провадження 1-кс/760/6611/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004701 від 28 квітня 2018 року за ознаками злочину передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором, в порядку статті 40 КПК України, про накладення арешту на вилучене в ході проведення огляду місця події посвідчення, яке має суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні, який проходив за адресою м. Київ, пр. Відрадний, 105, зокрема посвідчення воді видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступною серією та номером посвідчення № НОМЕР_1 від 27.12.2017.
В обґрунтування клопотання зазначається, що Слідчим відділом розслідувань злочинів у сфері господарської діяльності СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004701 від 28 квітня 2018 року за ознаками злочину передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.
В ході досудового розслідування встановлено, що працівниками управління патрульної поліції м. Києва зупинено автомобіль марки «ВАЗ 210107», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив посвідчення водіявидане наім`яостаннього з серією № НОМЕР_1 . Під час перевірки вищевказаного посвідчення встановлено, що вищевказана серія посвідчення зареєстрована на іншу особу, а громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 взагалі не отримував жодного посвідчення водія.
Відповідно до матеріалів клопотання 28.04.2018 року з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, на підставі повідомлення працівників патрульної поліції з приводу виявлення посвідчення воді виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія посвідчення та номер НОМЕР_1 , проведено огляд місця події за адресою м. Київ, пр. Відрадний, 105, на вулиці біля проїжджої частини. Під час проведення огляду місця події гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно надав посвідчення водія видане на ім`я останнього серія та номер « НОМЕР_1 » від 27.12.2017 року.
Під час проведення огляду гр. ОСОБА_5 пояснив, що вищевказане посвідчення отримав у Києві, та від подальших пояснень з приводу дійсності вказаного посвідчення останній відмовився.
Під час огляду вилучено добровільно надані речі гр. ОСОБА_5 , а саме посвідчення водія видане на ім`я останнього серія та номер посвідчення НОМЕР_1 , що має ознаки підробки.
Автор клопотання зазначає, що вилучені в ході огляду речі є знаряддям кримінального правопорушення (підробки) та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речовими доказами у кримінальному провадженні, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з виготовленням, пристосуванням та використанням їх як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, постановою слідчого від 04.05.2018 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004701, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
В судове засіданні слідчий не з`явився подавши до суду клопотання в якому просить проводити судове засідання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі просить задовольнити.
Уповноважений представник у володінні якого знаходяться речі та документи в судове засідання не викликався, з огляду на положення частини 2 статті 172 КПК України.
Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.
Слідчим відділом розслідувань злочинів у сфері господарської діяльності СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004701 від 28 квітня 2018 року за ознаками злочину передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.
28 квітня 2018 органом досудового розслідування було проведено огляд місця події за адресою м. Київ, пр. Відрадний, 105, на вулиці біля проїжджої частини, під час якого було вилучено майно, а саме посвідчення водія видане на ім`я останнього серія та номер « НОМЕР_1 » від 27.12.2017 року, яке є тимчасово вилученим майном, що підтверджується протоколом обшуку від 28 квітня 2018 року.
Постановою від 04 травня 2018 року Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві визнано посвідчення водія видане на ім`я останнього серія та номер « НОМЕР_1 » від 27.12.2017 року, який було вилучено під час проведення огляду 28 квітня 2018, місця події за адресою м. Київ, пр. Відрадний, 105, на вулиці біля проїжджої частини, речовим доказом у кримінальному провадженні №0004701.
З клопотанням про накладення арешту на майно вилучене під час огляд слідчий звернувся 08 травня 2018 року.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання детектива про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то детектив повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, відповідно до частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно частини 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
У відповідності до пункту 1 частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до приписів статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно частини 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що майно, яке було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям частини 1 статті 170 КПК України, а саме є доказом злочину і відносяться до категорії речових доказів.
Однак, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, враховує і ту обставину, що з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся лише 08 травня 2018 року, тобто з пропуском передбаченого пунктом 1 частини 5 статті 171 КПК України строку подання клопотання про арешт майна, при цьому не порушує перед слідчим суддею питання про поновлення строку на його подання, у зв"язку із чим в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, статтями 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1