Справа №592/9129/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/350/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Стецьківка, Сумського району, Сумської області, мешканець: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.12.2015 року за ч.1 ст.126 КК України до громадських робіт на строк 140 годин (на момент винесення даного вироку покарання у виді громадських робіт відбув у повному обсязі),

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року, якими :

- захисник порушує питання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7

- обвинувачений просить переглянути вирок суду та виправдати його.

Даним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Постановлено вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.12.2015, яким ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді 140 годин громадських робіт вважати виконаним повністю в цій частині покарання.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.12.2015 був засуджений за ч.1 ст.126 КК України до громадських робіт на строк 140 годин. 21.01.2016 ОСОБА_7 був поставлений на облік Ковпаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Суми та йому були роз`яснені під розписку порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, також він був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання та йому було роз`яснено правовий статус засуджених до громадських робіт, встановлені дні явки на реєстрацію до вказаного відділу 1-й, 2-й, 3-й та 4-й вівторки кожного місяця та видане направлення до Комунального підприємства Сумикомунінвест Сумської міської ради, де з 22.04.2016 він приступив до відбування громадських робіт.

З графіком робіт на квітень 2016 року ОСОБА_7 був ознайомлений під особистий підпис та повинен був відпрацювати 24 години громадських робіт, однак не вийшов на відпрацювання без поважних причин 26.04.2016 4 години і таким чином у квітні місяці 2016 року ОСОБА_7 з визначених йому графіком 24 годин громадських робіт не відпрацював 4 години.

З графіком роботи на травень 2016 року ОСОБА_7 був ознайомлений під особистий підпис та повинен був відпрацювати 76 годин громадських робіт, однак не з`явився на відпрацювання без поважних причин 18 разів, і таким чином у травні місяці 2016 року із визначених графіком 76 годин відпрацював лише 4 години.

Крім того, ОСОБА_7 у травні місяці 2016 року тричі не з`явився без поважних причин на реєстраційні відмітки до КВІ: 10.05.2016; 17.05.2016 та 24.05.2016.

04.05.2016 та 11.05.2016 ОСОБА_7 у письмовому виді під особистий підпис був попереджений, що в разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.

Згідно графіку роботи на червень 2016 року, з яким ОСОБА_7 під особистий підпис ознайомлений не був, оскільки жодного дня не вийшов на відпрацювання, він повинен був відпрацювати 76 годин громадських робіт, однак не відпрацював жодної години.

Згідно графіку роботи на липень 2016 року, з яким ОСОБА_7 під особистий підпис ознайомлений не був, оскільки жодного дня не вийшов на відпрацювання, він повинен був відпрацювати 84 години громадських робіт, однак не відпрацював жодної години.

Згідно графіку роботи на серпень місяць 2016 року, з яким ОСОБА_7 під особистий підпис ознайомлений не був, оскільки був відсутній на відпрацюванні, він повинен був відпрацювати 88 годин громадських робіт, однак за період з 29.08.2016 по 31.08.2016 року /за три дні/ відпрацював лише 12 годин.

12.08.2016 ОСОБА_7 у письмовому виді під особистий підпис був попереджений про дати невиходів на відпрацювання громадських робіт без поважних причин, та що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.

08.09.2016 відносно ОСОБА_7 були внесені відомості в ЄРДР за ч.2 ст.389 КК України за фактом ухилення ним від відбування покарання у виді громадських робіт.

Однак, незважаючи на це, ОСОБА_7 , будучи неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та будучи сповіщеним про графік роботи на вересень 2016 року, хоча під підпис ознайомлений з ним не був, повинен був відпрацювати у вересні 88 годин громадських робіт з яких за графіком фактично відпрацював 82 години, проте без поважних причин не відпрацював у вересні місяці 13.09.2016 2 години з 4-х призначених на цей день годин та не вийшов на відпрацювання також без поважних причин 14.09.2016 і таким чином, у вересні місяці 2016 року без поважних причин не відпрацював 6 годин громадських робіт.

Крім цього, ОСОБА_7 , 13.09.2016 без поважних причин не з`явився на реєстраційну відмітку до КВІ.

Таким чином, у квітні місяці 2016 року ОСОБА_7 із призначених йому до відпрацювання 24 годин відпрацював 20 годин; у травні 2016 року з призначених 76 годин відпрацював лише 4 години; у червні 2016 року з призначених 76 годин та у липні 2016 року з призначених 84 годин не відпрацював жодної години; у серпні 2016 року з призначених 88 годин відпрацював лише 12 годин; у вересні місяці з призначених 88 годин відпрацював 82 години.

ОСОБА_7 у травні, червні, липні та серпні місяцях 2016 року не вийшов більше двох разів протягом кожного місяця на громадські роботи без поважних причин.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що її підзахисний не вчиняв інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки не мав прямого умислу на ухилення від відбування громадських робіт і його нез`явлення до місця відбуття покарання відбувалось з поважних причин, а саме в зв`язку з хворобою, яка перешкоджала йому своєчасно відпрацьовувати покарання у вигляді громадських робіт, а тому в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України. Зазначає, що докази, на підставі яких ОСОБА_7 був визнаний судом винним, були подані стороною обвинувачення в копіях, а не в оригіналах, як це передбачено процесуальним законом, а тому такі докази є недопустимими та не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень та суд не може посилатись на них при ухваленні судового рішення. Стверджує, що вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, є недоведеною, відсутні достатні докази його винуватості, а тому кримінальне провадження відносно нього має бути закрито. Вважає, що її підзахисний не є суспільно небезпечною особою, працевлаштований, має постійне місце роботи та місце проживання, в жовтні 2016 року повністю відбув призначене судом покарання за ч.1 ст.126 КК України у виді громадських робіт і з того часу ніяких правопорушень не скоював, разом з тим страждає захворюванням серця і потребує медичного огляду та лікування. Вказує, що злочин, в скоєнні якого він обвинувачувався, є злочином невеликої тяжкості, при цьому будь-яких тяжких наслідків не настало.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. Свої вимоги мотивує тим, що дійсно він деякий час не зміг працювати та пропускав зазначені у вироку дні відпрацювання у зв`язку з наявністю у нього захворювань, проте на момент спрямування обвинувального акту до суду ним було відпрацьовано громадські роботи в повному обсязі. Наголошує, що на даний час має тяжке захворювання, що потребує операційного втручання.

У поданих запереченнях прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 не погоджується з викладеними у апеляційній скарзі доводами ОСОБА_7 , вважає їх безпідставними та необґрунтованими, вказує, що обвинувачений свої доводи фактично не мотивує, а лише констатує факт наявності у нього ряду захворювань. Наголошує, що суд першої інстанції детально дослідив всі обставини та особливості скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дав їм належну оцінку, а тому оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора - про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину, висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які є достовірними, допустимими і достатніми.

Зокрема, вказані висновки підтверджуються:

- поясненнями свідка ОСОБА_10 , старшого інспектора Ковпаківського районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації, згідно яких за викликами до КВІ ОСОБА_7 не з`являвся, тому його викликали через правоохоронні органи. 21.04.2016 ОСОБА_7 з`явився до КВІ і йому були роз`яснені умови та порядок відбування покарання у виді громадських робіт, також він був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування цього покарання. Крім того, йому було видано направлення до КП Сумикомунінвест для відбування громадських робіт. З вказаного підприємства до КВІ надходили довідки про виходи на відпрацювання ОСОБА_7 , згідно яких він допускав багаторазові невиходи на відпрацювання. Після неодноразових попереджень КВІ про кримінальну відповідальність за ухилення від відпрацювання громадських робіт та про допущені дні пропуску за попередні місяці, ОСОБА_7 продовжував допускати невиходи на відпрацювання без поважних причин. У вересні 2016 року вони направили відповідне подання до правоохоронних органів для вирішення питання про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Після чого, у жовтні місяці 2016 року, згідно повідомлення КП Сумикомунінвест ОСОБА_7 відбув всі 140 годин призначених йому громадських робіт;

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , заступника директора КП Сумикомунінвест, відповідно до яких ОСОБА_7 був направлений до них з КВІ для відбування призначеного покарання у виді 140 годин громадських робіт. Він особисто розподілив ОСОБА_7 на відпрацювання до дитячого парку Казка та складав графіки відпрацювання. ОСОБА_7 допускав неодноразові невиходи на відпрацювання, але про причини не повідомляв.

Крім показань свідків, вина ОСОБА_7 також доказується наданими стороною обвинувачення і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.12.2015, яким ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.126 КК України до 140 годин громадських робіт;

- підпискою та довідкою про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт від 21.04.2016, відповідно до яких ОСОБА_7 був поставлений на облік до Ковпаківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Суми і у той же день йому були роз`яснені під розписку порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, також він був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт і йому також було роз`яснено правовий статус засуджених до громадських робіт і в цей же день йому було вручене направлення до КП Сумикомунінвест для відпрацювання з 22.04.2016;

- постановою інспектора КВІ від 21.04.2016, за змістом якої ОСОБА_7 були встановлені дні явки на реєстрацію до КВІ: 1-й, 2-й, 3-й та 4-й вівторки кожного місяця, з якою він був ознайомлений під особистий підпис;

- розпорядженням директора від 22.04.2016, згідно якого ОСОБА_7 було визначено місце відпрацювання громадських робіт в дитячому парку Казка і в цей же день він приступив до відпрацювання;

- графіком роботи засудженого ОСОБА_7 у квітні 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_7 був ознайомлений під особистий підпис, йому було визначено до відпрацювання 24 години на місяць по 4 години на день з 13:00 до 17:00 год., проте згідно табеля виходу на роботу за квітень 2016 року та довідки КП Сумикомунінвест, ОСОБА_7 із призначених йому до відпрацювання у квітні 2016 року 24 годин громадських робіт не відпрацював 4 години без поважних причин;

- графіком роботи засудженого ОСОБА_7 у травні 2016 року, яким було визначено до відпрацювання 76 годин на місяць по 4 години на день з 13:00 до 17:00 год., проте згідно табеля виходу на роботу за травень 2016 року та довідки КП Сумикомунінвест, ОСОБА_7 із призначених йому до відпрацювання у травні 2016 року 76 годин громадських робіт відпрацював лише 4 години і не відпрацював 72 години без поважних причин;

- попередженнями від 04.05.2016 та 11.05.2016 про допущені дні невиходу на відпрацювання і що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України;

- графіком роботи засудженого ОСОБА_7 у червні 2016 року, яким було визначено до відпрацювання 76 годин на місяць по 4 години на день з 09:00 до 13:00 год., проте згідно табеля виходу на роботу за червень 2016 року та довідки КП Сумикомунінвест, ОСОБА_7 із призначених йому до відпрацювання у червні 2016 року 76 годин громадських робіт не відпрацьованими залишились всі 76 годин без поважних причин;

- графіком роботи засудженого ОСОБА_7 у липні 2016 року, яким було визначено до відпрацювання 84 години на місяць по 4 години на день з 09:00 до 13:00 год., проте згідно табеля за липень 2016 року та довідки КП Сумикомунінвест, ОСОБА_7 із призначених йому до відпрацювання у липні 2016 року 84 годин громадських робіт не відпрацьованими залишились всі 84 години без поважних причин.

- графіком роботи засудженого ОСОБА_7 у серпні 2016 року, яким було визначено до відпрацювання 88 годин на місяць по 4 години на день з 09:00 до 13:00 год., проте згідно табеля за серпнь 2016 року та довідки КП Сумикомунінвест, ОСОБА_7 із призначених йому до відпрацювання у серпні 2016 року 88 годин громадських робіт відпрацював лише 12 годин і не відпрацьованими залишилось 76 години без поважних причин;

- попередженнями від 12.08.2016 року, згідно яких ОСОБА_7 був попереджений інспектором КВІ у письмовому виді про допущені дні невиходу на відпрацювання і що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України;

- графіком роботи засудженого ОСОБА_7 у вересні 2016 року, яким було визначено до відпрацювання 88 години на місяць по 4 години на день з 09:00 до 13:00 год., проте згідно табеля за вересень 2016 року та довідки КП Сумикомунінвест, ОСОБА_7 із призначених йому до відпрацювання у вересні 2016 року 88 годин громадських робіт відпрацював 82 години і не відпрацьованими залишилось 6 години без поважних причин;

- довідкою КП Сумикомунінвест та рапортом інспектора КВІ, згідно яких після повідомлення про підозру і спрямування обвинувального акту до суду, ОСОБА_7 відпрацював у жовтні 2016 року решту раніше невідпрацьованих годин громадських робіт, які він своєчасно не відпрацював з неповажних причин і таким чином станом на жовтень місяць 2016 року він відпрацював всі 140 годин громадських робіт, призначених йому вироком суду від 16.12.2015.

Таким чином, наведені вище докази повністю спростовують позицію сторони захисту з приводу відсутності в діях ОСОБА_7 прямого умислу на ухилення від відбування громадських робіт, достатніх доказів його винуватості, складу злочину, непричетності підзахисного до скоєного злочину, а також наявності підстав для закриття вказаного кримінального провадження.

Непереконливими є також доводи захисника та обвинуваченого на спростування висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини про наявність у ОСОБА_7 захворювання, що перешкоджало йому в повному обсязі своєчасно відпрацьовувати покарання у вигляді громадських робіт, оскільки, згідно показів обвинуваченого, він не попереджав ані кримінально-виконавчу інспекцію, ані відповідальних осіб, які здійснювали за ним контроль, про незадовільний стан здоров`я, що перешкоджав виходам на відпрацювання. При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку, з чим також погоджується колегія суддів, що, враховуючи довготривалі періоди невиходу на відпрацювання: у травні - 72 години, у червні - 76 годин, у липні - 84 годин, у серпні - 76 годин, обвинувачений не міг хворіти всі ці періоди, інакше це було б серйозне захворювання і він неодмінно звернувся до медичного закладу за допомогою. Тому, вірними є висновки суду першої інстанції, що вказані періоди невиходу на відпрацювання є не що інше, як умисне ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, з огляду на те, що обвинувачений фактично не згоден з вироком суду від 16.12.2015, яким він був засуджений до громадських робіт та заявляв суду, що, оскільки він вважає засудженим себе незаконно, то не повинен відбувати громадські роботи. Окрім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки КП Сумикомунінвест та рапорта інспектора КВІ, після повідомлення про підозру і спрямування обвинувального акту до суду, ОСОБА_7 відпрацював у жовтні 2016 року решту раніше невідпрацьованих годин громадських робіт у повному обсязі, а тому наведені вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що наявність захворювання, про яке зазначають у поданих апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, не завадило ОСОБА_7 за незначний проміжок часу у жовтні місяці відпрацювати відповідну кількість годин.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи сторони захисту з приводу визнання недопустимими доказів, що були подані стороною обвинувачення в копіях, а не в оригіналах, неможливості їх використання при прийнятті процесуальних рішень, а також посилання на них при ухваленні судового рішення, оскільки під час апеляційного перегляду прокурором були надані для огляду оригінали документів, які в повному обсязі відповідають наявним у матеріалах справи належним чином завіреним копіям документів, що були надані стороною обвинувачення в суді першої інстанції в якості доказів, на підставі яких ОСОБА_7 був визнаний винним, а тому підстав ставити під сумнів надані стороною обвинувачення докази та визнавати їх недопустимими, про що ставить питання у поданій апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів захисника на рахунок того, що її підзахисний не є суспільно небезпечною особою, є працевлаштованим, має постійне місце роботи та місце проживання, в жовтні 2016 року повністю відбув призначене судом покарання за ч.1 ст.126 КК України у виді громадських робіт і з того часу ніяких правопорушень не скоював, злочин, в скоєнні якого він обвинувачувався, є злочином невеликої тяжкості, відсутність тяжких наслідків від скоєного, то, дійсно, ряд зазначених стороною захисту обставин характеризують ОСОБА_7 виключно з позитивного боку, проте в умовах наявності у матеріалах справи ряду беззаперечних доказів, що доводять його вину у скоєному, вказані посилання захисника не спростовують винуватість ОСОБА_7 у скоєному та не є підставами для скасування оскаржуваного рішення та закриття вказаного кримінального провадження.

Твердження захисника та обвинуваченого в частині наявності у ОСОБА_7 тяжкого захворювання, що потребує медичного огляду, лікування, а також операційного втручання, та встановлення йому третьої групи інвалідності, підтвердженням чого є надана ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду довідка, на переконання колегії суддів також не є слушними, оскільки про наявність даного захворювання та групи інвалідності обвинувачений повідомив лише під час подання ним апеляційної скарги та під час апеляційного розгляду, крім того, ці обставини не порушують законності і обґрунтованості оскаржуваного судового рішення та не є підставою для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.