АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1687/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 05 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Богодухів Харківської області, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 06.09.2002 р. вироком Богодухівського районного суду Харківської області, за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 06.09.2006 р. у зв`язку з відбуттям строку покарання; 29.04.2011 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до арешту на строк 4 місяці, звільненого 27.04.2012 р. у зв`язку з відбуттям строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та засуджений до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу, залишено у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування, спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 1240 ( одну тисячу двісті сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування, спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 1300 ( одну тисячу триста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування, спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 1382 ( одну тисячу триста вісімдесят дві) гривень 10 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування, спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 1219 (одну тисячу двісті дев`ятнадцять) гривень 50 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування, спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування, спричиненої матеріальної шкоди суму у розмірі 1400 (одну тисячу чотириста) гривень.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з неповна середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, без місця реєстрації та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 19.08.2003 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185, ст.70 до 4-х років позбавлення волі, звільненого 11.02.2007 р. за відбуттям строку покарання, 10.12.2012 р. вироком Московського районного суду м.Харкова за ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.03.2013 р. за відбуттям строку покарання;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та засуджений до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, залишено раніше обраний, у вигляді домашнього арешту.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, ОСОБА_7 у період часу з 02.03.2017 р. по 15.11.2017 р., діючи умисно, повторно, за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, скоїв 24 епізоди крадіжки автомобільних акумуляторів, тим самим заподіявши матеріальну шкоду потерпілим на загальну суму 25293,87 грн.

Крім того, 06.11.2017 у період часу з 02:00 по 03:00 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , в аналогічний спосіб, скоїли дві крадіжки автомобільних акумуляторів, чим заподіяли потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 1957,70 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році». Крім того, просить знизити йому покарання, врахувавши, що він повністю визнав провину та щиро розкаявся.

Вказує на те, що у нього прогресує двосторонній туберкульоз легенів, а скоєні ним злочини за ступенем тяжкості відносяться до середніх, тому вважає, що є всі підстави для застосування відносно нього положень Закону України «Про амністію».

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи обвинуваченим покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст. 65 КК України та враховано тяжкість вчинених ними злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за скоєння умисного злочину, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце мешкання, за яким характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім цього судом взято до уваги стан здоров`я ОСОБА_7 , якому встановлено діагноз туберкульоз, у зв`язку з чим, останній з 17.01.2018 перебував на лікуванні в МОТБ при Покровській ВК №17.

Також, судом враховано у якості обставини, що пом`якшує покарання щире каяття. Обставин, що обтяжує покарання не встановлено.

Отже, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 50 КК України та підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році» на підставі наявності в нього захворювання туберкульозу, то колегія суддів їх не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільненню від відбування покарання підлягають особи, які хворі на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4).

Матеріали провадження, хоча і підтверджують наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 захворювання - туберкульозу, проте не свідчать про віднесення його до 1-4 диспансерної категорії.

При цьому, в разі підтвердження цих даних, питання щодо звільнення ОСОБА_7 від покарання у разі на підставі наявності у нього захворювання туберкульозу може бути вирішено під час виконання вироку суду в порядку ст. 537 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 05 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі касаційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий

Судді -