Справа № 473/1305/18
Номер провадження1-кп/473/193/2018
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
ВИРОК
іменем України

"01" серпня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізмаїл Одеської області, громадянина України, освіта професійна технічна, не працює, сімейний стан не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1. 22.01.2014 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України до 01 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 01 рік.

2. 06.03.2014 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 02 років 01 місяця позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 02 роки.

3. 28.03.2014 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч.1 ст.186, ч.1 ст.71, ст.72 КК України за сукупністю з вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.01.2014 року до 02 років позбавлення волі, звільненого з місця відбування покарання 30 січня 2017 року по відбуттю строку покарання, із самостійним виконанням вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.03.2014 року.

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

12 березня 2018 року біля 19 годин 23 хвилин на зупинці громадського транспорту, яка розташована біля крамниці «Нон стоп» по вулиці Київській в місті Вознесенську Миколаївської області, до обвинуваченого ОСОБА_7 підійшов потерпілий ОСОБА_5 та попросив обвинуваченого ОСОБА_7 сфотографувати його /потерпілого ОСОБА_5 / на фоні кафе. При цьому потерпілий ОСОБА_5 дав обвинуваченому ОСОБА_7 свій мобільний телефон моделі «Xiaomi Redmi 4X». Після чого обвинувачений ОСОБА_7 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , викликавши у нього хибну впевненість, що після фотографування поверне йому мобільний телефон, заволодів належним потерпілому ОСОБА_5 мобільним телефоном моделі «Xiaomi Redmi 4X» вартістю 3500 гривень, в якому були встановлені сім картки мобільних операторів «ВФ України» та «Київстар» вартістю по 10 гривень кожна, на рахунку яких грошових коштів не було, та чохлом від мобільного телефону вартістю 100 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3620 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю, щиро розкаявся та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_7 ..

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою шахрайство, вчинене повторно.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

31 липня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про примирення, на підставі ст.ст. 468, 469, 471, КПК України, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: сторони угоди дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України. Обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину.

Сторони погоджуються, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини відносно потерпілого ОСОБА_5 , передбачений ч.2 ст.190 КК України, який за ступенем тяжкості відноситься до злочину середньої тяжкості.

Сторони за угодою примирилися, та узгодили між собою покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України в виді позбавлення волі строком на 02 /два/ роки, із застосуванням ст.75 КК України із звільненням обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 01 /один/ рік. В силу пунктів 1 та 2 частини 1 статті 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

Під час судового засідання судом з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_7 , що він цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає свою вину, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди. Також під час судового засідання судом з`ясовано у потерпілого ОСОБА_5 , шо він цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Встановлено, що угода про примирення може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами підстави для призначення покарання, його вид та міра відповідають ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 376, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання в виді 02 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного основного покарання звільнити, встановивши йому строк випробування 01 /один/ рік, зобов`язавши обвинуваченого, у відповідності до вимог п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на вирок можуть бути подані з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1