Справа № 638/7725/18
Провадження № 1-кп/638/1000/18
УХВАЛА
іменем України
24 вересня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0005382 від 01.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263,ч.1 ст. 262, ч.3 ст. 185,ч.3 ст. 187 КК України, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому:
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кабулеті, Грузія, громадянина України, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , який перебуває в цивільному шлюбі, має незакінчену середню освіту, інвалідності та хронічні захворювання спростовує, має неповнолітню дитину сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , невійськовозобов`язаного, на території України не судимого, -

в с т а н о в и в :
В провадження колегії суддів Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , зважаючи на те, що зміна раніше обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого недоцільна, оскільки до цього часу не усунуті ризики, а саме: ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину поєднаного із застосуванням насильства, щодо потерпілого, при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою без застосування застави обвинуваченому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаходячись на свободі може незаконно впливати на потерпілих, свідків, шляхом застосування психологічного або фізичного тиску стосовно них, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою.
Про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини: ОСОБА_9 повідомлено про вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення проти власності із застосуванням насильства та погрози насильства, небезпечного для життя та здоров`я, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, у зв`язку з чим при обранні більш м`якого запобіжного заходу ані ж тримання під вартою він може спробувати переховуватися від суду.
Захисник ОСОБА_6 вважала клопотання таким, що не підлягає задоволенню, та також наголосила на відсутності ризиків, вказаних прокурором, та просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою, зазначила, що ОСОБА_9 є єдиним годувальником ОСОБА_11 ті її неповнолітньої дитини, а також посилалась на рішення ЄСПЛ, де зазначено неможливість продовження терміну тримання під вартою в зв`язку лише з тяжкістю покарання.
В судовому засіданні обвинувачений разом з захисником ОСОБА_6 просили суд відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу - утримання під вартою, та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Прокурор наполягав на задоволенні клопотання про обрання саме тримання під вартою, як запобіжного заходу, та звернув увагу суду, що заставу в даному випадку обирати не має підстав.

Представник потерпілої зазначив, що ризики не зникли. Тому необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів судового розслідування, чинити перепони встановленню істини під час судового слідства, а також, знаходячись на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, вплинути на свідків та потерпілих. Також зазначене свідчить і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу колегія суддів також враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у обвинуваченого постійного міста роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стану обвинуваченого, наявність чи відсутність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Беручи до уваги те, що обвинувачений може переховуватись від органів судового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілих вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1, п. 3, п.5. ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, натомість вважає відсутнім доведеність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, так як прокурором не доведено в який саме спосіб обвинувачений за цим пунктом може вплинути та перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Під час розгляду клопотання колегією суддів вивчена можливість щодо не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1. п.3 п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_9 не працює, може переховуватися від суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, колегія суддів продовжує для ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого

Відповідно до п. 1ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 314-315 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0005382 від 01.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263,ч.1 ст. 262, ч.3 ст. 185,ч.3 ст. 187 КК України, про продовження запобіжного заходу тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 22 листопада 2018 року до 17 години 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченого главою 18 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3