Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/19/18
Провадження № 1-кп/711/149/18
У Х В А Л А

м. Черкаси 27 вересня 2018 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінального провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1 та ч.2 ст. 186 КК України,

встановив :

ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна потерпілої ОСОБА_6 .

Суд, вирішуючи питання про обсяг та порядок дослідження доказів, дійшов до висновку про необхідність допиту потерпілої. Потерпіла ОСОБА_6 жодного разу не з`явилась в судове засідання і не повідомила про причини неявки, хоча суд належним чином повідомляє її про час, дату і місце проведення судового розгляду.

Ухвалою суду від 18 червня 2018 року суд зобов`язав орган досудового розслідування вжити заходів розшуку потерпілої ОСОБА_6 .

Судом отримано дані про те, що потерпіла періодично виїжджає за межі України і перебуває на території іншої держави, але точне місце його перебування невідоме.

Подальше відкладення судового розгляду із-за неявки потерпілої і проявлення судом ініціативи в забезпеченні її присутності під час судового розгляду може бути розцінене як перекладання функції державного обвинувачення та судового розгляду на один і той же орган (суд), що є недопустимим, і викликати обґрунтований сумнів в об`єктивності і неупередженості суду, а також призведе до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає за необхідне керуватись наступним.

Верховний Суд в своїй постанові від 28 березня 2018 року визначив, що в силу статей 26, 58 КПК України давати пояснення є правом потерпілої сторони, тому здійснення судового й апеляційного провадження без участі такої сторони не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в точному розумінні ст. 412 вказаного Кодексу (справа № 591/3923/16-к, провадження № 51-424км18).
Згідно з положеннями ч.3 ст. 97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона не прибуває на виклик до суду, а її місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку.

Частиною другою статті 349 вказаного Кодексу передбачено право суду змінити своєю ухвалою обсяг доказів, які будуть досліджуватись, та порядок їх дослідження.

Як зазначено вище, потерпіла ОСОБА_6 своєчасно і належним чином повідомляється про місце, дату і час проведення судового засідання, але в судове засідання не з`явилась жодного разу. При цьому суд враховує те, що згідно з даними Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 перебувала на території України в періоди з 10.02. по 17.02.2018 р., з 19.05. по 01.06.2018 р., але не з`являлась в судові засідання, які призначались, зокрема, на 12.02.2018 р. і 21.05.2018 р., тобто в неї не було перешкод для неявки до суду.

З урахуванням викладеного суд визнає неможливим допит потерпілої ОСОБА_6 , тому змінює обсяг доказів, які підлягають дослідженню.

Керуючись ст. ст. 9, 22, 28, 97, 349 КПК України, суд

у х в а л и в :

Змінити обсяг доказів, які будуть досліджуватись під час судового розгляду.

Визнати неможливим допит потерпілої ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1