Справа № 452/887/18
Провадження № 1-кс/452/295/2018
УХВАЛА
Іменем України
27 квітня 2018 року м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі Львівської області заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження № 0000005 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.
23 квітня 2018 року обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду заяву про відвід судді ОСОБА_6 , покликаючись на те, що суддя ОСОБА_7 21.12.2012 року, розглядаючи справу №1318/2648/2012 за адміністративним позовом ОСОБА_8 про визнання протиправним рішення Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області від 27 березня 2012 року №216 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_8 та рішення Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області від 30 серпня 2012 року №266 «Про розгляд заяви ОСОБА_8 щодо внесення змін до рішення Дублянської селищної ради Самбірського району
№ 216 від 27.03.2012 року в частині збільшення площі земельної ділянки, на яку оформляється право власності», прийняв незаконну ухвалу у даній справі, якою заборонив Дублянській селищній раді Самбірського району і, зокрема, селищному голові ОСОБА_4 давати будь-які розпорядження щодо виконання рішення Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області від 30 серпня 2012 року № 266 в частині проведення робіт з прокладення канави через земельну ділянку ОСОБА_8 до набрання законної сили судовим рішення у справі за вищевказаним адміністративним позовом. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 30.10.2013 року ухвалу судді ОСОБА_6 скасовано, а тому вважає, що суддя ОСОБА_6 , приймаючи вищевказане рішення, стороною якого була Дублянська селищна рада, а також голова Дублянської селищної ради ОСОБА_4 , проявив очевидну упередженість і необ`єктивність та виніс незаконну ухвалу, якою зобов`язав Дублянську селищну раду та ОСОБА_4 , як голову селищної ради, вчиняти, на його думку, незаконні дії.
Вказані обставини, вважає такими, що викликають сумнів в неупередженості судді, а тому вважає, що суддя ОСОБА_6 не може брати участі у судовому провадженні.
В задоволення вимог заяви зіслався на Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997р.), де передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6) та прецедентну практику Європейського Суду з прав людини де об`єктивно судовий орган є безстороннім. Його діяльність повинна забезпечити не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).
Крім того, зіслався на справу «Декюббер проти Бельгії», в якій Європейський Суд з прав людини встановив, що мало місце порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки суддя «міг в очах обвинуваченого» здаватися негативно налаштованим проти нього (див.: De Cubber v. Belgium judgment of 26 October 1984, Series A, No. 86, p. 29).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_5 дану заяву підтримали.
Прокурор проти поданої заяви заперечив.
Суд вважає, що заява про відвід судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється на підставі Конституції і Законів України незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до ст. 75, п. 4 КПК України суддя не може брати участь у розгляді кримінальної справи за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Із заяви про відвід відомо, що суддя ОСОБА_6 виніс ухвалу у справі №1318/2648/2012, якою заборонив Дублянській селищній раді Самбірського району і, зокрема, селищному голові ОСОБА_4 , давати будь-які розпорядження щодо виконання рішення Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області від 30 серпня 2012 року № 266 у частині проведення робіт з прокладення канави через земельну ділянку ОСОБА_8 до набрання законної сили судовим рішення у справі за вищевказаним адміністративним позовом і тим самим зобов`язав Дублянську селищну раду та ОСОБА_4 , як голову селищної ради, вчиняти незаконні дії. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 30.10.2013 року ухвалу судді ОСОБА_6 скасовано,
Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997р.) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).
Цієї вимоги дотримався і суд у своєму рішенні, ухваленому у справі «Пєршак проти Бельгії», зазначивши, що кожен суддя, щодо неупередженості якого є сумніви, повинен вийти зі складу суду.
У світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).
У справі «Декюббер проти Бельгії» Європейський Суд з прав людини встановив, що мало місце порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки суддя «міг в очах обвинуваченого» здаватися негативно налаштованим проти нього (див.: De Cubber v. Belgium judgment of 26 October 1984, Series A, No. 86, p. 29).
Суд вважає, що вказані обставини виключають можливість розгляду суддею ОСОБА_6 кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Керуючись ст. ст. 81, 82 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000005 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1