Дата документу 29.05.2018
Справа № 334/3510/18
Провадження № 1-кс/334/1169/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжя клопотання про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізької області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання вмотивоване тим, що 18 травня 2018 року о 19.45 год. біля будинку №7 по вул. С. Мєдвєдєва у м. Запоріжжя в ОСОБА_4 виявлено та вилучено речовину невідомого походження у полімерному пакеті.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, врятування майна, а також у зв`язку із невідкладністю та першочерговістю проведення слідчих дій, до винесення ухвали суду, на підставі ч.3 ст. 233 КПК України у період часу з 19.45 год. 18 травня 2018 року до 20.05 год. було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована біля будинку №7 по вул.. С. Мєдвєдєва. В ході огляду місця події в ОСОБА_4 в задній лівій кишені джинсів виявлено у полімерному пакеті речовину невідомого походження. Вказаний об`єкт вилучено та направлено для проведення судової експертизи.

На стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені в Тарасенка полімерний пакет з речовиною невідомого походження, з метою збереження речових доказів та в подальшому призначення відповідних експертиз.

Слідчий просить накласти арешт на вилучену речовину невідомого походження, вилучену в ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як на правову підставу накладення арешту на майно слідчий посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, відповідно до якої арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та на ст. 237 КПК України.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, вислухавши слідчого, який клопотання підтримав, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року з подальшими змінами, наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря) не можуть перебувати у власності фізичних осіб.

Як видно з клопотання у слідчого як на момент вилучення так і на час звернення до слідчого судді з клопотанням наявні підстави вважати, що майно на яке він просить накласти арешт, є наркотичним засобом, що входить до переліку видів майна, яке не може перебувати у власності фізичних осіб, та відповідно до положень ч. 7 ст. 236, ч. 7 ст. 237 КПК України не вважається тимчасово вилученим майном та підлягає вилученню в силу Закону і не потребує накладення на арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізької області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1