УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
09 липня 2018 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарів: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12
законного представника
особи, щодо якої застосовано
медичного характеру ОСОБА_13
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іршанськ, Хорошківського (Вол-Волинського) району Житомирської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, якого засуджено
-за ч.2 ст. 187 КК України на 7 (сім) років 6 місяців позбавлення волі, з
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Іршанськ, Хорошківського (Вол-Волинського) району Житомирської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні має малолітнього сина 2011 року народження, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, якого засуджено
-за ст. 187 ч.2 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Початок строку покарання обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в строк відбуття покарання час їх тримання під вартою з 31 жовтня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишено без змін.
Речові докази: диски та чохол до мобільного телефону зберігати в матеріалах судового провадження.
в с т а н о в и л а:
Судом встановлено, що 25 січня 2017 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_11 разом з братом ОСОБА_12 та товаришем ОСОБА_16 , який через психічні розлади був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилися поблизу приміщення Житомирського заводу «Електровимірювач», розташованого по вул. Перемоги, 10 в м. Житомирі.
В цей же день та час вони побачили раніше незнайому їм ОСОБА_7 , яка йшла по тій же вулиці у їхньому напрямку, розмовляючи при цьому по мобільному телефону. У вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, керуючись корисливим мотивом, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я, направлений на вчинення нападу на ОСОБА_7 з метою заволодіння її мобільним телефоном марки «MEIZU - M3S».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 , розраховуючи на те, що ОСОБА_12 і ОСОБА_17 , який через психічні розлади був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, зрозуміють дійсний характер його злочинних дій і підтримають, запропонував вчинити напад та заволодіти мобільним телефоном, на що останні підтримали його злочинний умисел та погодилися вчинити напад на ОСОБА_7 , вступивши в такій спосіб між собою у попередню злочинну змову.
У подальшому реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 , який через психічні розлади був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, дочекались коли ОСОБА_7 підійде ближче до них, а саме почала проходити між ними, де в цей час ОСОБА_11 різко виставив ногу під ноги потерпілої, яка зачепилась та не втрималась на ногах і впала на землю. В цей час, для досягнення загального злочинного умислу, ОСОБА_11 діючи в межах єдиного злочинного умислу разом з ОСОБА_12 почали наносити численні удари ногами в різні частини тіла ОСОБА_7 , яка намагаючись захиститись від злочинних дій останніх, стала прикривати своє тіло руками. Однак, вищевказані особи, з метою подолання опору потерпілої продовжували наносити їй удари руками та ногами по голові і тулубу, в результаті чого потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, перелому кісток носу, синців на обличчі, крововиливів в ділянці верхньої та нижньої губи, які відповідно до висновку експерта № 1418 від 05.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинили щодо останньої фізичне насильство, що було небезпечним для її життя та здоров`я.
У цей час, ОСОБА_17 , який через психічні розлади був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, який постійно стояв поряд та наглядав за навколишньою обстановкою, діючи в межах єдиного злочинного умислу з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підняв мобільний телефон належний потерпілій, який під час падіння останньої випав з рук та знаходився неподалік від неї на землі.
Після чого, ОСОБА_17 , який через психічні розлади був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, утримуючи викрадене майно при собі, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 місце скоєння злочину залишили, а в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 та спільно з ОСОБА_18 , який через психічні розлади був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вчинили розбійний напад, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_7 в момент заподіяння, в ході якого незаконно заволоділи чужим майном, що належить останній, а саме: мобільним телефоном марки «MEIZU - M3S», вартістю 3769 грн.; сім-карткою мобільного оператора зв`язку «лайфселл», абонентській номер НОМЕР_1 , вартістю 50 грн.; сім-карткою мобільного оператора зв`язку «Київстар», абонентській номер НОМЕР_2 , вартістю 50 грн.; флеш-карткою пам`яті, вартістю 150 грн.; пластмасовим чохлом до мобільного телефону, вартістю 80 грн., чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 4099 грн.
Обвинувачений ОСОБА_11 , в апеляційній скарзі просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати його винним за ч. 1 ст. 187 КК України, застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Вважає, що в основу вироку покладено недопустимі докази, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. В обґрунтування вироку суд поклав лише покази потерпілої та не взяв до уваги його пояснення.
Зазначає, що прокурором не надано суду доказів, що вказують на його винуватість. Жоден з допитаних в судовому засіданні свідків не бачив його в обличчя.
Звертає увагу суду, що він визнав вину у вчиненні злочину та пояснював, що злочин вчинив сам, а ОСОБА_12 та ОСОБА_19 до вчинення злочину не причетні.
Судом та прокурором не доведено ту обставину, що злочин було вчинено у стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 вказує на те, що судом безпідставно кваліфіковано його дії та дії ОСОБА_12 за ч.2 ст. 187 КК України, оскільки судом не доведено, що обвинувачені вчинили розбійний напад за попередньою змовою.
Зазначає, що судом не взято до уваги, що він вину у вчиненні нападу на потерпілу ОСОБА_7 вчинив один, щиро розкаявся, попросив у потерпілої вибачення та відшкодував моральну та матеріальну шкоду завдану злочином.
А за таких обставин наявна суперечність з викладеними висновками, визнаних судом доведеним та кваліфікацією дій обвинуваченого.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_20 , просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону.
На її думку висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, які відповідно до вимог закону є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилалася сторона захисту та обвинувачені під час розгляду справи як на підставу винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочину саме передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Так, ОСОБА_11 не заперечує факту скоєння кримінального правопорушення скоєного відносно потерпілої ОСОБА_21 , але доказами, які були досліджені під час судового розгляду доводиться лише факт кримінального правопорушення в діях ОСОБА_11 передбачений саме ч.1 ст. 187 КК України .
Вважаю, що суд при постановленні вироку припуститься помилки щодо кваліфікації дій обвинувачених в цілому, та зокрема ОСОБА_11 .
Покази свідків ОСОБА_22 , та ОСОБА_23 , які несли патрулювання в день вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_24 , що надавала допомогу потерпілій ОСОБА_7 які покладені в основу вироку не містять фактичних даних про подію злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню, та не доводять винність ОСОБА_11 .
Фактично, доказами, які доводять винність ОСОБА_11 є лише покази потерпілої ОСОБА_7 , які були надані останньою в судовому засіданні, слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_7 , протоколи пред`явлення особи ОСОБА_11 та ОСОБА_25 для впізнання за фотознімками потерпілій.
Вказує, що стороні захисту не прокурором не відкриті докази, а саме звукозапис розмови між ОСОБА_11 та хлопцем на ім`я « ОСОБА_26 ». Допитаний як обвинувачений ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що такої розмови він ні з ким не проводив.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих(розшукових дій), що свідчить про неповноту, та порушення вимог ст. 263 КПК України.
ОСОБА_11 повністю визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення стосовно нападу на потерпілу ОСОБА_7 , та заволодів її майном (зокрема не визнано ним те, що злочин скоєно за попередньою змовою групою осіб, в стані алкогольного сп`яніння та не визнав кількості ударів).
Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про скоєння злочину ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння. Дана обставина судом зазначена у вироку лише на припущеннях, що свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
За таких обставин обтяжуючі обставини відносно ОСОБА_11 у справі відсутні.
Захисник ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , не погоджується з висновками суду, вирок вважає таким, що не в повній мірі відповідає вимогам кримінально-процесуального Закону та підлягає скасуванню. Вказує, що при розгляді провадження судом була допущена неповнота судового розгляду, висновки суду, які викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи.
Захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_12 в ході розгляду справи надав суду правдиві, переконливі та послідовні покази, які ніяким чином не заперечують його причетність до того, що він дійсно 25 січня 2017 року у вечірній час знаходився в м. Житомирі разом із братом ОСОБА_27 та товаришем брата ОСОБА_28 та був учасником відповідних подій, але будь яких противоправних дій відносно потерпілої не чинив, те ж саме підтвердив щодо непричетності останнього до вчинення злочину ОСОБА_29 .
Вважає, що судом надана неналежна оцінка показам обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_12 , на думку захисту, суд безпідставно критично оцінює доводи обвинувачених та вказує у вироку що їх вина доведена показами потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_24 , ОСОБА_31 , ОСОБА_22 та ОСОБА_32 .
Враховуючи особистість його підзахисного, який є досить молодою людина, спокійний, врівноважений, виключно позитивно характеризується по місцю проживання, його свідчення в суді та покази ОСОБА_33 , можна прийти до висновку що ОСОБА_34 не міг чинити насильство відносно потерпілої у вигляді нанесення їй ударів.
Також судом вказано без обґрунтування в рамках діючого законодавства обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Стороною обвинувачення так і не були надані суду докази, які б підтверджували даний факт.
Зазначає, що в ході судового розгляду сторона обвинувачення так і не надала суду жодних належних та допустимих доказів щодо доведення вини його підзахисного ОСОБА_35 .
Тому просить скасувати вирок та ухвалити новий щодо виправдання ОСОБА_12 за обвинуваченням у зв`язку із відсутністю в його діянні складу злочину, в разі не можливості прийнятті такого рішення, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_13 , які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора та потерпілої, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст.187 КК України підтверджується сукупністю досліджених судом доказів детально наведених у вироку.
Так, зокрема з показань потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що у вечірній час 25.01.2017 р. вона проходила від вулиць Покровська-Грушевського до вулиці Перемоги в м. Житомирі, розмовляючи по телефону зі своєю мамою. Проходячи біля трьох чоловіків стала падати, але схопила одного з хлопців, як потім з`ясувалося це був ОСОБА_33 , за куртку щоб не впасти, але останній відштовхнув її від себе, від чого вона впала, а телефон який був в її руках впав на землю позаду неї. В цей час обидва брати ОСОБА_36 почали бити її ногами по голові і тулубу, ОСОБА_37 стояв у стороні. Вона кричала, просила припинити бійку, закривала голову руками від ударів, але останні продовжували її бити. Після цього, ОСОБА_37 підняв її телефон та вони пішли в бік вул. Покровської. Уточнила, що коли падала схопила хлопця за куртку і його обличчя було перед нею, а тому вона його одразу впізнала і це був ОСОБА_27 . Зазначила, що впала вона на правий бік, ОСОБА_27 був перед нею, а ОСОБА_38 позаду і вони обидва наносили їй удари. Також пояснила, що вулиця була добре освітлена і вона добре розгледіла нападників, а саме ОСОБА_27 та ОСОБА_39 , ОСОБА_40 вона добре не розгледіла, оскільки останній був за її спиною.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 27.06.2017 року, потерпіла детально розповіла та показала як по відношенню до неї розташовувалися нападники, яких було троє. Один з нападників її штовхнув, від чого вона впала і він почав бити її ногами. Коли потерпіла впала то опинилась на правому боці, один нападник був за її спиною, другий попереду, а третій був в стороні. Удари їй наносилися з двох сторін, вона закривала голову та обличчя руками. Зазначена слідча дія проходила в два етапи, а саме в денну і вечірню пору дня за участю понятих (т.2 а.с.31-46).
Свої показання потерпіла впевнено підтвердила і в суді апеляційної інстанції вказавши на обвинувачених як на осіб, які спричиняли їй тілесні ушкодження.
Зазначені показання потерпілої узгоджуються з іншими доказами, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків.
Згідно з протоколом пред`явлення до впізнання від 02.06.2017 р. ОСОБА_7 вказала на ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , як на осіб які вчинила на неї напад 25.01.2017 року.
Свідок ОСОБА_41 в своїх поясненнях підтвердила, що 25.01.2017 року у вечірній час розмовляла зі своєю донькою по телефону. В цей час вона почула в телефон крик доньки з проханням «не чіпайте» і зрозуміла, що щось трапилося. Через декілька хвилин почула голоси чоловіків. З розмови вона зрозуміла, що чоловіків декілька.
Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_22 пояснили суду, що прибули за викликом, оскільки працюють патрульними поліцейськими, оскільки отримали повідомлення про напад на жінку. Прибувши на виклик в районі заводу «Електровимірювач» побачили дівчину, яка повідомила, що на неї напали, вдарили по голові та відібрали мобільний телефон. Потерпіла відмовилася від виклику швидкої і вони почали здійснювати об`їзд прилеглих вулиць. В магазині «КВАРА» їх привернула увага до трьох молодих хлопців, які були в нетверезому стані і агресивні.
З показів свідка ОСОБА_24 вбачається, що ввечері близько 20-ї години вона поверталася додому та почула жіночий крик, побачила дівчину, яка лежала на землі, а двоє чоловіків били її ногами, вони були в капюшонах на голові, а тому їх обличчя вона не розгледіла. Вона почала кричати, чоловіки побігли, а вона підбігла до дівчини. Допомогла їй піднятися, у останньої був розбитий ніс, йшла кров. Викликала поліцію і дівчина їй розповила, що на неї напали невідомі та відібрали мобільний телефон.
Судом взято до уваги інформацію з вилучених, за ухвалами слідчого судді, операторів мобільного зв`язку. Встановлено номери мобільних телефонів, якими користувалися обвинувачені ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_42 . Під час здійснення радіотехнічного обстеження, встановлено, що остання розмова потерпілою здійснена в районі вул. Перемоги, 10 в м. Житомирі. В послідуючому, її телефон був вимкнений, а ввімкнено о 21:34 25 січня 2017 року і знаходився на території вул. Л. Українки і пропрацював до 21:37. В послідуючому телефон знову ввімкнено о 22:25 до 22:55 25 січня 2017 року та ввімкнено 26 січня 2017 року 04:27 в районі пров. Київського в м. Житомирі. 17 квітня 2017 року о 15:43 телефон включено в зоні дії базової станції АДРЕСА_2 , де здійснювалися дзвінки з номеру телефону, користувачем якого є ОСОБА_38 , а саме НОМЕР_3 , викраденим телефоном користувалися в період з 17 квітня 2017 року по 01 червня 2017 року, зазначене підтверджується довідкою УОТЗ ГУНП від 15.08.2017р.
Відповідно до протоколу обшуку 02 червня 2017 року за адресою АДРЕСА_1 здійснено обшук, під час якого було оглянуто мобільний телефон ОСОБА_43 , матері обвинувачених, і в списку контактів встановлено № телефону НОМЕР_3 ОСОБА_44 . Крім того, в особистих речах ОСОБА_40 , а саме в кишені його штанів виявлено чохол золотистого кольору (т.2 а.с.6-10).
При пред`явленні речей для впізнання від 11 липня 2017 року потерпіла ОСОБА_7 впізнала під № 3 чохол, як такий, що схожий на її викрадений 25 січня 2017 року. Чохол № 3 був виявлений та вилучений у ОСОБА_40 02 червня 2017 року під час обшуку (т.2 а.с.53-55).
Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянтів про те, що докази які були надані стороною обвинувачення є недопустимими, оскільки всі слідчі дії проведені з дотриманням процесуального закону, відповідно до ухвал слідчих суддів.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина підтверджується показами потерпілої та свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , які вказували, що через незначний час після вчинення злочину виявили ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , особи мали ознаки алкогольного сп`яніння та вели себе агресивно.
На думку колегії суддів, вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 .
Про правильність висновків суду також свідчать легалізовані результати негласних слідчих дій, а зокрема протоколи зняття інформації з телекомунікаційних мереж з мобільного терміналу, що належить ОСОБА_17 , з яких слідує, що при спілкуванні останній та обвинувачений ОСОБА_27 виробляли позицію захисту від обвинувачення, вирішували хто буде «брати» на себе вину та навіть обговорювали можливість «зникнення» потерпілої.
Суд ретельно проаналізував доводи захисту про недопустимість цих доказів та аргументовано з посиланням на відповідні ухвали слідчих суддів про санкціонування зняття інформації, співставивши дані розмов з іншими доказами прийшов до обґрунтованого висновку про їх допустимість і належність, погоджується з такими висновками і колегія суддів, враховуючи при цьому, що сторона захисту клопотань при проведенні судового розгляду про недопустимість цих доказів з підстав відсутності ухвал слідчих суддів, як і їх витребування не заявляла, не заявлялись такі клопотання і під час апеляційного розгляду.
Не вбачає колегія суддів при проведенні впізнання потерпілою ОСОБА_11 та ОСОБА_17 за фотографіями, оскільки вказана процесуальна дія була проведена з дотриманням вимог ст. 228 КПК України, яка не містить жодних заборон щодо можливості пред`явлення фотознімків, а не живих осіб.
Зазначене питання вирішується виключно органом досудового розслідування, який з врахуванням: можливості пред`явлення для впізнання живих осіб, їх процесуального статусу, а станом на 04.10.2017 року ОСОБА_11 та ОСОБА_17 перебували в статусі свідків, забезпечення безпеки потерпілого, тощо приймає відповідне рішення.
Крім того, апеляційний суд враховує, що сам обвинувачений ОСОБА_11 не заперечує свою причетність до вчинення злочину та знаходження під час його вчинення у даному місці ОСОБА_12 та ОСОБА_17 .
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та правильно кваліфікував їх дії, які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків колегія суддів не вбачає.
Покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
Судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано тяжкість вчиненого злочину, наслідки, характеризуючі дані на обвинувачених, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 часткове визнання вини, щире каяття, відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілій, обтяжуючу обставину вчинення злочину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Підстав вважати, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених внаслідок його суворості колегія суддів не вбачає, підстави для застосування положень ст. 69 КК України відсутні.
За таких обставин апеляційний суд підстав для скасування чи зміни вироку щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинуваченого ОСОБА_11 , залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 19 березня 2018 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_11 - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: