АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
ОСОБА_21 ,
ОСОБА_22 , ОСОБА_23
ОСОБА_24 , ОСОБА_25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва клопотання захисника ОСОБА_25 про звільнення з-під варти обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а :

У провадженні Апеляційного суду міста Києва знаходиться апеляційне провадження за апеляційними скаргами з доповненнями прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_26 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_27 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_28 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_29 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_28 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_21 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_28 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_30 , захисника ОСОБА_28 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_31 , та захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 та ОСОБА_14 .
У судовому засіданні захисник ОСОБА_25 в інтересах ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення з-під варти обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , в якому посилався на незаконне утримання обвинувачених під вартою у зв`язку із закінченням строку дії обраного їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та зазначав, що системне тлумачення норм Кримінального процесуального кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою вироком суду більше ніж на 60 днів, із визначенням у резолютивній частині вироку строку дії запобіжного заходу - до набрання вироком законної сили, суперечить вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Кримінального процесуального кодексу України.
Оскільки судом апеляційної інстанції не вирішувалось питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, то на даний час відсутні передбачені законом підстави для утримання обвинувачених під вартою.
Дослідивши подане клопотання, заслухавши думку захисників ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , які підтримали клопотання захисника; заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти заявленого клопотання; обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про звільнення обвинувачених з-під варти задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з тримання під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ухвалами слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 червня 2015 року до ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_31 , ОСОБА_30 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_29 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2015 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року до ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; ухвалами слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2016 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .
Під час обрання та продовження обвинуваченим запобіжних заходів на досудовому розслідуванні, слідчими суддями враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, особи підозрюваних та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість впливу на потерпілих та свідків, продовження злочинної діяльності, переховування від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, перешкоджання кримінальному провадженню, а також те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків.
У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
При ухваленні вироку відносно обвинувачених, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, осіб обвинувачених та призначених їм покарань, судом першої інстанції до набрання вироком законної сили залишено без змін запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у виді тримання під вартою.

Таким чином, вироком суду першої інстанції прийнято рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження - запобіжних заходів, яке є складовою частиною вироку суду першої інстанції.
На даний час у кримінальному провадженні судом апеляційної інстанції не прийнято рішень, визначених ч. 1 ст. 407 КПК України.
До вирішення апеляційних скарг з доповненнями по суті, чинним КПК України не передбачено можливість зміни вироку суду першої інстанції, у тому числі у частині прийнятого рішення щодо запобіжних заходів.
Без з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та даних про осіб обвинувачених, які можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду у порядку ст.ст. 404-405 КПК України, подані заяви про звільнення обвинувачених з-під варти та зміну запобіжних заходів обвинуваченим на особисту поруку є передчасними, та задоволенню не підлягають.
Посилання захисника ОСОБА_25 , як на підставу для звільнення обвинувачених з-під варти, на ту обставину, що вирок суду першої інстанції стосовно обвинувачених не набрав законної сили, та судом апеляційної інстанції не вирішувалось питання про продовження обвинуваченим тримання під вартою, є невиправданими з огляду на конкретні норми КПК України та практику Європейського суду з прав людини.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Руслан Яковенко проти України» (Заява № 5425/11), Європейський суд зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть, якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.
При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.
У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.
Аналіз вказаних вимог чинного законодавства свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоча і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про звільнення обвинувачених з-під варти.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 376, 377, 418 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_25 про звільнення з-під варти обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3