У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,з участю помічника судді ОСОБА_2 ,яка виконує обов*язки секретаря судового засідання,прокурора ОСОБА_3 ,підозрюваного ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,працюючого вантажником ТОВ «Фірма «Інкорт ЛТД»,зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 ,раніше не судимого
якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.3 ст.153 ,ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України по матеріалам досудового розслідування за № 0001032 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 20.03.2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 ,за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 ,звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ,якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.3 ст. 153,ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
В клопотанні зазначено,що ОСОБА_4 підозрюється в тому,що 19.03.2018 р.приблизно о 18.20 год.біля будинку № 8 по вул.Цегельній в м.Запоріжжі він вчинив відносно малолітньої ОСОБА_8 ,2005 р.н.,дії,які кваліфіковані по ч.3 ст.153 КК України як насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства ,вчинене щодо малолітньої;а також у тому,що 06.06.2018 р.приблизно 08.35 год.біля буд.№ 18 по вул.О.Поради в м.Запоріжжі він вчинив замах на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 (грабіж),поєднане із насильством,яке не є небезпечним для життя та здоров*я потерпілої,його дії кваліфіковані по ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
Слідчий просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з посиланням на те,що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжких злочинів,після вчинення яких з дійовим каяттям до органів поліції не з*явився,відмовився давати показання та із слідством не співпрацює,є соціально небезпечним,існують ризики,що у відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою він може продовжити протиправну діяльність,а також ухилитися від органу досудового розслідування і суду,перешкоджати проведенню досудового розслідування,впливаючи на свідків та потерпілих.
Прокурор вважає, що клопотання підлягає задоволенню з тих самих мотивів, на які посилається слідчий.
Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав,що до вчинення злочинів,у яких підозрюється,він не причетний,підозра щодо нього необґрунтована,заявлених слідчим ризиків не існує,він не має намірів перешкоджати слідству,переховуватись або впливати на потерпілих і свідків,проживає в сім*ї з матір*ю,сестрою та братом, працевлаштований та має власні доходи,раніше до нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час доби,умов якого він не порушував.
Захисник,заперечуючи проти задоволення клопотання,просив врахувати,що,незважаючи на тяжкість висунутої ОСОБА_4 підозри,сама по собі наявність навіть обґрунтованої підозри не може бути єдиним виправданням для тримання особи під вартою,а ризиків,заявлених слідчим у клопотанні,фактично не існує.Підозрюваний має міцні родинні та соціальні зв*язки,офіційно працює,раніше не судимий,не порушував умов застосованого до нього в період з 08.06.2018 р.до 07.08.2018 р.запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби,від органів слідства не ухиляється та встановленню фактичних обставин не перешкоджає,тому ризиків,заявлених слідчим і прокурором,не доведено.
З посиланням на те,що в клопотанні не обґрунтовано неможливість обрання до підозрюваного іншого запобіжного заходу,а припущення слідства про наявність ризиків його неналежної процесуальної поведінки нічим не підтверджена,просить відмовити у задоволенні клопотання та обрати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження з приводу клопотання та перевіривши його обгрунтованість, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування»,тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати,що інші запобіжні заходи ,передбачені законом,не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов*язків,передбачених КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
З наданих суду разом з клопотанням матеріалів суд встановив наступне.
20.03.2018 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001032 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом вчинення невстановленою особою відносно потерпілої ОСОБА_8 кримінального правопорушення,передбаченого ч.3 ст.153 КК України.
06.06.2018 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001960 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом вчинення невстановленою особою відносно потерпілої ОСОБА_9 кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
Постановою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 від 12.06.2018 р.матеріали зазначених досудових розслідувань об*єднані у кримінальне провадження з № 0001032.
06.06.2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України за викладених у клопотанні обставин.
Обгрунтованість підозри,за змістом клопотання,підтверджується протоколами слідчих та процесуальних дій,висновком експерта.
Хоча ОСОБА_4 заперечував обґрунтованість пред*явленої йому підозри,слідчий суддя при розгляді даного клопотання враховує,що поняття «обґрунтованої підозри» не міститься в національному законодавстві,тому слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини.Європейський суд неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»,вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства»).
У доданих до клопотання матеріалах наявні передбачені ст.84 КПК України фактичні дані про можливість вчинення ОСОБА_4 тих злочинів,у яких він підозрюється у даному кримінальному провадженні,тому доводи підозрюваного про відсутність обґрунтованої підозри не є слушними.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2018 р.,яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.07.2018 р.,було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби на строк до 07.08.2018 р.включно.
17.08.2018 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.3 ст.153 КК України за викладених у клопотанні обставин.
В період з 08.08.2018 р.до подання цього клопотання 21.08.2018 р.запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.
З наведеного встановлено,що з моменту вчинення протиправних дій 20.03.2018 р.,які ставляться йому за провину,до розгляду цього клопотання в суді,підозрюваний не переховувався від слідства,перешкод для його проведення не створював,умов застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби в період дії цього запобіжного заходу не порушував, а з 08.08.2018 р.за відсутності будь-якого запобіжного заходу жодних дій щодо продовження злочинної діяльності,незаконного впливу на свідків та потерпілих,переховування від слідства та суду не вчиняв.
Приймаючи рішення не на користь клопотання про застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою,суддя враховує, що слідчий і прокурор не довели наявність з виском рівнем вирогідності ризиків вчинення підозрюваним тих дій,спробам вчинення яких,в силу закону,призвані перешкоджати запобіжні заходи,тому посилання на наявність таких ризиків є припущеннями.
Висновок слідства про наявність таких ризиків зроблений без врахування тих обставин,що підозрюваний має постійне місце проживання,де мешкає у сім*ї,офіційно працевлаштований,раніше не судимий,позитивно характеризується.
Фактична його поведінка протягом часу досудового розслідування,зокрема,явка за викликом до слідчого та суду,дотримання умов домашнього арешту вказує на відсутність ризику переховування.
У який саме спосіб підозрюваний може перешкодити слідству та у проведенні яких слідчих дій чи прийнятті процесуальних рішень,при розгляді клопотання не з*ясовано,відомості про вплив на потерпілих та свідків відсутні,підозри у вчиненні інших злочинів,ніж наразі розслідуються у цьому кримінальному провадженні,не пред*явлені.
Відсутність відомостей про кримінальне минуле підозрюваного не дає підстав для висновку про високий ризик продовження ним злочинної діяльності.
Фактично слідчий визначив,що ризик втечі підозрюваного випливає із підозри його у вчиненні тяжкого злочину по ст.153 ч.3 КК України,однак така позиція з точки зору процесуального закону є неприйнятною.
У справі «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Вказавши у клопотанні про можливість впливу з боку підозрюваного на свідків,слідчий,водночас,пояснив,що ці особи вже допитані,до слідчого про тиск з боку ОСОБА_4 не заявляли,тому вказаний ризик,які і всі інші,викладені у клопотанні,заявлені виключно декларативно,без жодного об*єктивного підтвердження.
Посилання слідчого при розгляді клопотання на те,що підозрюваним вчинені дії сексуального характеру,як на підставу обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,є необґрунтованими.
З викладеного вище суддя дійшов до висновку,що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики,на які посилається слідчий при обґрунтуванні втручання у право підозрюваного на свободу,а на даний час таких ризиків з детальним обґрунтуванням неналежної процесуальної та соціальної поведінки підозрюваного не встановлено.
В клопотанні зазначена думка слідчого про неможливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу менш суворого виду,проте його аргументи наповнені лише формальним змістом,без згадування про фактичну поведінку підозрюваного під час дії відносно нього іншого запобіжного заходу.
Враховуючи,що слідством встановлені та допитані потерпілі,свідки,виявлені речі та предмети,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,слідство затягується через проведення експертиз,чому підозрюваний не зможе зашкодити, прокурором у судовому засіданні не наведені обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою, як і не наведено конкретних чинників та способів можливого ухилення особи від органів досудового розслідування та суду,що є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.
Встановлені соціальні та родинні зв*язки підозрюваного в м.Запоріжжі можливо вважати міцними та впливовими на ОСОБА_11 ,щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов*язків,належну процесуальну поведінку,запобігти ризику втечі як особи,який загрожує кримінальне покарання.
На переконання слідчого судді,застосування наступного за суворістю запобіжного заходу підозрюваному у виді цілодобового домашнього арешту є дієвим та фактично забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків та усуває можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню,з урахуванням родинних зв*язків підозрюваного та наявності осіб,які можуть забезпечити його матеріальне утримання, слідчий суддя вважає за доцільне обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов*язків відповідно до ст. 194 КПК України прибувати до слідчого,прокурора,суду за першим викликом,утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.
Слідчим у клопотанні ставиться питання про обрання запобіжного заходу на строк 60 днів,проте,з урахуванням строку досудового розслідування,який продовжений постановою керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 до 05.09.2018 р.,суддя з дотриманням вимог ч.6 ст.181 КПК України застосовує цей запобіжний захід в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. ст.177,178,181,184,193,194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносного підозрюваного ОСОБА_4 -відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,заборонивши йому в період дії запобіжного заходу на строк з 21.08.2018 р.по 05.09.2018 р.включно залишати місце проживання будинок АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:
1)прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;
2)утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Шевченківське відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1