У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання сторони кримінального провадження сташого слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання надійшло до суду 04 вересня 2018 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,

В С Т А Н О В И В:

У клопотанні старшого слідчого СВ вказано, що в період часу з 29 березня 2018 року по 02 квітня 2018 року, невстановлена особа шляхом пошкодження вікна, проникла в приміщення житлового будинку ОСОБА_4 , 1977 р.н., жительки с. Росоховатець Підволочиського району Тернопільської області, звідки таємно викрала товарно-матеріальні цінності, грошові кошти, золоті вироби. Відомості про даний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 02.04.2018 року та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено ймовірну причетність до вчинення даного кримінального правопорушення колишнього чоловіка потерпілої, ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_1 .

03 вересня 2018 року, в ході проведення обшуку в приміщенні квартири, де тимчасово проживає ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 , було виявлено сумку «барсетку через плече», сірого кольору із назвою «NAPAPIJRI», яку потерпіла ОСОБА_4 , яка була учасником проведення обшуку, впізнала повідомивши що саме цю сумку, серед інших викрадених речей, було викрадено із приміщення її житлового будинку. Сумку із назвою «NAPAPIJRI», вилучено та упаковано в поліетиленовий пакет «Експертна служба» №0194213.

Старший слідчий зазначає, що «сумку барсетку через плече», сірого кольору із назвою «NAPAPIJRI», вилучену із приміщення квартири ОСОБА_6 , яку орендує ОСОБА_5 , визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженні, оскільки вона є предметом даного злочину, тому виникла необхідність в проведенні дослідження даного предмету та забезпечення належного та законного її зберігання, а тому просить задовольнити клопотання у повному обсязі.

В судове засідання старший слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області та володілець майна не з`явилися, що відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Старший слідчий СВ подав заяву в якій підтримав подане клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що 02 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст. 185 КК України внесено відомості до ЄРДР за №0000076, за фактом проникнення невідомої особи в період часу з 29 березня по 02 квітня 2018 року, шляхом пошкодження вікна, в приміщення житлового будинку ОСОБА_4 , 1977 р.н., жительки с. Росохуватець Підволочиського району, звідки таємно викрадено товарно-матеріальні цінності, грошові кошти, золоті вироби.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цьогоКодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 03 вересня 2018 р. сумку із назвою «NAPAPIJRI» визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000076 від 02 квітня 2018 року, вилучено та упаковано в поліетиленовий пакет «Експертна служба» №0194213.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу(ч. 1 ст. 173 КПК України).

Старшим слідчим СВ доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, та відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на сумку із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вилучену із приміщення квартири де проживає ОСОБА_5 , яка являється речовим доказом по кримінальному провадженні №0000076 та знаходиться при матеріалах кримінального провадження в поліетиленовому пакеті «Експертна служба» №0194213.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1