В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, ромської народності, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2017 року о 02 годині 27 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні дуржавної лотереї «Фаворит», що знаходиться за адресою м. Ужгород, просп. Свободи, 61/22, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільногодоступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 спав, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S2», модель GT-І9105UADSEK, вартість якого згідно висновку експерта №11/577 від 29.11.2017 року становить 1195 гривень.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до наступного висновку.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, наявність обставини, яка пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», та положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання у виді позбавлення волі на певний строк необхідно застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2017 року.
З врахуванням обставин і наслідків злочину, його ставлення до вчиненого діяння та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити від відбування основного покарання з випробуванням.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити йому покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання тримання під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді, а саме з 13.11.2017 року по 30 травня 2018 року включно згідно ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, та відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 494,35 гривень.
Речові докази по справі: CD-R диск, на якому містяться відеозаписи із камер відеонагляду, які встановлені в приміщенні державної лотереї «Фаворит», що по проспекту Свободи, 61/22 в м. Ужгороді, який упаковано в паперовий конверт білого кольору, запечатаний та скріплений підписами понятих та слідчого залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1