Справа № 461/3892/18
пр.№ 1-кс/464/1357/18
У Х В А Л А

16 липня 2018 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР прокуратурою Львівської області, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду зі скаргою, в якій просять зобов*язати службову особу прокуратури Львівської області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, внести до ЄРДР дані відповідно до заяви від 23.05.18. В обґрунтування скарги покликаються на те, що ними, як заявниками, 23.05.18. у прокуратуру Львівської області подано заяву про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ч.1 ст.214 КПК України. Станом на 25.05.18. їм не вручено витягу з ЄРДР та не розпочато досудове розслідування. У зв*язку з цим просять скаргу задоволити.

На розгляд скарги особи, які її подали, та представник прокуратури Львівської області не з*явились; від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 05.07.18. надійшла до суду заява з проханням залишити скаргу без розгляду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши скаргу та додані до неї докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

15 червня 2018 року відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області від 07.06.18. на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР прокуратурою Львівської області від 25 травня 2018 року.

Вказана скарга відповідно до протоколу автоматичного визначення надійшла у провадження слідчого судді ОСОБА_1 18 червня 2018 року.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 18.06.18. за вказаною скаргою було відкрите провадження з призначенням до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 липня 2018 року на 10.30 год. з урахуванням правил ч.ч.2, 3 ст.306 КПК України та дотриманням вимог ч.1, 8 ст.135 КПК України.

На розгляд скарги 03.07.18. особи, які її подали, не з*явились і не повідомили суд про поважність причин своєї неявки, хоча судову повістку на вказану дату ОСОБА_4 отримав особисто 23.06.18., про що свідчить розписка останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення; розписка від ОСОБА_3 про належне повідомлення про розгляд скарги до суду на час її розгляду не повернулась; не з*явився і суб*єкт, бездіяльність якого оскаржується.

26.06.18. на адресу суду надійшла ксерокопія заяви, як зазначено, від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з проханням скаргу залишити без розгляду.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України розгляд зазначеної категорії скарг здійснюється за обов*язкової участі особи, яка її подала.

З причин відсутності осіб, які подали скаргу, участь яких відповідно до ч.3 ст.306 КПК України є обов*язковою, а також відсутності у суду підтверджуючих документів про належне повідомлення ОСОБА_3 про розгляд поданої ним скарги та наявність у суду лише ксерокопії (а не оригіналу з наявними автентичними підписами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ) заяви від цих осіб, ухвалою суду від 03.07.18. розгляд скарги був відкладений на 16.07.18. на 14 год. для належного повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи поштою за відсутності у скаржників засобів телефонного, електронного та факсимільного зв*язку.

16 липня 2018 року на розгляд скарги учасники провадження не з*явились.

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою непорушення прав скаржників, передбачених у частинах 1, 2 ст.55 Конституції України, де проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, 18.06.18. слідчий суддя постановив ухвалу про відкриття провадження по поданій скарзі.
З наданих слідчому судді доказів встановлено, що дійсно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 23 травня 2018 року звернулись до прокуратури Львівської області із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення від 23.05.18., про що свідчить штамп останньої з відміткою про прийняття.

Відомості, зазначені в заяві, внесені до ЄРДР не були, у зв*язку з чим суб*єкти оскарження і звернулись до суду з відповідною скаргою від 25.05.18. Це ж не було спростовано і суб*єктом, бездіяльність якого оскаржується.

Так, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Кримінальний процесуальний кодекс України не встановлює обмежень щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідних відомостей, а тому очевидним є те, що до ЄРДР вносяться всі повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень. Відповідно до Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної прокуратури від 06.04.16., реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі та інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів. Реєстраторами ЄРДР є: прокурори, у тому числі керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі органів прокуратури, поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність, зокрема, і прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що є в данному випадку. Відтак скарга, подана скаржниками щодо заяви від 23.05.18., грунтується на вимогах процесуального Закону, та подана в строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України.

Згідно із ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов*язкової участі особи, яка подала скаргу.

Проте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи обізнаними в датах розгляду поданої ними скарги, на її розгляд не з*явились та подали заяву від 05.07.18. з проханням залишити скаргу без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.11. № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, і відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та диспозитивність.

Водночас, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 08 січня 2008 року "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Диспозитивність, як загальна засада кримінального провадження, полягає у тому, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, зідно з правилами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Особи, які подали скаргу до суду, отримали доступ до правосуддя, під яким згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Постановлення ж слідчим суддею ухвали про залишення скарги без розгляду чиним КПК України, як про це заявляють особи, які подали скаргу, не передбачено, як і згідно з загальними вимогами щодо кримінального процесуального вирішення кримінальних проваджень.

З урахуванням викладеного та поведінки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які отримавши доступ до правосуддя, на розгляд скарги до суду не з*явились і не підтримали таку, подавши заяву про залишення скарги без розгляду, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні поданої ними скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР прокуратурою Львівської області.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1