Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1590/18

Справа № 711/4127/18

02 липня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність працівників Черкаської місцевої прокуратури, яка полягає у неналежному здійсненні досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001129,

ВСТАНОВИВ:
Заявники звернулися до суду зі скаргою, в якій просили визнати бездіяльними та протиправними дії прокурорів Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо неналежного здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001129 та зобов`язати прокурорів провести судово-медичну експертизу стану здоров`я ОСОБА_4 із залученням спеціалістів: невропатолога, нейрохірурга та травматолога.

В обґрунтування скарги зазначено, що для об`єктивності досудового розслідування та визначення ступеню тяжкості завданих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень необхідно провести судово-медичну експертизу із залученням самої потерпілої та фахових спеціалістів - невропатолога, нейрохірурга та травматолога, про що потерпіла неодноразово просила слідчого та прокурора. Проте, слідчим призначено експертизу, яка була проведена без залучення відповідних спеціалістів, а тому її висновки не є об`єктивними, а отже прокурор має призначити іншу експертизу та забезпечити її проведення в порядку, про який вона клопотала раніше. До того ж прокурор не приймає рішення про завершення досудового розслідування та не складає обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 всупереч того, що за її скаргами слідчі судді вже неодноразово встановлювали строк досудового розслідування тривалістю в один місяць, а воно вже триває понад три роки.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала свою скаргу та наполягала на її задоволенні. Пояснила, що висновок за наслідками проведення судово-медичної експертизи, що складений 11.04.2018р. є необ`єктивним, оскільки відповідні судово-медичні експерти не є спеціалістами з профільних питань неврології та нейрохірургії, а тому неправильно оцінили обставини щодо визначення ступеню тяжкості завданих їй тілесних ушкоджень. Зазначене обумовлює необхідність повторного проведення експертизи із залученням відповідних профільних спеціалістів. Зауважила, що прокурором, незважаючи на наявність судових рішень про встановлення строку досудового розслідування тривалістю в один місяць, що сплинув ще понад один рік тому, не завершується досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001129 та не направляється обвинувальний акт до суду, внаслідок чого особи, що завдали ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, залишаються не притягнутими до кримінальної відповідальності. Просила задовольнити її скаргу та зобов`язати прокурора призначити повторну судово-медичну експертизу.

Прокурор заперечив проти доводів скарги та пояснив, що в рамках кримінального провадження належним чином проведено судово-медичну експертизу. Питання щодо проведення комісійної експертизи потерпілою не ініціювалося, але таке питання підлягає вирішенню слідчим суддею за місцем розташування органу досудового розслідування, тобто слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси, за клопотанням потерпілої, а не в рамках даної скарги. Щодо інших доводів скарги, то вважає, що такі вимоги не можуть бути предметом судового розгляду на досудовому провадженні, оскільки це не передбачено ст.303 КПК України. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги та надані учасниками кримінального провадження письмові документи, заслухавши пояснення заявниці та прокурора, прихожу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001129 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.125, 129, 296, 398 КК України, по обставинам завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень під час конфлікту з ОСОБА_10 , що мало місце 01.04.2015р. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Черкаської місцевої прокуратури, в якій старшим групи є прокурор ОСОБА_3 ..

Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_4 неодноразово зверталась до слідчих суддів із скаргами на бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури, яка полягає у незабезпеченні своєчасного та ефективного розслідування події кримінального правопорушення. Внаслідок цього ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.03.2016р. визначено місячний строк для проведення досудового розслідування. Проте досудове розслідування не було закінчено у визначений судовим рішенням строк і до теперішнього часу так і не закінчено.

З метою визначення ступеню тяжкості отриманих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень під час досудового розслідування за клопотанням останньої слідчим було призначено судово-медичну експертизу, яка проведена експертами КУ «ЧОБСМЕ» із складанням відповідного висновку №02-01/467 від 11.04.2018р.. Згідно даного висновку визначено, що зафіксовані у ОСОБА_4 02.04.2015р. тілесні ушкодження у вигляді численних синців обох стегон та гомілок відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили стійкої втрати загальної працездатності.

ОСОБА_4 , не погоджується із таким висновком експерта і наполягає на проведенні експертизи за участю профільних спеціалістів - невропатолога, нейрохірурга та травматолога.

Зазначене обумовило звернення заявників до слідчого судді з даною скаргою.

Надаючи оцінку доводам скарги слідчий суддя виходить з того, що заявлені вимоги стосуються двох аспектів бездіяльності прокурора: 1) бездіяльність, яка полягає у незабезпеченні ефективного проведення досудового розслідування протягом розумного строку; 2) незабезпечення прокурором проведення судово-медичної експертизи.

В контексті першого питання варто зауважити, що перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні слідчому судді визначений ст.303 КПК України. Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Аналіз зазначеної норми в контексті визначення іншої бездіяльності, яка може бути оскаржена на досудовому провадженні, свідчить, що така бездіяльність передбачає три обов`язкові ознаки: 1) прокурор наділений обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє оскаржити в судовому порядку не будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, тобто дії, які прокурор зобов`язаний був вчинити відповідно до закону під час досудового розслідування кримінального провадження у конкретно визначений законом строк.
Проте, аналіз змісту скарги свідчить, що предметом оскарження є бездіяльність прокурора щодо незабезпечення проведення досудового розслідування в розумний строк та у строк, визначений слідчим суддею. Натомість варто звернути увагу, що значення поняття «розумний строк» не можна тлумачити, як конкретно визначений процесуальний строк, оскільки таке поняття є загальним і не узгоджується із положеннями ст.ст.115, 116 КПК України.

Окремо слід звернути увагу, що положеннями КПК передбачений спеціальний порядок оскарження недотримання розумних строків слідчим чи прокурором під час досудового розслідування, що регламентовано ст.308 КПК України. У разі відмови у задоволенні відповідної скарги таке рішення про відмову може бути оскаржене слідчому судді (п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України).

В даному випадку потерпіла не оскаржувала бездіяльність процесуального прокурора щодо недотримання розумних строків досудового розслідування його керівнику або вищестоящому прокурору, і таке рішення взагалі не є предметом оскарження. Оскаржувана ж бездіяльність прокурора щодо незабезпечення «ефективного розслідування» в загальному розумінні такого поняття, тобто абстрактне неналежне здійснення прокурором своєї функції із нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, не може бути предметом судового оскарження на досудовому провадженні без визначення індивідуалізованих ознак такої бездіяльності, оскільки це позбавляє суд визначити зміст негативних наслідків такої бездіяльності, конкретний спосіб їх усунення та забезпечити ефективність відповідного способу захисту.

При цьому слід зауважити, що кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності (ст.22 КПК), що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Отже саме особа, яка подає скаргу, має визначити в чому полягає бездіяльність прокурора, яка порушує законні права та інтереси такої особи, і зазначити які процесуальні чи слідчі дії не вчинені прокурором, але мають бути вчинені для забезпечення досягнення мети кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.36 КПК прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Окремо слід звернути увагу, що самостійність і незалежність прокурорів має абсолютне значення з питань втручання у його діяльність інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших державних органів, їх посадових та службових осіб. Право підтримання державного обвинувачення та визначення осіб, до яких пред`являється таке обвинувачення, є виключним правом прокурора. Закінчення строків досудового розслідування, визначених прокурору, є підставою для прийняття одного з рішень, передбачених ч.2 ст.283 КПК України, але визначення конкретного способу закінчення досудового розслідування (закриття провадження або звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом) відноситься до дискреційних повноважень прокурора.
За таких обставин вимоги заявників щодо оскарження бездіяльності прокурорів, яка полягає у незабезпеченні ефективного проведення досудового розслідування протягом розумного строку із складанням обвинувального акту, не підлягають до задоволення через їх безпідставність та необґрунтованість.

В контексті другого питання скарги неналежне проведення судово-медичної експертизи то слідчий суддя виходить з наступного.

З огляду на особливості правового регулювання питань, пов`язаних із залученням експерта у кримінальному провадженні (в даному випадку зміст ст.ст.242-244 КПК України в редакції до внесення змін Законом України від 03.10.2017р. №2147-VIII), то залучення експерта (призначення експертизи) здійснюється стороною обвинувачення або стороною захисту. За клопотанням потерпілого експерт залучається стороною обвинувачення (слідчим або прокурором). У випадку відмови у задоволенні відповідного клопотання потерпілого, то така відмова може бути оскаржена до слідчого судді на підставі п.7 ч.1 ст.303 КПК України., що є передумовою для прийняття слідчим суддею рішення про покладання на сторону обвинувачення обов`язку з призначення експертизи.

В даному випадку за клопотанням ОСОБА_4 слідчим ОСОБА_11 було залучено експерта для проведення судово-медичної експертизи, але у своїй постанові слідчий не зазначив про необхідність залучення до участі в експертному дослідженні профільних спеціалістів у галузі неврології, нейрохірургії та травматології. Як пояснила сама заявниця її клопотання про призначення експертизи тривалий час не мали належного розгляду, внаслідок чого вона зверталась до суду із скаргами, за наслідками розгляду яких постановлялись судові рішення про зобов`язання органу досудового розслідування призначити судово-медичну експертизу, але в таких рішенням не зазначались умови проведення експертизи (за участі профільних спеціалістів). Дії чи бездіяльність слідчого з приводу обставин призначення експертизи, її виду (комплексна, комісійна тощо), умов та порядку проведення заявницею не оскаржувались. Отже право потерпілої на залучення експерта до участі у кримінальному провадженні забезпечено стороною обвинувачення.

Необґрунтованими є доводи ОСОБА_4 щодо неналежності експертного висновку за результатами судово-медичної експертизи, як доказу, оскільки таке дослідження проведене без залучення профільних спеціалістів. Згідно висновку №02-01/467 від 11.04.2018р. судово-медична експертиза була проведена лікарями судово-медичними експертами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичних експертиз», які мають сертифікати із спеціальності «судово-медичної експертизи». Згідно ст.10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. Таким чином, експертне дослідження проведене компетентними фахівцями, які складанням такого висновку підтвердили відсутність обставин, які унеможливлюють проведення ними експертизи через відсутність необхідних знань або без залучення інших експертів (фахівців).

Проте такі обставини не спростовують наявності у потерпілої права на оцінку її доводів щодо більшої результативності та об`єктивності проведення такого експертного дослідження за участю додаткових профільних спеціалістів, але така оцінка має здійснюватись стороною обвинувачення за клопотанням потерпілої, поданим в порядку ст.220 КПК. До того ж слід звернути увагу, що експертний висновок є одним з видів доказів, який підлягає оцінці відповідним суб`єктом кримінального провадження на різних його стадіях за наслідками якої такий суб`єкт приймає відповідне процесуальне рішення. Оцінка обставин, викладених в експертних висновках є правом сторін кримінального провадження і здійснюється відповідно до ст.94 КПК України. У разі складання обвинувального акту та його розгляду судом, оцінку змісту експертного висновку з точки зору його належності, допустимості та достовірності здійснюватиме суд і потерпіла матиме можливість висловити свої заперечення щодо значення такого експертного висновку. Якщо за наслідками дослідження такого доказу виникне необхідність в усуненні певних його недоліків, то така процесуальна дія може бути проведена.

Щодо доводів ОСОБА_4 про те, що саме прокурор зобов`язаний був призначити експертизу, то слід звернути увагу, що особливість процесуального статусу прокурора в кримінальному провадженні наділяє його повноваженнями як самостійно залучити експерта так і доручити вчинення такої дії слідчому. Враховуючи що прокурор здійснює керівництво досудовим розслідуванням, то самостійне залучення ним експерта може мати місце, зокрема, у випадку неефективності вчинення таких дій органом досудового розслідування. Натомість, в судовому засіданні не встановлено, що потерпіла після складання даного висновку (11.04.2018р.) зверталась до прокурора з відповідним клопотанням про повторне призначення комісійної судово-медичної експертизи за участю профільних спеціалістів, що мають фахові знання у галузі неврології, нейрохірургії та травматології, в якому обґрунтувала 1) обставини, що свідчать про неефективність проведення такої слідчої дії органом досудового розслідування, 2) обставини, які обумовлюють потребу саме такого виду експертного дослідження, 3) обставини, які обумовлюють необхідність призначення експретизи безпосередньо прокурором. Не встановлено в судовому засіданні і наявності необґрунтованої відмови прокурора у задоволенні такого клопотання або іншої бездіяльності щодо його розгляду. Сам факт незадоволення ОСОБА_4 змістом висновку експерта не є свідченням протиправної бездіяльності прокурора.

Отже, в даному випадку на момент розгляду скарги слідчим суддею не встановлено протиправної бездіяльності з боку прокурора, яка порушує законні права та інтереси потерпілої щодо забезпечення її права на ефективне досудове розслідування в частині залучення експерта до участі у кримінальному провадженні, а отже відсутні правові підстави для покладання на прокурора обов`язку призначення в рамках кримінального провадження повторної судово-медичної експертизи. За таких обставин підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений 03 липня 2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1