Кримінальне провадження №1-кп/760/690/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005072 від 10 травня 2017 р.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 травня 2018 р. включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор наголосив на тому, що існують ризики передбачені статтею 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, а тому строк дії даного запобіжного заходу необхідно продовжити.

Захисник та обвинувачений проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували. Захисник вказала на необхідність зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали справи, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зменшилися, але не зникли, а саме: обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, котрі ще не були допитані в судовому засіданні з метою зміни їх показань в суді, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом враховано також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, вік та стан здоров`я, репутацію обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення покарання.

Крім того, обвинувачений раніше судимий, має не зняту та непогашену судимість, обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення, тому наявний ризик того, що перебуваючи на волі він може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Дані обставини, на думку суду є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, захисник ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про тимчасовий доступ до оригіналів медичної документації: історії хвороби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться у психоневрологічному диспансері №2 за адресою: м. Київ, вул. Верхня, 4; історії хвороби ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться в ТМО «Психіатрія» за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 103, мотивуючи це тим, що дана документація є доказом в кримінальному провадженні і містить охоронювану законом таємницю, а тому отримати доступ до неї самостійно вона не може.

Виходячи із змісту клопотання, за результатами проведення експертизи було надано висновок судово-психіатричного експерта №132 від 01.08.2017 року, згідно якого ОСОБА_5 виявляє ознаки легкої розумової відсталості з емоційно-вольовими розладами і під час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Однак під час конфіденційного спілкування зі своїм адвокатом ОСОБА_5 повідомив, що являється інвалідом з дитинства у зв`язку з розумовою відсталістю, навчався у школі для дітей із розумовою відсталістю, неодноразово перебував на лікуванні в Київській міській психіатричній лікарні ім. Павлова. У зв`язку з вищевикладеним, суддею було постановлено ухвалу про проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_5 та надіслано матеріали кримінального провадження до експертної установи. Однак, матеріали були повернуті без проведення експертизи у зв`язку з тим, що в них відсутня медична документація відносно ОСОБА_5 .

Прокурор та обвинувачений проти задоволення клопотання не заперечували.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отримати в інший спосіб дану інформацію неможливо.

Виходячи із вищезазначеного та керуючись нормами ст. 121 Кримінального кодексу України, ст. ст. 159 -166, 182, 183, 184, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці.

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Надати захиснику ОСОБА_4 тимчасовий доступ до оригіналів медичної документації, а саме до:

- історії хвороби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться у психоневрологічному диспансері №2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- історії хвороби ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться в ТМО «Психіатрія» за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 103.

В ході тимчасового доступу надати можливість захиснику адвокату ОСОБА_4 отримати копії медичної документації, до якої надається доступ.

Строк дії ухвали в частині надання тимчасового доступу один місяць з дня її постановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України, у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Строк дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу до 10 липня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1