаменту міжнародного права від 14.12.2017 р.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скаргу підтримали з наведених у ній підстав і просили її задовольнити, підтвердивши, що насьогодні триває розгляд заяви ОСОБА_3 у ДМС України та остаточне рішення по ній не прийнято.
Прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , який здійснює нагляд у галузі міжнародного співробітництва під час кримінального провадження, щодо задоволення скарги заперечував. Повідомив, що за результатами екстрадиційної перевірки, проведення якої було доручено Міністерством юстиції України прокуратурі міста Києва, не було встановлено обставин, які б перешкоджали видачі ОСОБА_3 до Латвійської Республіки для виконання вироку щодо нього, що відображено у відповідному висновку від 14.12.2017 р., на підставі якого було видано оскаржуваний наказ. При цьому ОСОБА_3 насьогодні здійснює дії, спрямовані на затягування видачі до Латвійської Республіки. Також прокурор долучив до матеріалів скарги документи щодо здійснення екстрадиційної перевірки відносно особи.
Вислухавши осіб, які з`явились до розгляду скарги, вивчивши скаргу з долученими до неї документами, документи, надані прокурором, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, відповідно до ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
За ч.1 ст.591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою.
З досліджених слідчим суддею документів встановлено, що наказ Міністерства юстиції України за №4342/5 від 28.12.2017 р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 , громадянина Латвійської Республіки до Латвійської Республіки для виконання покарання у виді 8 років позбавлення волі, призначеного вироком Ризького окружного суду від 30 квітня 2014 року, прийнято за результатами екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою міста Києва.
Так, під час перевірки не було встановлено обставин, передбачених ст.589КПК України, для відмови у видачі (екстрадиції) особи.
Згідно положень вказаної статті Кодексу у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1)особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Під час перевірки було встановлено, що: ОСОБА_3 не є громадянином України та не має статусу біженця, із заявами щодо отримання такого статусу до ДМС України не звертався, за станом здоров`я протипоказань до його етапування не має; - не сплинули строки давності виконання обвинувального вироку суду; - діяння, за вчинення яких визнано винним ОСОБА_3 , можуть бути кваліфіковані за ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України, санкція якої передбачає покарання до 12 років позбавлення волі, тобто є екстрадиційним, при цьому такий злочин не належить до військових злочинів і не носить політичного характеру, запити інших держав щодо видачі особи не надходили, на території України ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягується та не судимий.

Наведені обставини засвідчуються наданими суду прокурором матеріалами екстрадиційної перевірки, а також прийнятими на їх підставі висновком за наслідками екстрадиційної перевірки від 09.11.2017 р., затвердженого заступником прокурора міста Києва ОСОБА_6 13.11.2017 р. і висновком Департаменту міжнарождного права, складеного за результатами розгляду запиту про видачу (екстардицію) ОСОБА_3 від 14.12.2017 р.

З наведеного вбачається, що за результатами перевірки було встановлено, що злочини, за вчинення яких ОСОБА_3 засуджено у Латвійській Республіці, є екстрадиційними, а підстави які б виключали можливість його видачі до вказаної країни на даний час відсутні.

При цьому виходячи з положень ч.4 ст.591 КПК України при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Щодо доводів, викладених у скарзі, судом відзначається наступне.

Як стверджує захисник, оскаржуваний наказ МЮУ був прийнятий 28.11.2017 р., у той же час висновок щодо результатів розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_3 складений лише 14.12.2017 р., що свідчить про відсутність такого висновку на час видачі оскаржуваного наказу, тобто безпідставність його видачі.
У той же час надані прокурором матеріали містять копію Наказу Міністерства юстиції України за №4342/5 від 28.12.2017 р., який було прийнято на підставі висновку Департаменту міжнародного права від 14.12.2017 року, а документ, про скасування якого просить захисник, містить напис «неофициальный перевод с украинского языка», тобто не є офіційно засвідченим у відповідному порядку перекладом Наказу Міністерства юстиції України за №4342/5 від 28.12.2017 р. та, відповідно, з підстав, наведених захисником, не може бути скасованим.
Щодо доводів скарги з приводу того, що у жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ДМС України із заявою про надання йому громадянства, а також звернувся 28.12.2017 р. на адресу ДМС України із заявою-анкетою з пакетом документів для отримання статусу біженця, розгляд якої досі триває, що унеможливлює видачу особи запитуваній державі, судом відзначається наступне.
З фотокопії листа ДМС України, долученої стороною захисту до скарги, який датований 24.10.2017 р. вбачається, що у разі виконання заявником вимог законодавства України про громадянство та подання до територіального підрозділу ДМС України всіх необхідних документів, питання набуття ОСОБА_3 громадянства буде вирішено в устанволеному порядку, однак така відповідь не свідчить про те, що станом на жовтень 2017 р. ДМС України було розпочато процедуру перевірки наявності підстав для надання ОСОБА_3 статусу біженця або громадянства України.
Таким чином відомості, викладені у висновку за наслідками екстрадиційної перевірки від 09.11.2017 р., затвердженого заступником прокурора міста Києва ОСОБА_6 13.11.2017 р. і висновку Департаменту міжнарождного права, складеного за результатами розгляду запиту про видачу (екстардицію) ОСОБА_3 від 14.12.2017 р. щодо того, що ОСОБА_3 не є громадянином України та не має статусу біженця, із заявами щодо отримання такого статусу до ДМС України не звертався, на час затвердження таких висновків були дійсними.

При цьому слідчим суддею відзначається те, що подання заяви-анкети з пакетом документів для отримання статусу біженця ОСОБА_3 було здійснено вже після постановлення оскаржуваного наказу та така обставина станом на 28.12.2017 р. не існувала, окрім іншого, стороною захисту також не було підтверджено суду, що і насьогодні ДМС України здійснюється процедура перевірки наявності підстав для надання особі статусу біженця належними доказами.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування наказу Міністерства юстиції України від 28.12.2017 р. та висновку Департаменту міжнарождного права, складеного за результатами розгляду запиту про видачу (екстардицію) ОСОБА_3 від 14.12.2017 р. на даний час відсутні. Жодних доказів на підтвердження того, що наявні підстави, які перешкоджають видачі ОСОБА_3 до Латвійської Республіки, ні захисником, ні самою особою, яка підлягає видачі, на час розгляду скарги не надано, а доводи сторони захисту щодо існування таких обставин належними доказами суду підтверджені не були, що свідчить про відсутність обгрунтованих підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 372, 589, 591 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування наказу Міністерства юстиції України за № 4342/5 від 28.11.2018 року про видачу (екстрадицію) громдянина Латвійської Республіки ОСОБА_3 до Латвійської Республіки для виконання покарання за вироком суду відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1