Справа № 524/6743/16-к
Провадження 1-кп/524/28/18
УХВАЛА

12.07.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження відносно вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2, ст. 289 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 309 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2016 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001108 від 13.03.2016 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2, ст. 289 ч.2 КК України.
Вищевказаний обвинувальний акт 05.09.2016 року згідно автоматизованої системи документообігу був розподілений судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області ОСОБА_6 .
18.10.2016 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2, ст. 289 ч.2 КК України, було розподілено головуючому судді ОСОБА_7 , у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області ОСОБА_6 та згідно розпорядження керівника апарату суду № 113 від 18.10.2016 року.
31.01.2017 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003350 від 21.08.2016 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 309 ч.1 КК України.
Вищевказаний обвинувальний акт 31.01.2017 року згідно автоматизованої системи документообігу був розподілений судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області ОСОБА_7
23.03.2017 року кримінальне провадження № 0001108 від 13.03.2016 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2, ст. 289 ч.2 КК України та кримінальне провадження №0003350 від 21.08.2016 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 309 ч.1 КК України об`єднано в одне провадження.
23.05.2017 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2, ст. 289 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 309 ч.1 КК України, було розподілено головуючому судді ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області ОСОБА_7 та згідно розпорядження керівника апарату суду № 53 від 23.05.2017 року.
18.05.2018 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 16.07.2018 року включно.

У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладений на 03.08.2018 року, а у обвинуваченого ОСОБА_5 16.07.2018 року сплине строк тримання під вартою, а по справі не допитані усі свідки , не досліджені докази , тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора , яка вважає , що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики , передбачені ст.. 177 КПК України існують до теперішнього часу, знаходячись на волі ОСОБА_5 може здійснити незаконний вплив на свідків, які не допитані у судовму засіданні , ухилятись від явки до суду , так як раніше ним були порушені умови запобіжного заходу у виді домашнього арешту, захисника ОСОБА_4 , який просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт , так як ризики , передбачені ст.. 177 КПК України відпали, обвинувачений ОСОБА_5 хворіє, медичне обстеження в умовах слідчого ізолятору йому не було забезпечено і медична допомога до теперішнього часу не була надана , має постійне місце проживання, обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку захисника, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, продовжений ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука спливає 16.07.2018 року.

При розгляді питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України»,згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України та був обраний за ухвалою суду.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні трьох тяжких злочинів та злочину середньої тяжкості , та за ст.. 289 ч.2 КК України передбачено покарання на строк від 5 до 8 років позбавлення волі, за ст. 186 ч.2 КК України - від 4 до 6 років позбавлення волі , за ст. 185 ч.3 КК України від 3 до 6 років позбавлення волі , ОСОБА_5 офіційно не працює, оскільки доказів цьому суду не представлено, має непогашену судимість, раніше застосований до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту був порушений і в період дії ухвали слідчого судді від 31.08.2016 року до 30.10.2016 року він вчинив 13.10.2016 року новий злочин, а відтак, з огляду на покарання, яке ОСОБА_5 може понести у випадку встановлення судом його винності, суд дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду, впливати на недопитаних свідків, немає постійного джерела доходу, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим суд не находить підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який , а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою , ще на 60 днів , тобто до 09.09.2018 року, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод».
Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 , 372 КПК України, суд , -

У х в а л и в :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 12.07.2018 року по 09.09.2018 року включно .
Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.
Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1