Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

24 травня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000105, за внесеними відомостями до ЄРДР від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 (далі-прокурор), на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 лютого 2018 року;

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Іншими учасниками судового провадження ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржена не була.

Згідно оскаржуваної ухвали суду, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні разом з додатками повернуто прокурору прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 ..

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, всупереч висновкам суду про відсутність її у процесуальному документі. Крім того вказує, що в ухвалі суду безпідставно зазначено, як підставу, що не відповідає вимогам КПК України та позбавляє можливості суду визначитись з дотриманням правил підсудності в порядку ст.32 КПК України - відсутність вказівки органу досудового розслідування в обвинувальному акті місця вчинення злочину, оскільки процесуальним законом прямо не передбачено вимоги щодо зазначення місця вчинення злочину в обвинувальному акті при його складанні. Також додає, що зазначений обвинувальний акт, вцілому відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому підстав для його повернення прокурору для усунення недоліків не було.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_4 просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. В обгрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувальний акт дійсно не містить фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації з посиланням на закон України про кримінальну відповідальність. Також додає, що практика Європейського Суду з прав людини та чинний кримінальний процесуальний закон містять твердження з приводу поняття «обвинувачення» та його пред`явлення особі, на відміну від підозри у вчиненні особою злочину, а усі доводи прокурора в обвинувальному акті зводяться до невстановлених слідством осіб, які є посадовими особами ДП «Дубенське лісове господарство» та яким, ОСОБА_4 , нібито, подавав на підпис, підроблені ним документи за невстановлених слідством обставин, а тому ухвала є чинною, а обвинувальний акт, на його думку, таким, який підлягає доопрацюванню.

Постановляючи ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що незважаючи на те, що загальна структура змісту даного обвинувального акта відповідає вимогам закону, а його текст викладений офіційно-діловою мовою, однак, правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті, повинна містити не тільки посилання на окрему статтю (частини статті) кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, зокрема із зазначенням місця, часу та способу вчинення такого правопорушення. Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що виклад фактичних обставин злочину є надзвичайно важливим, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого злочину в суді та реалізації права на захист, що слідує із практики Верховного Суду, а тому незазначення органом досудового розслідування місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 в обвинувальному акті - є об`єктивною перешкодою для призначення судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції на підставі обвинувального акта, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, проаналізувавши оскаржуване судове рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла таких висновків.

Звернення до суду з обвинувальним актом, у відповідності до кримінального процесуального закону є завершуючою стадією досудового розслідування та підставою для початку судового розгляду. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону. Відповідно до ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Згідно ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, тобто у іншому підробленні офіційних документів.

Натомість, з даного процесуального документа, за наведеного формулювання обвинувачення органом досудового розслідування, неможливо встановити, які офіційні документи власноруч протиправно підписав ОСОБА_4 , де саме він їх підписував, яку кількість таких документів він незаконно підписав, та яким посадовим особам ДП «Дубенське лісове господарство» ОСОБА_4 подавав ці підроблені офіційні документи на підпис. Місце вчинення злочину ОСОБА_4 за обставин, які наводить прокурор у документі, в обвинувальному акті не зазначене.

Частина друга ст.32 КПК України, в свою чергу, встановлює, що у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

В свою чергу, частина третя даної норми кримінального процесуального закону передбачає, що якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно вимог ч.1 ст.315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Оскільки, в обвинувальному акті не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, більш тяжке чи останнє за часом вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 також не встановлене, жодних вказівок про неможливість встановлення місця вчинення злочину прокурором також не вказано, а зі змісту обвинувального акта не вбачається, навіть, вказівок прокурора з посиланням на процесуальний закон щодо можливості визначення підсудності провадження за територіальною юрисдикцією по місцю закінчення проведення досудового розслідування, суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання був позбавлений можливості перевірити наявність обставин, передбачених п.4 ч.3 ст.314 КПК України, що перешкодило призначити кримінальне провадження до судового розгляду, та дійшов обґрунтованого висновку про повернення прокурору обвинувального акту на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Таке рішення було прийняте судом, оскільки без усунення виявленого недоліку, кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Не зазначивши в обвинувальному акті місце вчинення злочину, прокурор допустив невідповідність вказаним вище вимогам закону, чим позбавив суд можливості перевірити підсудність кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновки суду першої інстанції є надуманими та необгрунтованими, про безпідставне повернення йому судом першої інстанції обвинувального акта відносно ОСОБА_4 та про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України - є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою, а підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 лютого 2018 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000105, за внесеними відомостями до ЄРДР від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, прокурору залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3