Ухвала

12 вересня 2018 року
м. Київ
Справа № 486/474/17
Провадження № 51-7793 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2017 року та на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320,
встановила:
31 липня 2018 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також засудженій було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду засуджена направила нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПК не дотрималася та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунула.

Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Так,вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2018 року засуджена ОСОБА_4 просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Проте подана скарга містить лише формальні посилання на підстави для скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду із перебігом подій у провадженні та наведеною власною оцінкою обставин справи, однак у ній не зазначено, які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність допущено судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з огляду на положення статей 412, 413 КПК, та не наведено переконливих доводівдля скасування оскаржуваних рішень на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Натомість, як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджена ОСОБА_4 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежну, на її думку, оцінку доказів, аналізуючи їх з точки зору достатності, що вже було предметом перевірки апеляційного суду, та згідно з приписами статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Тому відсутність у ній обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено засудженій в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга засудженої підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 жовтня 2017 року та на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2018 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3