Справа № 180/3237/15-к
Провадження № 1-кп/0182/226/2018
У Х В А Л А
Іменем України

07.06.2018 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження № 0000777 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА :

В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000777 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, та не минули ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу обвинувачений може переховуватись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора та просив колегію суддів обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації АДРЕСА_1

Захисник заперечував проти клопотання прокурора. Просив суд змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт, з тим щоб надати можливість обвинуваченому працювати.

Вислухавши думку сторін, колегія суддів приходить до висновку про можливість відмови в задоволенні клопотання прокурора з наступних підстав.

ОСОБА_7 обвинувачується в скоєні особливо тяжкого злочину, за яким передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, що може спонукати його до переховування від суду.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, справу «Харченко проти України», справу «Комарова проти України» в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , має неповнолітню дитину та проживає разом з матір*ю, ОСОБА_8 .

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення клопотання захисника та обвинуваченого та заміну запобіжного заходу для ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт.

Строк дії запобіжного заходу належить встановити на два місяці.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 відмовити, клопотання обвинуваченого та захисника задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов*язки:

Цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

З`являтись за першою вимого до суду.

Утриматись від спілкування з потерпілим та свідками по кримінальному провадженню № 0000777

ОСОБА_7 звільнити в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3