Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/554/2018 Справа №646/1562/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретаря ОСОБА_7 ,
при розгляді у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені в ЄРДР за № 0000297 від 12.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. ч. 2,3,5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувального акту в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені в ЄРДР за № 0000297 від 12.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. ч. 2,3,5 ст. 191 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого заявив клопотання, підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору через його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону, зазначила щодо неконкретності обвинувачення, невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України.
Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечував.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Вимоги, які законодавець ставить до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України, і між інших, в п. 5 вказано, що в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
При цьому, відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями ст. 91 КПК України, передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частиною 3 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Згідно положення п. а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, так і до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження та в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, нечіткість та неоднозначність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, оскільки захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.
Судом встановлено, що обвинувальний акт, в порушення ст. 291вказаного Кодексу не містить повного викладу фактичних обставин справи щодо події кримінального правопорушення, форми вини, мотиву та способу вчинення злочину, тобто не містить конкретного формулювання обвинувачення за ч.2 ст.191, ч.3 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, від якого має захищатися обвинувачений. З тексту обвинувального акту вбачається лише наявність викладу певних обставин, а не фактичних обставин кримінальних правопорушень. В пред`явленому обвинувачені міститься протиріччя в формулюванні суб`єктивної та об`єктивної сторони злочину.
За наявності вказаних вище недоліків обвинувального акту справу неможливо призначити до судового розгляду, оскільки неконкретне викладення фактичних обставин вчинення злочину (щодо часу, вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень тощо) позбавляє суд можливості після оголошення обвинувального акту роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення.
Крім того, суд враховує, що станом на дату затвердження обвинувального акту 31 липня 2017 року, строк досудового розслідування сплинув, оскільки, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, даний строк продовжувався останній раз 11.12.2015 року на шість місяців та сплинув, таким чином даний обвинувальний акт затверджено поза межами строку досудового розслідування.
Посилання захисника обвинуваченого щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки дана обставина не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Враховуючи, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 291,293, 314-315,376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297 від 12.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. ч. 2,3,5 ст. 191 КК України повернути прокурору прокуратури Харківської області, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення та набирає законної сили по закінченню строку на її оскарження.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3