Дата документу 07.09.2018
Справа № 509/697/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілої ОСОБА_12 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Щотове Антрацитівського району Луганської області, який був громадянином України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , був раніше не судимий, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Зорінськ Перевальського району Луганської області, громадянина України, не одруженого, який має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_15 органами досудового розслідування обвинувачувався в тому, що
«в період часу з вересня по грудень місяць 2008 року, точна дата та час слідством не встановлені, він за попередньою змовою та разом з сином ОСОБА_14 , який на той час перебував у шлюбі з ОСОБА_12 , маючи умисел на незаконне заволодіння майном ОСОБА_12 , а саме: половиною вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_3 , який подружжя побудувало у шлюбі, шахрайським шляхом заволодів її майном, а саме: половиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах наступним чином.
На реалізацію свого злочинного наміру, у не встановлений час та місце для слідства, ОСОБА_15 разом зі своїм сином ОСОБА_14 попередньо домовилися із невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 358 КК України, про підроблення останніми підпису у заяві від імені ОСОБА_12 від 05.12.2008 року до Овідіопольського районного суду Одеської області та в журналі реєстрації нотаріальних дій нотаріуса ОСОБА_16 за 2008 рік (справа № 03-01 том № 4. запис № 6396 від 05.12.2008 року) про те, що ОСОБА_12 не заперечує про продаж частини будинку.
12.09.2008 року ОСОБА_15 уклав зі своїм сином ОСОБА_14 договір купівлі-продажу житлового будинку за вищевказаною адресою у простій письмовій формі.
В подальшому, ОСОБА_15 , маючи намір на доведення своїх злочинних дій, 17.11.2008 року звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності, відповідачем в якому вказав лише свого сина ОСОБА_14 .
В подальшому ОСОБА_15 , отримавши рішення суду від 05.12.2008 по справі № 2-2467/08, яким його позовні вимоги задоволено в повному обсязі, 16 12.2008 року зареєстрував на себе у КП «Овідіопольське РБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно звіту про оцінку нерухомості - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого: АДРЕСА_3 , розробленого фізичною особою - оцінювачем ОСОБА_17 , вартість об`єкта оцінки становить 1 292 025 грн. (один мільйон двісті дев`яносто дві тисячі двадцять п`ять гривень). Вартість 1/2 житлового будинку, а саме тієї частини, що належить ОСОБА_12 становить 646 012 грн. 05 коп., що станом на 16.12.2008 року в 2508 разів (646012,05 : 257,50 = 2508) перевищує неоподаткованих мінімумів доході громадян та є шкодою в особливо великих розмірах.
Однак, ОСОБА_12 , скориставшись своїм правом на оскарження рішення Овідіопольського районного суду від 05.12.2008 про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку та визнання права власності на це майно в апеляційному порядку, з підстав ухвалення рішення без її відому та особистої участі, оскаржила вказане рішення (рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.12.2014).
Більш того, згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015 про визнання нечинним запису про реєстрацію права власності та визнання права власності на нерухоме майно, в якому вказані доводи на підтвердження протиправних дій, у тому числі і ОСОБА_15 , - у власність ОСОБА_12 повернуто належну їй частину житлового будинку, господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 »
Таким чином, ОСОБА_15 обвинувачувався у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.190 КК України.
Крім того, ОСОБА_15 обвинувачувався у тому, що
«реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на задоволення позовних вимог, усвідомлюючи протиправність використання завідомо підробленого документу, а саме заяви з підписом ОСОБА_12 (висновок почеркознавчої експертизи №І 19-П від 25.05.2015), виконаного невстановленими слідству особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, та розуміючи, що зміст такого документу не відповідає реальному волевиявленню ОСОБА_12 , перебуваючи з приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області, 0512.2008, конкретний час надання такої заяви встановити під час слідства не надалося за можливе, надав його до Овідіопольського районного суду як доказ під час розгляду справи про визнання дійсним договору - купівлі продажу нерухомого майна та права власності на земельну ділянку, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, укладеного між ОСОБА_14 і ОСОБА_15 від 12 вересня 2008 року.2
Таким чином, ОСОБА_15 обвинувачувався у використанні завідомо підробленого документу, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.358 КК України.
За сукупністю дій, ОСОБА_18 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 та ч.4 ст.358 КК України.
ОСОБА_14 обвинувачувався органами досудового розслідування в тому, що
«з вересня по грудень місяць 2008 року, точна дата та час слідством не встановлені, він, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_19 , шляхом зловживання довірою, яка існувала на підставі родинних зв`язків, разом і своїм батьком ОСОБА_15 шахрайським шляхом заволодів належній їй майном, а саме: половиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах наступним чином.
Так, у вересні 2008 року, більш точний час та дату встановити не надалося за можливе, у ОСОБА_14 зі своїм батьком ОСОБА_15 виник умисел на заволодіння половиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_14 разом зі своїм батьком ОСОБА_15 , попередньо домовилися із невстановленими слідством особами матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, про підроблення останніми підпису у заяві від імені ОСОБА_12 від 05.12.2008 року до Овідіопольського районного суду Одеської області та в журналі реєстрації нотаріальних дій нотаріуса ОСОБА_16 за 2008 рік (справа № 03-01 том № 4,запис № 6396 від 05.12.2008 року) про те, що ОСОБА_12 не заперечує про продажу частини будинку АДРЕСА_3 .
В подальшому, 12.09.2008 року ОСОБА_14 уклав зі своїм батьком ОСОБА_15 договір купівлі-продажу житлового будинку за вищевказаною адресою у простій письмовій формі.
В свою чергу, ОСОБА_15 , маючи намір на доведення своїх злочинних дій, 17.11.2008 року звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності, відповідачем в якому вказав свого сина ОСОБА_14 .
В подальшому, ОСОБА_14 достовірно знаючи, що немає права без згоди дружини відчужувати належний їм будинок на праві спільної власності, так як він нажитий в шлюбі, а також те, що волевиявлення дружини ОСОБА_12 є підробленим, із корисливих мотивів, за попередньою змовою зі своїм батьком ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправність використання ОСОБА_15 завідомо підробленого документу, а саме заяви з підписом ОСОБА_12 , виконаного невстановленими слідству особами, не заперечував проти визнання вказаної заяви як доказ при розгляді справи в порядку цивільного судочинства про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та права власності на земельну ділянку, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, укладеного між ним та ОСОБА_15 від 12 вересня 2008 року (далі - Договір), справа № 2-2467/08, рішення від 05.12.2008, суддя ОСОБА_20 .
В цей же час ОСОБА_15 , отримавши рішення суду від 05.12.2008 по справі № 2-2467/08, яким його позовні вимоги задоволено в повному обсязі, 16.12.2008 року зареєстрував на себе у КПІ «Овідіопольське РБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого розпорядження ним на власний розсуд.
Згідно звіту про оцінку нерухомості - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого: АДРЕСА_3 , розробленого фізичною особою - оцінювачем ОСОБА_17 , вартість об`єкта оцінки становить 1292025 грн. (один мільйон двісті дев`яносто дві тисячі двадцять п`ять гривень). Вартість житлового будинку, а саме тієї частини, що належить ОСОБА_12 , становить 646 012 грн. 05 коп., що станом на 16.12.2008 в 2508 разів (646012,05 : 257,50 = 2508) перевищує неоподаткованих мінімумів доході громадян та є шкодою в особливо великих розмірах.
Однак, ОСОБА_12 , скориставшись своїм правом на оскарження рішення Овідіопольського районного суду від 05.12.2008 про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку та визнання права власності на це майно в апеляційному порядку з підстав ухвалення рішення без її відому та особистої участі оскаржила вказане рішення (рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.12.2014).
Більш того, згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015 про визнання нечинним запису про реєстрацію права власності та визнання права власності на нерухоме майно, в якому вказані доводи на підтвердження протиправних дій, у тому числі і ОСОБА_15 , у власність ОСОБА_12 повернуто належну їй частину житлового будинку, господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 »
Таким чином, ОСОБА_14 обвинувачувався у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 судом не допитувався, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть - т.1 а.с.178).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та відмовився надати показання.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що обвинувачені мають бути визнані невинуватими у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень та виправдані на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні обвинувачених є склад кримінальних правопорушень.
Як зазначалося вище, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 обвинувачувалися у шахрайському заволодінні нерухомим майном потерпілої ОСОБА_12 з використанням судового рішення, прийнятого на підставі наданого суду ОСОБА_15 підробленого документу - нотаріально завіреної заяви ОСОБА_12 , як третьої особи в цивільній справі за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_14 про визнання права власності на нерухоме майно, про начебто підтримання нею позовних вимог.
Стороною обвинувачення у якості доказів вини обвинувачених були надані суду наступні докази:
ксерокопія зазначеної нотаріально завіреної заяви ОСОБА_12 (т.2, а.с.142, т.3, а.с.6),
висновок експерта №19-П від 25.05 2015 щодо встановлення авторства цієї заяви (т.3, а.с.28),
копія журналу судового засідання Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2008 року в зазначеному цивільному провадженні (т.2, а.с.210),
рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2008 року, яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_15 (т.2, а.с.34),

ухвала Апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року, якою рішення суду першої інстанції було скасоване (т.1, а.с.64, т.2, а.с.54, 213).

Однак суд вважає, що наданих стороною обвинувачення доказів не достатньо для визнання обвинувачених винними у інкримінованих їм злочинах.

При цьому суд виходить з наступного.

Стороною обвинувачення не надано суду оригінал документа, використання якого, як підробленого, інкримінується обвинуваченим нотаріально завіреної заяви ОСОБА_12 , як третьої особи в цивільній справі за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_14 про визнання права власності на нерухоме майно, про начебто підтримання нею позовних вимог.

Суд вважає, що відсутність у сторони обвинувачення оригінала цього документа робить висунуте обвинувачення вочевидь неспроможним.

Крім того, згідно висновку експерта №19-П від 25.05 2015 (т.3, а.с.28) експерт не зміг визначитися із авторством нотаріально завіреної заяви ОСОБА_12 (п.1 Висновку).

Копія журналу судового засідання Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2008 року в зазначеному цивільному провадженні (т.2, а.с.210), рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2008 року, яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_15 (т.2, а.с.34), та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року, якою рішення суду першої інстанції було скасоване (т.1, а.с.64, т.2, а.с.54, 213), не містять посилань на надання обвинуваченими зазначеної заяви ОСОБА_12 .

Тобто, докази причетності обвинувачених до використання ними начебто підробленої заяви потерпілої відсутні взагалі.

Крім того, судом приймається до уваги, що ксерокопія зазначеної нотаріально завіреної заяви ОСОБА_12 , копія журналу судового засідання Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2008 року в зазначеному цивільному провадженні та інші копії матеріалів цього цивільного провадження №2-2467/08 (т.2 а.с.120-147) були отримані стороною обвинувачення незаконно без відповідного дозволу суду - без відповідної ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до цих документів (Глава 15 КПК України) та т.і.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Частиною першою статті 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ, про що зазначено в ч.2 ст.86 КПК України, не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частиною другою статті 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані (ч.4 ст.87 КПК).
За таких обставин суд визнає зазначені докази недопустимими.

Під час судового розгляду судом були досліджені інші докази, які однак не спростовують висновку суду щодо невинуватості обвинувачених.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 показала суду, що після розлучення в 2014 році з ОСОБА_14 , при підготовці позовної заяви до суду про поділ майна подружжя, їй стало відомо про те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , не належить більше нікому з подружжя, не дивлячись на те, що будівництво його та введення в експлуатацію відбувалося під час перебування її та обвинуваченого ОСОБА_14 в шлюбі. В ході ознайомлення із документами, які стали підставою для відчуження будинку, заволодіння яким є предметом даного кримінального провадження, в матеріалах цивільної судової справи була заява, написана від її імені про те, що начебто вона не заперечує проти відчуження будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_15 - батьку ОСОБА_14 , що не відповідало дійсності.

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що потерпіла ОСОБА_12 , яка є її донькою, та обвинувачений ОСОБА_14 перебували у шлюбі до 2014 року. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 /в, будувався за кошти її та її чоловіка. Право власності після введення об`єкта в експлуатацію було оформлене на ОСОБА_14 , так як він був чоловіком доньки. За час перебування потерпілої та обвинуваченого в шлюбі їй не відомо про випадки розмов щодо можливого продажу будинку. Однак після розлучення, донька повідомила їй про те, що право власності на будинок з 2008 року зареєстроване на свекра - ОСОБА_15 без будь яких її погоджень. Також свідок показала, що донька ніколи до нотаріуса не зверталася з приводу посвідчення заяв про продаж будинку.

Свідок ОСОБА_16 , нотаріус, показала суду, що всі нотаріальні дії вона вчиняє лише за наявності особи, яка звертається за вчиненням нотаріальних дій, та документу, який посвідчує особу, зокрема - паспорту громадянина. Її робочий день розпочинається о 09-00 годині ранку, процедура нотаріального посвідчення займає близько півгодини. В журналі вчинення нотаріальних дій за 2008 рік за реєстраційним номером № 6396 мається запис про видачу довіреності ОСОБА_14 на укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 .

Судом були досліджені також інші матеріали кримінального провадження, які також не спростовують висновку суду щодо невинуватості обвинувачених, а саме:

- заява потерпілої ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення (т.2, а.с.118);

- рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.10.2015 (т.1 а.с.66-69, 136);

- ухвала Апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року (т.1, а.с.71, т.2, а.с.39);

- рішення Київського районного суду м.Одеси від 02 листопада 2015 року (т.2 а.с.27-28, а.с.166);

- ухвала апеляційного суду Одеської від 10.12.2015 (т.2 а.с.39-46);

- копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_12 щодо надання згоди її чоловікові ОСОБА_14 на відчуження земельної ділянки та житлового будинку (т.2 а.с.142);

- заява представника ОСОБА_12 ОСОБА_22 на ознайомлення із матеріалами справи №2-2467/08 (т.2 а.с.146);

- копія заяви ОСОБА_12 до Овідіопольського районного суду Одеської області щодо розгляду справи без її участі та відсутності заперечень на відчуження земельної ділянки та житлового будинку (т.2 а.с.152);

- договір купівлі продажу нерухомого майна (т.2 а.с.153);

- протокол отримання зразків для експертизи (т.2 а.с.155-156), додаток до протоколу із зразками (т.2 а.с.157-166);

- інформаційна довідка з реєстру прав власності на нерухоме майно (т.2 а.с.167);

- договір на користування електричною енергією (т.2 а.с.169-171);

- договір про надання послуг з газопостачання з квитанціями (т.2 а.с.173-179);

- повідомлення Овідіопольскої РДА, згідно якого ОСОБА_14 не звертався з приводу надання дозволу органу опіки та піклування на вчинення продажу будинку, право користування яким мала його малолітня донька ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2 а.с.180);

- копія технічної документації на об`єкт нерухомого майна (т.2 а.с.182-190);

- копія державного акту на земельну ділянку на ОСОБА_14 (т.2 а.с.189)

- копія договору дарування земельної ділянки (т.2 а.с.191);

- копія висновку від 20.11.2007р. №204 про самовільне будівництво (т.2 а.с.192);

- копія акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (т.2 а.с.193-194);

- копія розпорядження від 20.12.2007р. №1730 про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації індивідуальних житлових будинків (т.2 а.с.195);

- копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ОСОБА_14 (т.2 а.с.196);

- копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ОСОБА_14 (т.2 а.с.197);

- копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ОСОБА_15 (т.2 а.с.202);

- копія державного акту на земельну ділянку на ОСОБА_15 (т.2 а.с.203-205)

- копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ОСОБА_15 (т.2 а.с.208-209);

- повідомлення в.о. начальника Головного ТУ юстиції в Одеській області щодо отримання приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_16 спеціального бланку нотаріального документу серії ВМА №317880 (т.2 а.с.216);

- копія документації стосовно реєстрації права власності ОСОБА_15 (т.2 а.с.218-221);

- ухвала слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2015 року (т.2 а.с.224);

- звіт про оцінку об`єкту нерухомості житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташованого: АДРЕСА_3 /в (т.2 а.с.225-262);

- договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 (т.3, а.с.2);

- копія реєстру журналу нотаріальних дій (т.3 а.с.27);

- інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.3 а.с.47);

- копія довідки виконкому Сухолиманської селищної ради про склад сім`ї (т.3 а.с.48);

- копія акту перевірки житлових умов (т.3 а.с.49);

- індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_14 (т.3 а.с.57-58);

- індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_15 (т.3 а.с.59-60);

- індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_24 (т.3 а.с.61-62).

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
За таких обставинобвинувачені мають бути виправдані.

Керуючись ст.ст.368-374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 КК України,визнати невинним на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, і виправдати.

ОСОБА_14 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,визнати невинним на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, і виправдати.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3