Єд. унік. № 243/4090/18
Провадження № 1-кп/243/546/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

преставника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженку м. Слов`янськ, Донецької області, громадянку України, українку, з середньою загальною освітою, не працюючу, має малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не засуджену, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 -,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05.09.2017 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилась біля будинку № 37 по вул. Суворова в м. Слов`янськ, де вона розмовляла з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Того самого дня, на тому ж місці, близько 12 год. 00хв. між гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих, неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 підійшла до гр. ОСОБА_4 , та, реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння, декілька раз штовхнула обома руками ОСОБА_4 у грудну клітину ближче до плечей, після чого нанесла потерпілій ОСОБА_4 один удар лівою рукою стиснутою в кулак в область грудної клітини біля правого плеча.

Продовжуючи свій єдиний протиправний умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 05.09.2017 року близько 14.00, знаходячись на сходах між третім та четвертим поверхом в травматологічному відділенні КЛПУ «Слов`янська міська клінічна лікарня», що розташована за адресою: м. Слов`янськ, вул. Шевченко, 40, підійшла до ОСОБА_4 , та, реалізуючи свій єдиний протиправний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , діючи

умисно, протиправно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння нанесла потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: перший удар нанесла лівою рукою, стиснутою в кулак, в область носа, другий удар завдала лівою рукою, стиснутою в кулак, в область верхньої щелепи.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 , наступні тілесні ушкодження: синці на шкірі носу, грудної клітки справа, правому плечі, перелом коронки 1-го зуба верхньої щелепи зліва, подряпина лівого передпліччя, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила обставини скоєння ОСОБА_12 кримінального провадження, вказані в обвинувальному акті. Покарання просила призначити на розсуд суду.

В судовому засіданні ОСОБА_8 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України визнала повністю, підтвердила обставини скоєного злочину вказані в обвинувальному акті, у вчиненому щиросердно розкаялася, суду пояснила, що 05.09.2017 року близько 12 год. вона розмовляла з ОСОБА_4 , біля будинку № 37 по вул. Суворова в м. Слов`янськ, з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Того самого дня, на тому ж місці, близько 12 год. між нею та ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого вона підійшла до ОСОБА_4 , та декілька разів штовхнула обома руками ОСОБА_4 у грудну клітину ближче до плечей, після чого нанесла потерпілій ОСОБА_4 один удар лівою рукою стиснутою в кулак в область грудної клітини біля правого плеча. В подальшому в той же день близько 14 годин, знаходячись в КЛПУ «Слов`янська міська клінічна лікарня», нанесла потерпілій ОСОБА_4 удар лівою рукою, стиснутою в кулак, в область носа, другий удар завдала лівою рукою, стиснутою в кулак, в область верхньої щелепи. Просить вибачення та суворо не карати.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченої ОСОБА_8 , а також роз`яснив, що в даному випадку, сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Вважає за можливим обмежитись допитом обвинуваченої та потерпілої.

Сукупність наведених та оцінених судом доказів переконує в тому, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченої повністю доведено, таким чином, суд вважає, що органами досудового слідства противоправні дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України, кваліфіковані вірно оскільки, вона вчинила умисне легке тілесне ушкодження .

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на

меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні ОСОБА_8 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкціях ч.1 ст. 185 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка позитивно

характеризується за місцем проживання, на обліку в КЛПЗ «Обласна психоневрологічна лікарня м. Слов`янська», та в КЛПЗ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, відповідно до досудової доповіді Слов`янського МРВ з питань пробації Південно-Східного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, можливе перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд враховує щире каяття у вчиненому.

Обставин, що у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, і в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої заявив клопотання про застосування до ОСОБА_8 п. в) ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» та просив звільнити її від відбування покарання. оскільки на день набрання чинності цим Законом ОСОБА_8 відповідно до документів має неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якої не позбавлена батьківських прав.

Прокурор та представник потерпілої просили задовольнити клопотання про застосування до обвинуваченої п. в) ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Потерпіла заперечувала щодо вказаного клопотання захисника обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_8 просила задовольнити клопотання про застосування до неї п. в) ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» та просила звільнити її від покарання, оскільки є всі законні підстави для застосування до неї вказаного Закону, надала суду відповідну заяву (а.с.93).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, яких на день набрання чинності цим Законом не позбавлено батьківських прав, та мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 відповідно до паспорта про народження є матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та довідки Служби у справах дітей Слов`янської міської ради №29/01-1278 від 18.06.2018 року ОСОБА_8 не позбавлена батьківських прав. Ці дані підтверджені вказаними паспортом про народження дитини та довідкою, дослідженими у судовому засіданні (а.с.48,92).

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_8 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснені, але вона наполягала на її застосуванні.

Цивільного позову не заявлено. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні на залучення експерта не має.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання в вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст.1 п. в) Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного за цим вироком покарання у зв`язку з амністією.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України стосовно ОСОБА_8 не застосовувався та не обирався.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1