Справа № 645/2198/18
Провадження № 1-кп/645/455/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, раніше не засуджений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 07.03.2018 року в період часу з 11-20 год. до 12-40 год., точного часу в ході слідства не встановлено, знаходячись на даху будинку АДРЕСА_2 , побачив металеві конструкції козирків обладнання даху, які належать КП «Жилкомсервіс», та в нього раптово виник умисел на таємне заволодіння вказаним майном. З метою реалізації свого злочинного наміру, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно для інших осіб, ОСОБА_4 підійшов до краю даху та руками зірвав 9 металевих секцій козирків, розміром 14 кв.м., вартістю 362, 88 грн., після чого переніс їх до технічного поверху даного будинку, де склав у заздалегідь заготовлений наявний при собі мішок.

Після цього з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_4 з викраденим майном направився до виходу з під`їзду, але довести свої злочинні дії до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що був затриманий мешканцями будинку АДРЕСА_2 на сходах першого поверху під`їзду, які викликали працівників поліції.

Крім того, 21.09.2018 близько 17:00 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись на зупинці громадського транспорту, розташованій за адресою: м. Харків, бульвар Богдана Хмельницького, навпроти кафе Оазис, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Осипенко 55а, ОСОБА_4 побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який чекав на громадський транспорт (маршрутку). ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та попросив у останнього сигарету. На передпліччі у ОСОБА_5 ОСОБА_4 побачив сумку, в середині якої знаходився гаманець чорного кольору. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто, в тому числі потерпілий, не спостерігає, та скориставшись тим, що його сумка відкрита, наблизився до ОСОБА_5 на відстань витягнутої руки та непомітно для останнього дістав із вказаної сумки гаманець, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 1000 гривень, картка банку monobank та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 .

Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

В судовому засідання обвинувачений свою вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, та пояснив, що в березні 2018 р., в денний час, він таємно викрав 9

металевих секцій козирків з даху будинку АДРЕСА_2 , але під час їх складання на даху в мішок його затримали мешканці будинку. Цивільний позов КП «Жилкомсервіс» визнав. Крім того, у вересні 2018 р. на зупинці громадського транспорту біля кафе «Оазис» він підійшов до чоловіка, який чекав транспорт, та попрохав у цього цигарку. Коли чоловік давав йому цигарку, ОСОБА_4 непомітно для потерпілого дістав з його сумки гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 1000 грн., банківська картка та паспорт громадянина України. Заволодівши гаманцем, він пішов в бік пр..Московського. Приблизно через 20 хвилин до нього під`їхали поліцейські, які його затримали та вилучили викрадене майно. У скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, суд за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні ним 07.03.2018 р. кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, а саме закінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки); та у вчиненні 21.09.2018 р. кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнається щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше не засуджений, за місцем проживання характеризується задовільно.

Вирішуючи питання про призначення покарання в межах кримінального закону, який передбачає відповідальність за скоєне, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, висновок органу пробації, відповідно до якого ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінений як середній, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнення від покарання з іспитовим строком, але в умовах контролю за його поведінкою.

При призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю злочинів суд застосовує положення ч.1 ст.70 КК України, визначаючи його шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Питання про речові докази судом вирішується відповідно до положень ст.100 КПК України.

У задоволенні цивільного позову КП «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2184,00 грн. суд відмовляє за недоведеністю, оскільки викрадене майно повністю вилучене та має бути повернуто його власнику в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання:

За ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України - 1 рік позбавлення волі;

За ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі.

З підстав, передбачених ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 2 (два)роки позбавлення волі.

З підстав, передбачених ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від

відбуття покарання, якщо засуджений протягом іспитового строку двох років не скоїть нового злочину.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, у розмірі 286,00 грн.
Після набрання вироком законної сили речові докази: гаманець з грошима, банківською карткою та паспортом, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_5 , вважати такими, що повернуті їх законному власнику; 9 металевих секцій козирків, які знаходяться на зберіганні у камері схову Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області повернути їх законному власнику КП «Жилкомсервіс».

У задоволенні позовних вимог КП «Жилкомсервіс» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий - суддя: