КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0011493 від 05 жовтня 2017 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2018 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання призначеного ОСОБА_5 за вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 23 березня 2018 року більш суворим покаранням, призначеним за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 22 травня 2018 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено обчислювати з 22 травня 2018 року.

Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання за даним вироком відбуте нею частково покарання за попереднім вироком від 23 березня 2018 року з 30 січня 2018 року по 21 травня 2018 року.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та її особі внаслідок суворості та призначити їй більш м`яке покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 4 місяці.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано: незадовільний стан її здоров`я, щире каяття, визнання вини, відсутність претензій з сторони потерпілого, її ставлення до вчиненого кримінального правопорушення.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено.

Згідно із вироком суду, обвинувачена ОСОБА_5 , будучи повідомленою 26 вересня 2017 року про підозру Голосіївським УП ГУ НП у м.Києві у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України на шлях виправлення не стала та знову вчинила новий корисливий злочин при наступних обставинах.

04 жовтня 2017 року близько 21.45 год. обвинувачена ОСОБА_5 , знаходячись в торгівельному залі магазину « Новус Україна», розташованого за адресою: м. Київ, проспект Лобановського, 4-Д, вирішила повторно, таємно викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 підійшла до різних стелажів з товарами, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрала чуже майно, всього на загальну суму 576,80 гривень без ПДВ, та 720,96 гривень з ПДВ.

З викраденим майном обвинувачена ОСОБА_5 пройшла касову зону, не розрахувавшись, та направилася до виходу з магазину, але не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана охоронцем магазину.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів прийшла до такого висновку.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, не доведеного до кінця з причин, які не залежали від її волі, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченою, досліджувалися судом за її згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_8 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченої, яка повністю визналасебе винуватоюу вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченої та юридична оцінка її злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК Українине є предметом апеляційного розгляду.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_5 про суворість призначеного їй покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Судом першої інстанції при призначенні покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховано: ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченої, яка за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в психіатричному диспансері не перебуває, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом перебуває з 11 жовтня 1999 року; обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини та каяття у вчиненому та відсутність обставин, що обтяжують та покарання.
Враховуючи конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка на час ухвалення оскаржуваного вироку та його перегляду в апеляційному порядку відбуває покарання у виді позбавлення волі, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України прийшов до обґрунтованого висновку щодо призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_5 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65, КК України, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_5 щодо неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання незадовільного стану здоров`я не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені доказами.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_5 колегія суддів, не убачає.

Досліджені в порядку ст.404 КПК України колегією суддів дані, що характеризують особу обвинуваченої, не дають підстав для висновку про необхідність пом`якшення призначеного судом покарання.

Колегія суддів при вирішенні питання щодо зарахування ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк покарання враховує висновок Верховного Суду щодо застосування ч.5 ст.72 КК України, викладений у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі 663/537/17.
Положення ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №838-VIII(яка діяла з 24 грудня 2015 року) передбачали, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення в цілях цієї норми включалися строки: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжного заходу, обраного суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч.1 ст.72 КК України у редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIIIпідлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2018 року, ОСОБА_5 засуджено за злочини, передбачені ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, які вчинено в період з 12 травня 2017 року по 30 січня 2018 року та на підставі ч.1 ст.70, ст.71 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці. Даним вироком відповідно до вимог ст.72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 30 січня 2018 року по 22 березня 2018 року включно.
Оскаржуваним вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 22 травня 2018 року, ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання призначеного ОСОБА_5 за вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 23 березня 2018 року більш суворим покаранням, призначеним за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 22 травня 2018 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання за даним вироком відбуте нею частково покарання за попереднім вироком від 23 березня 2018 року з 30 січня 2018 року по 21 травня 2018 року.

Зважаючи на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 серпня 2018 року, у даному випадку ч.5 ст.72 КК України слід застосувати у редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року як норму, яка має зворотну дію, та відповідно ОСОБА_5 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30 січня 2018 року по день набрання вироку законної сили (24 жовтня 2018 року) включно.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, не встановлено.
Вирок суду відносно ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_5 без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30 січня 2018 року по день набрання вироку законної сили (24 жовтня 2018 року) включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3