Справа № 127/1-31/90
Провадження № 1-в/127/581/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту нерухомого майна,-
В С Т А Н О В И В :
До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_6 накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.03.1990 року.
Клопотання мотивована тим, що у провадженні Ленінського районною суду м. Вінниці перебувала кримінальна справа № 1-31/90 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 81 КК УРСР. В ході розгляду якої щодо ОСОБА_6 , ухвалою суду було накладено арешт на нерухоме майно останнього. Вироком суду від 25.01.1990 року ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 3-ох років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
З моменту накладення арешту по теперішній час минуло 28 років та за весь цей час, цілі задля яких було накладено арешт повинні були бути досягнуті, адже право власності на нерухоме майно ОСОБА_6 набув через 20 років після вироку суду від 25.01.1990 року, а саме 10.06.2010 року, що підтверджується витягом ВК ВМР №1179 від 10.06.2010 року. Тобто, станом на 30.03.1990 року (момент винесення ухвали про накладення арешту) ОСОБА_6 вищевказане нерухоме майно не належало, а тому воно не могло бути конфісковане на виконання вироку суду щодо ОСОБА_6 від 25.01.1990 року.
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
Згідно Довідки №146/02-14 від 19.06.2018 року після смерті ОСОБА_6 заведено спадкову справу № 6/2017, відповідно до якої ОСОБА_4 являється єдиною спадкоємицею. А тому, враховуючи положення ч. 5 ст. 1268 ЦК України, являється такою, що прийняла спадщину, яка належить їй з часу відкриття спадщини, тобто з 03.04.2017 року.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Враховуючи ту обставину, що право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 набув 10.06.2010 року в порядку приватизації згідно рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1179 від 10.06.2010 року, на підставі якого було видане Свідоцтво про право власності на житло, тобто після винесення ухвали суду від 30.03.1990 року про накладення арешту, ОСОБА_6 не належало, а тому і не могло бути конфісковане на виконання вироку Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.01.1990 року щодо ОСОБА_6 .
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.01.1990 року (справа №1-31/90) ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 8 КК УРСР до покарання у виді 3-ох років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області, вих. №33/01-14 від 10.01.2018 року вбачається, що згідно відомостей по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори в Реєстрі для реєстрації заборони відчуження за 1990 рік значиться запис від 30 березня 1990 року за номером 41 про накладення заборони. Заборону накладено на майно гр. ОСОБА_6 на адресу: АДРЕСА_2 , на підставі повідомлення Ленінського районного народного суду міста Вінниці. Також, даний запис внесено в ОСОБА_9 книгу обліку заборон за 1990 рік. Відмітки про зняття заборони - не виявлено.
Документ який підтверджує накладення заборони, а саме повідомлення Ленінського районного суду міста Вінниці від 30.03.1990 року в наряді «Розпорядження по накладенню та знаттю заборон відчуження» за 1990 рік по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено.
Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6434093 від 22.01.2008 року вбачається, що на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.03.1990 року б/н накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна, а саме - квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 .
Згідно витягу з рішення ВК ВМР №1179 від 10.06.2010 року про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці вирішено оформити право приватної (спільної) власності на квартири з безоплатною передачею у власність громадян в тому числі ОСОБА_6 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.06.2010 року ОСОБА_6 дійсно належить на праві приватної (сумісної або часткової) власності 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть: Серії НОМЕР_1 виданого Вінницьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТЮ у Вінницькій області від 04.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 04.04.2017 року складено відповідний актовий запис за №970.
Відповідно до листа приватного нотаріуса ОСОБА_10 , вих. 146/02-14 від 19.06.2018 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , який мешкав в АДРЕСА_3 заведено спадкову справу №6/2017. Із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого ОСОБА_4 (заява від 26.05.2017 року), що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковій справі за №47877970.
Згідно листа Вінницького міського суду Вінницької області, вих. №06-13/110/2018 року від 25.06.2018 року вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Вінниці перебувала кримінальна справа №1-31/90 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 8 КК УРСР. Вироком суду від 25.01.1990 ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3-ох років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. Проте, відповідно до наказу Державної судової адміністрації № 22 від 11.02.2010 року затверджено перелік судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, відповідно до якого вищевказана справа знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
В підшивці вироків та ухвал Народного суду Ленінського району, ухвал Вінницького обласного суду кримінальних справ, розглянутих судом в 1990 році, зберігається вирок суду від 25.01.1990 за №1-31/90, окрема думка від 25.01.1990, ухвала суду від 21.02.1990, постанова Вінницького обласного суду від 09.08.1990. Інші процесуальні рішення по справі № 1-31/90 в підшивці відсутні, в тому рахунку і ухвала про накладення арешту.
Враховуючи ту обставину, що на час ухвалене вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.01.1990 року рішення про конфіскацію всього особистого належного ОСОБА_6 майна, квартира АДРЕСА_1 , останньому не належала, так як, ОСОБА_6 став власником 1/3 частки власності на вказану квартиру, лише 10.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.06.2010 року. Тобто, ОСОБА_6 став власником даної квартири, після постановлення (25.01.1990 року) Ленінським районним судом м. Вінниці вироку щодо ОСОБА_6 , яким і було призначено останньому додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 , вже після постановлення вироку Леннінського районного суду м. Вінниці від 25.01.1990 року, яким було постановлено додаткове покарання у виді конфіскації майна, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 174 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту нерухомого майна задовольнити.
Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , на праві приватної спільної частки власності в розмірі 1/3, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.03.1990 року б/н, відомості про яке міститься згідно витягу єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження: 6434093 від 22.01.2008 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: