Справа № 638/7018/18
Провадження № 1-кп/638/945/18
ВИРОК
31.10.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, неодружений, офіційно непрацевлаштований, на утриманні малолітніх не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий , інвалідності, хронічні захворювання спростовує, у скоєнні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 1.2 ст. 190 КК України, -
встановив:
Крім того, 10.04.2018, приблизно о 14 годині, ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , прибув до грального клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом оформлення оренди на другу гральну приставку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.1,2 ст. 190 КК України. Розкаявся у скоєнні злочину, та пояснив, що він спочатку оплачував орендну плату за користування вказаними приставками, проте у подальшому йому стали необхідними кошти і він пішов та заклав вказані приставки в ломбард. У подальшому, коли потерпілий звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення, він запропонував викупити вказані приставки, проте потерпілий не погодився на його пропозицію.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та за ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , працюючий за трудовими договорами, має освіту, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 може біти призначене покарання без позбавдлення або обмеження волі у разі проходлження пробаційної програми « Зміна прокримінального мислення» та працевлаштування. Також суд зазначає, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності в 2010 році та в 2015 році.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Судові витрати відповідно до ст. 124 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує на підстав ст.100 КПК України.
Позовні вимоги не заявлялись.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафа в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривен, а також визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафа в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 ( одна тисяча сімсот гривен.)
В силу ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. та визначити штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 ( одна тисяча сімсот гривен.)
Запобіжний захід не обирався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурорам негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1