Справа № 152/458/18
Провадження1-кп/152/54/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000051 від 01.03.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника
неповнолітньої потерпілої
ОСОБА_5 ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 з 01 червня 2016 року по 01 лютого 2018 року, включно, злісно ухилявся від сплати коштів (аліментів) на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.09.2010 року в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.08.2010 року і до досягнення дочкою повноліття.

Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_3 в період часу з 01 червня 2016 року по 01 лютого 2018 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї неповнолітньої дочки, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліменти. Не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань до стану здоров`я, працюючи в ДП "Могилів-Подільське лісове господарство" за договорами цивільно-правового характеру, маючи доходи, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів кошти на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період в сумі 18876,50 грн., внаслідок чого було допущено збільшення загальної заборгованості до 38492,35 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Злісно ухиляючись від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 порушив та продовжує порушувати права дитини на матеріальне утримання з боку батька та права на її повноцінне життя та всебічний розвиток, передбачені ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що по рішенню Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.09.2010 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 . Аліменти сплачує не в повному обсязі через відсутність роботи, яка б його задовольняла. Загальна заборгованість складає 38492,35 грн. Запевняв суд, що найближчим часом виплатить заборгованість по аліментах.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно сторони судового провадження розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 , представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 у суду немає. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, форму вини, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у скоєному, позитивно характеризується по місцю постійного проживання (а.п.42). Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_3 не перебуває (а.п.44, 45).
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 - Шаргородським районним відділом з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що ОСОБА_3 народився та проживає в селі Джурин Шаргородського району, раніше до кримінальної та до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. На даний час ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків в межах села, розлучений, але від попереднього шлюбу має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час проживає разом зі своєю матір`ю; участі у вихованні дочки не приймає. Зв`язків з людьми з антисоціальною поведінкою не підтримує. Згідно рапорту ДОП СП Шаргородського ВП, за місцем проживання ОСОБА_3 зарекомендував себе посередньо, скарг на його поведінку не надходило, громадського порядку не порушує. Відповідно до характеристики Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за час проживання на території сільської ради ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони, проживає в домогосподарстві разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та її двома малолітніми дітьми, на даний час ніде не працює, заробляє тимчасовими заробітками. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів або застосування до обвинуваченого альтернативного покарання у виді громадських робіт (а.п.27 - 29).

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 4 статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, думки представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування покарання у виді громадських робіт.
На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.
Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання в межах альтернативної санкції закону про кримінальну відповідальність, суд, на підставі ст. 458 КПК України, керується висновками Верховного Суду України, зазначеними у постанові № 5 - 48к -13 від 23 січня 2014 року.

Зокрема, в ній Верховним Судом України сформульовано висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у пункті 77 рішення в справі "Довженко проти України" від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні підстави і для обрання його судом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і засудити до покарання у виді громадських робіт строком на сто двадцять годин.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1