Справа № 455/1299/17
Провадження № 1-кп/455/16/2018
ВИРОК
Іменем України
30 травня 2018 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000474 від 22.07.2017 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, одруженого, пенсіонера, судимості немає, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 22 липня 2017 року, близько 22 години, будучи на вулиці, поблизу свого житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, умисно наніс один удар невстановленим слідством тупим твердим предметом в область голови ОСОБА_5 , внаслідок якого заподіяв останньому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вини в інкримінованому йому умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження не визнав, давав різні покази, показав, що 22 липня 2017 року, біля 22 години, приїхав з поля мотоблоком, звіс картоплю, став все вигружати в тому числі інструменти, якими працював на полі, на вулиці біля свого будинку. В цей час на швидкості пролетіла машина, з під коліс аж летіло каміння, його це рознервувало, бо налякався його внук, він виглянув вслід за автомобілем, який зупинився вище. З автомобіля вийшов ОСОБА_5 , підійшов до брами, з якої вийшов ОСОБА_6 .. Коли автомобіль повертався, то він махнув рукою, автомобіль зупинився, спитався в ОСОБА_5 , чому з великою швидкістю так їздить, той йому сказав два слова, які він не зрозумів, що його образило, а тому він кинув у нього у вікно автомобіля яйцем, розвернувся і пішов до свого прицепа. ОСОБА_5 його наздогнав та вдарив рукою в обличчя, він відчув сильний удар, тріснув протез, текла кров, мав струс мозку, потім став наближатись до нього з правої сторони, а він, тобто ОСОБА_3 , став захищатися від нього, схватив вили і повернувся з ними до нього, а потерпілий схопив вили за металеву частину дуже спритно, дальше впав з тими вилами на землю, на вилах був забитий цвях, можливо, коли падав подряпався за цвях. Він бачив у нього над правою бровою царапину, звідки було видно кров. Його, тобто ОСОБА_3 , спас його собака, яка почала бігти та гавкати. Потерпілий втік, сів у машину та поїхав, ОСОБА_7 нічого не міг бачити, бо сидів у машині. Жінка також конфлікту не бачила, почула тільки крик, в цей час вибігла і донька. Він звертався до експерта, але експерт сказав, що у нього немає тілесних ушкоджень, ходив в поліцію, але йому не давали писати заяву. В подальшому обвинувачений при роз`ясненні висновку експертом, не мав до експерта жодних запитань, навпаки, сказав, що експерт правду каже, а не так як потерпілий та його свідок, що, нібито, удар був нанесений гострою колючою частиною вил, удар був нанесений тупою металічною частиною вил, бо він відмахувався від потерпілого вилами, як від «собаки». Також сказав, що потерпілий міг собі сам вилами нанести удар, коли відібрав вили у нього та падав з ними на землю.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст. 125 КК України, однак, його винність повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 22.07.2017 року, біля 22 години, він поїхав до ОСОБА_6 , розвернувся на його подвір`ї та вертався назад, разом з ним їхав ОСОБА_6 .. В цей час ОСОБА_3 вийшов на дорогу, на середину, і розвів руки в сторону, спиняючи його, будучи п`яним, нецензурно лаючись до нього, став питати, чого він їздить по його дорозі, він став об`їжджати його, а підсудній кинув в машину у відкрите вікно з його сторони яйцем, яке попало йому в голову і потекло за шию. Він зупинився, разом з ним вийшов з автомобіля ОСОБА_6 .. ОСОБА_3 став кликати собаку бійцівської породи та давати йому команду «Фас!» на нас. Коли він звернув увагу на собаку, яка бігла на нього, то ОСОБА_3 схватив вили і наніс ними удар в ділянку його голови, від чого він впав спиною на землю, у нього потекла кров. Він схватився за голову, сів у машину та разом з ОСОБА_6 поїхали на «швидку» з метою надання собі медичної допомоги, де йому наклали три шви. ОСОБА_3 жодних ударів не наносив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтвердив покази потерпілого в тому числі і те, що коли обвинувачений натравлював на потерпілого собаку, то потерпілий всю увагу зосередив на собаку, саме в цей час обвинувачений схватив вили з свого прицепа та наніс ними по голові ОСОБА_5 , після чого останній впав спиною на землю, у нього з голови потекла кров. Також ствердив, що він разом з потерпілим вийшов з машини після того, як обвинувачений зачепив дзеркальо заднього бачення та кинув в потерпілого яйцем у голову, і направився в сторону обвинуваченого. Цього інциденту ні дружина обвинуваченого, ні його дочка, ні його зять не бачили, бо їх там не було. Ударів потерпілий ОСОБА_3 не наносив. Це все відбувалося навпроти воріт будинку обвинуваченого, на проїжджій частині дороги.

ОСОБА_8 , дружина обвинуваченого, в судовому засіданні показала, що вона не бачила хто кому наносив удари, почувши на вулиці крик, вийшла з парника, в цей час побачила, що її чоловік тримався за голову, а потерпілий піднімався із землі, вилів у нікого в руках з них не бачила, вона підійшла до чоловіка та його насварила, чого зачіпається з молодими хлопцями.

Крім показів потерпілого та свідка ОСОБА_6 , які, на думку суду, є послідовними, повністю узгоджуються між собою, встановлені судом обставини підтверджуються зібраними на досудовому слідстві та дослідженими, безпосередньо, судом в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а саме вина обвинуваченого підтверджується наступним.

Заявою (а.с.35) ОСОБА_5 , яка зареєстрована в журналі єдиного обліку і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Старосамбірського РВ ГУМВС України у Львівській області, згідно якої 22.07.2017 року ОСОБА_3 , біля 22 години, безпричинно пообзивав його нецензурними словами та побив, чим спричинив йому тілесні ушкодження.

Висновком експерта (а.с.36-37), з якого вбачається, що в ОСОБА_3 при проведенні судово-медичної експертизи та вивченні медичних документів ОСОБА_5 виявлено рвану рану лобної ділянки справа над бровою згідно медичної довідки, яка утворилася від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, не характерна для утворення при падінні з положення стоячи на тверду поверхню, по давності утворення може відповідати часу 22.07.2017 року.

Експерт ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив свій вищевказаний висновок. Надаючи відповіді на запитання учасників процесу пояснив, що рана, яка була виявлена у ОСОБА_5 не могла бути нанесена колючою частиною вил, тому що при колючому проникненні предмета в тіло завжди буде дефект проникнення, буде розрив шкіри при виході, який буде мати вигляд булавки, в кінці з головою, а в потерпілого такого не було. Рана над бровою в лобній ділянці справа у нього була рвана, могла утворитись тільки від дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею, могло утворитися від удару зверху вниз чи то від металевої частини вил, так,ніби, як удар металевим прутом, чи від дерев`яної ручки.

Вказаний висновок експерта суд вважає достовірним і покладає його в обґрунтування вироку, беручи до уваги дачу його висококваліфікованим, компетентним експертом, що має достатній досвід та стаж експертної роботи, є не зацікавленим у справі експертом. Висновок в повній мірі узгоджується з іншими зібраними у справі доказами та не суперечить матеріалам справи.

Досліджені докази не викликають сумніву у їх достовірності, так як взаємно підтверджуються, здобуті і закріплені у встановленому законом порядку, є об`єктивними.

Не визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України не заслуговує на увагу, так як спростовується вище перерахованими доказами і як таке, що викликане бажанням уникнути від відповідальності.

Таким чином, сукупністю перевірених, досліджених у судовому засіданні доказів доведена винність ОСОБА_3 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно (а.с.39), в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває (а.с.21), вперше притягається до кримінальної відповідальності (а.с.41), його похилий вік, є пенсіонером (а.с.66).

Обставинами, які помякшують покарання для ОСОБА_3 , суд визнає те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується з місця проживання.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, суд не знаходить.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного й обставин, що пом"якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, суд вважає, що ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді штрафу, яке необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину невеликої тяжкості, вчиненого до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», тобто до 07.09.2017 року.

На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» - 07.09.2017 року, обвинувачений ОСОБА_3 досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявними у суду документами - копією паспорта громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 19.09.1997 року, та копією пенсійного посвідчення ОСОБА_3 (а.с.65-69). Обставини, передбачені ч.4 ст. 86 КК України та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії щодо ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Враховуючи викладене, та висловлену ним письмову згоду на застосування акту амністії, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п.«ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень 00 копійок.

На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» , який набрав чинності 07.09.2017 року, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за цим вироком.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1