АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2398/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 276 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на повідомлення прокурора про підозру ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0003538 від 07 листопада 2017 року.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_10 і зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування вчинити дії щодо виключення із ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні № 0003538 від 07 листопада 2017 року про оголошення підозри ОСОБА_10 .
В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження захисник ОСОБА_8 зазначає, що розгляд скарги був здійснений без його повідомлення, а копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 рокувін отримав лише 12 квітня 2018 року.

Стосовно ухвали слідчого судді, то захисник ОСОБА_8 вважає її незаконною. Зокрема, апелянт, посилаючись на ст. 8, ч. 1 ст. 9 КПК України, ст. 58 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також лист Міністерства юстиції України від 29 квітня 2011 року № 5149-0-26-11-18, запевняє, що підозра ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 КК України, у кримінальному провадженні № 0003538 від 07 листопада 2017 року може бути оскаржена слідчому судді в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_10 здійснює адвокатську діяльність з 2001 року, зареєстрований іноземним адвокатом в Російській Федерації та Польщі, з березня 2007 року по березень 2011 року працював заступником в Міністерстві юстиції України, є кандидатом юридичних наук, а також має почесні звання, подяки та інші нагороди професійних організацій. Крім того, автор апеляції вказує, що уповноваженими особами Генеральної прокуратури України не було дотримано спеціального порядку повідомлення про підозру, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і ст. 481 КПК України, та не здійснено належного виконання ст. ст. 111, 278 КПК України щодо вручення підозри, а тому, як запевняє захисник, ОСОБА_10 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0003538 та будь-які процесуальні дії щодо ОСОБА_10 у якості підозрюваного є незаконними і підлягають скасуванню. Крім того, автор апеляції вважає, що, оскільки заступник Генерального прокурора України ОСОБА_11 не вручив повідомлення про підозру в день складення такого повідомлення, а саме 01 вересня 2017 року, і не виконав вимоги Глави 6 КПК України, то фактично таке повідомлення втрачає свою силу внаслідок втрати прокурором права на вручення, тобто з наступного дня повідомлення вже не можна вручити, оскільки це є порушенням вимог ст. 278 КПК України.
Разом з тим, захисник зазначає, що 08 вересня 2017 року на адресу Адвокатського об`єднання «Богатир та Партнери» надійшов з Генеральної прокуратури України лист за підписом слідчого ОСОБА_12 для адвоката ОСОБА_10 , з повісткою та повідомленням про підозру від 01 вересня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000054. Як вказує апелянт, станом на 08 вересня 2017 року ОСОБА_10 не було на території Україні, оскільки він перебував у довготерміновому службовому відрядженні, і адвокати АО «Богатир та Партнери» не могли повідомити останнього в належний спосіб про надходження на адресу Адвокатського об`єднання повідомлення про підозру.Крім того, автор апеляції зазначає, що, відповідно до вхідного листа до Генеральної прокуратури України від 08 вересня 2017 року № 102, повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 01 вересня 2017 року, яке було отримане адвокатом АО «Богатир та партнери» у відділенні поштового зв`язку № 24 міста Києва Центру поштового зв`язку Київська міська дирекція УДППЗ «Укрпошта» за адресою: місто Київ, вул. Круглоуніверситетська, 17, повернуто органу досудового розслідування як не вручене.При цьому апелянт наголошує, що адвокати АО «Богатир та Партнери» звернули увагу слідчого на те, що вони обмежені в повідомленні ОСОБА_10 , а тим більше в його ознайомленні з процесуальним документом повідомленням про підозру у кримінальному провадженні, за відсутності ОСОБА_10 на території України та за відсутності зв`язку з ним.

Далі в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 стверджує, що вхідним листом до Генеральної прокуратури України від 12 вересня 2017 року № 62 було поінформовано орган досудового розслідування, що адвокат ОСОБА_10 відбув з15 липня 2017 року у довготермінове відрядження за кордон з метою захисту інтересів громадян Російської Федерації, які піддаються переслідуванню з боку правоохоронних органів власної держави, а вхідними листами від 08 вересня 2017 року № 102, від 12 вересня 2017 року № 62, від 28 вересня 2017 року № 35 та від 20 листопада 2017 року № 28 орган досудового розслідування було повідомлено про перебування ОСОБА_10 у довготерміновому службовому відрядженні у Великобританії, що підтверджується листом Адміністрації Держприкордонслужби від 04 вересня 2017 року.
Також апелянт запевняє, що підозра у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 КК України, є необґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисників, який підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що захисник ОСОБА_8 не пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, але його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до матеріалів судового провадження, відмова у відкритті провадження за скаргою на повідомлення про підозру відбулася 29 березня 2018 року за ухвалою слідчого судді, про час постановлення якої захисник ОСОБА_8 не повідомлявся. Лише 12 квітня 2018 року захисник отримав копію оскаржуваної ухвали слідчого судді, а 17 квітня 2018 року він подав до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином, захисник ОСОБА_8 не пропустив п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, 26 березня 2018 рокузахисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на повідомлення прокурора про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 КК України, в якій просив скасувати це повідомлення та зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у кримінальному провадженні № 0003538 від 07 листопада 2017 року про оголошення підозри ОСОБА_10 (дане кримінальне провадження було виділене з кримінального провадження № 0000054 від 03 березня 2014 року за фактом захоплення ОСОБА_13 державної влади у неконституційний спосіб, в тому числі шляхом зміни Конституції України неправосудними рішеннями Конституційного Суду).

29 березня 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на повідомлення прокурора про підозру.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргоюзахисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на повідомлення прокурора про підозру, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до скарги, прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою захисникаОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 з огляду на наступне.

Зокрема, згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Водночас Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч. 1 ст. 5 КПК України, 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, частина перша ст. 303 КПК України, 2012 року, була доповнена пунктом 10, який, за загальним правилом, підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом в частині таких змін.

Згідно з п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VІІІ, положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до п. 7 § 1 розділу 4 вказаного Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

Таким чином, з підстав, зазначених у п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію вищезгаданих змін, а саме з 16 березня 2018 року.
З огляду на те, що у кримінальному провадженні № 0003538 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 КК України, за яким ОСОБА_10 повідомлено про підозру, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань07 листопада 2017 року, то положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо оскарження повідомлення про підозру ОСОБА_10 в даному випадку застосовуватися не можуть, оскільки не мають зворотної дії в часі.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України, відмовив у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на повідомлення прокурора про підозру ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0003538 від 07 листопада 2017 року, виходячи з того, що скарга захисника подана на рішення, що не підлягає оскарженню.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VІІІ, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою захисникаОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на повідомлення прокурора про підозру ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0003538 від 07 листопада 2017 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4