Єдиний унікальний № 243/3980/18
№ 1-кп/243/545/2018
В И Р О К
Іменем України
08 червня 2018 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000725 від 04.04.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, студента Слов?янського професійного аграрного ліцею № 146, освіта неповна середня, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.01.2018 р. Слов?янським міськрайонним судом за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, освіта неповна середня, громадянина України, студента СПТЛ № 15, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2018 року приблизно о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , проходячи по вул.Ударній м.Слов?янська Донецької області, побачили раніше не знайомого їм потерпілого ОСОБА_12 , який в цей час розмовляв по мобільному телефону. У зазначений час у зазначеному місці у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном, на потерпілого ОСОБА_12 , про що він повідомив ОСОБА_4 , який погодився здійснити напад з метою заволодіння чужим майном на потерпілого ОСОБА_12 , тим самим вступивши між собою у злочинну змову.

З метою реалізації свого спільного протиправного умислу, 23.03.2018 р. близько 23 год. 55 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_5 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, здійснили розбійний напад: ОСОБА_4 з метою подолання опору потерпілого штовхнув ОСОБА_12 , який впав на землю та випустив з рук мобільний телефон, після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , застосовуючи насилля, яке є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого ОСОБА_12 , стали наносити потерпілому удари ногами в область голови, чим спричинили йому наступні тілесні ушкодження: легку закриту черепно-мозкову травму, садно на шкірі носа, закритий перелом кісток носу, струс головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, як потребуючі для свого загоєння терміну понад 6 днів, але не менш як 21 день, та стало створювати реальну загрозу для життя потерпілого, через що потерпілий ОСОБА_12 не міг чинити опору.

У цей час, коли потерпілий ОСОБА_12 не міг чинити опір від отриманих ударів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , скориставшись цим, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено, доводячи свій спільний протиправний умисел до кінця, ОСОБА_4 заволодів майном потерпілого ОСОБА_12 , а саме кросівками чоловічими чорного кольору, марки «Outventure», вартістю 375 грн. 00 коп., а ОСОБА_5 заволодів майном потерпілого ОСОБА_12 , а саме мобільним телефоном «Bravis» модель Light, вартістю 345 грн. 17 коп., курткою темно-синього кольору вартістю 377 грн. 37 коп. Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно заволоділи майном ОСОБА_12 на загальну суму 1097 грн. 54 коп., після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись майном на свій розсуд.

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 лише в межах висунутого їм обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 27 квітня 2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України, визнав повністю та пояснив, що 23.03.2018 р. о 23:50 вони з ОСОБА_13 йшли по вулиці. Попереду них йшов раніше незнайомий потерпілий, який був у стані алкогольного сп`яніння та розмовляв по телефону. ОСОБА_13 запропонував здійснити напад на чоловіка з метою заволодіння його майном, на що ОСОБА_14 погодився. Після цього коли чоловік повернув на вулицю, він сильно штовхнув його у бік, від чого той впав та при падінні вдарився головою і втратив свідомість. Вони з ОСОБА_13 зняли з нього куртку, кросівки та забрали телефон. Майно потерпілого вони поділили між собою, він собі узяв мобільний телефон та кросівки, які зберігав вдома. Викрадене майно він видав працівникам поліції. Ударів потерпілому вони не завдавали. Цивільний позов в частині матеріальних збитків визнав повністю, згодний його сплатити, оскільки отримує у навчальному закладі стипендію 490 грн. на місяць. Моральну шкоду не визнав, вважав, що моральних страждань потерпілому не завдано. Щиро каявся, просив суворо не карати.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України, визнав повністю та пояснив, що 23.03.2018 о 23:50 вони разом з ОСОБА_14 побачили потерпілого, який розмовляв по телефону. Він запропонував ОСОБА_14 побити потерпілого та забрати його майно, на що той погодився. Коли потерпілий повернув на іншу вулицю, ОСОБА_14 сильно його штовхнув у бік і потерпілий покатився по землі, став на них кричати. При цьому вони стали знімати з нього куртку, кросівки та забрали телефон. Собі він лишив куртку, яку пізніше вилучили працівники поліції. Після падіння вони з ОСОБА_14 потерпілому ударів не наносили. У задоволенні цивільного позову просив відмовити, оскільки вважає, що моральної шкоди йому не завдано. За місцем навчання він отримує стипендію 490 грн. на місяць. Щиро каявся, просив суворо не карати.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченими, вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що 23.03.2018 о 23:50 він повертався по вул.. Ударній м. Слов`янська з магазину. Раптово раніше незнайомі йому ОСОБА_14 та ОСОБА_13 напали на нього, від удару він впав на сніг та обидва хлопці почали наносити йому удари в область голови ногами. Від ударів він втратив свідомість. Прийшов до тями через кілька хвилин та побачив, що у нього відсутній мобільний телефон, куртка та кросівки. Повернувшись додому, він повідомив поліцію. Пізніше йому було повернуто куртку, кросівки та мобільний телефон.

Відповідно до протоколу огляду від 04.04.2018 р. з фототаблицею до нього слідчим було оглянуто та вилучено чоловічу куртку темно-синього кольору, надану ОСОБА_5 , а відповідно до протоколу огляду від 04.04.2018 р. з фототаблицею до нього слідчим було оглянуто та вилучено мобільний телефон Bravis в корпусі чорного кольору та кросівки чорного кольору 40 розміру «Outventure», надані ОСОБА_4 , що об`єктивно підтверджує причетність ОСОБА_14 та ОСОБА_13 до вчинення інкримінованого правопорушення, корисного мотиву їх дій та способу розпорядження викраденим майном потерпілого.

З протоколів проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 від 10.04.2018 р. та 26.04.2018 р. вбачається, що він показав та надав пояснення стосовно обставин скоєння відносно нього кримінального правопорушення, що відповідають його поясненням в суді та викладеним в обвинувальному акті обставинам.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.04.2018 року з ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_15 , та показав, що 23.03.2018 р. приблизно о 23 год. 00 хв., точно він не пам?ятає, він з ОСОБА_5 йшли по вул.Голубівській у м.Слов?янську, коли стали повертати на перехресті з вул.Ударною, між будинками АДРЕСА_4 та 23 по вул.Голубівській, зупинилися, їх обігнав чоловік, який розмовляв по мобільному телефону. В цей момент ОСОБА_5 запропонував йому заволодіти майном вказаного чоловіка. Коли цей чоловік спустився вниз по вул.Ударній, ОСОБА_4 штовхнув його, від чого він впав на узбіччя дороги праворуч по ходу руху, його мобільний телефон випав, телефон підібрав ОСОБА_5 . Вони з ОСОБА_5 нанесли йому декілька ударів та ОСОБА_5 став знімати з нього куртку, а ОСОБА_4 розв?язав шнурки та зняв з потерпілого кросівки, після чого вони втекли по вул.Ударній вниз. ОСОБА_5 віддав ОСОБА_4 телефон чоловіка, а куртку залишив собі.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.04.2018 року з ОСОБА_5 , останній у присутності захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_9 , при проведенні цієї слідчої дії показав де, коли та за яких обставин він разом з ОСОБА_4 здійснили напад та заволоділи чужим майном. Пояснення ОСОБА_5 повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_4 , наданими ним під час проведення слідчого експерименту.

Суд приймає як достовірні та допустимі докази протоколи вказаних вище слідчих експериментів, оскільки вони проведені у відповідності до норм КПК України. Ці протоколи слідчих дій узгоджуються з показаннями потерпілого про обставини та механізм завдання йому тілесних ушкоджень, а також спростовують доводи обвинувачених у судовому засіданні стосовно того, що вони не наносили потерпілому ударів ногами по голові, а тілесні ушкодження у потерпілого утворились при падінні.

Протоколами пред?явлення речей для впізнання від 10.04.2018 р. з фототаблицями до них зафіксовано впізнання потерпілим ОСОБА_12 належної йому зимової синьої куртки та чорних зимових чоловічих кросівок, що підтверджує належність вказаних речей потерпілому..

Протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2018 року підтверджується та обставина, що потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_4 як хлопця, який разом з іншим 23.03.2018 р. в нічний час нанесли йому тілесні ушкодження та викрали його речі.
Протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2018 року підтверджується та обставина, що потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 як хлопця, який разом з іншим хлопцем 23.03.2018 р. в нічний час напав на нього, побивши та забравши його речі.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 122 від 13.04.2018 р., у ОСОБА_12 у лікувальному закладі була виявлена легка закрита черепно-мозкова травма: садно на шкірі носа, закритий перелом кісток носу, струс головного мозку, яка утворилась від ударної дії тупого предмету, можливо, у зазначений термін та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, як потребуюча для свого загоєння терміну понад 6 днів, але не менше як 21 день. Характер та локалізація виявлених тілесних ушкоджень дозволяють виключити можливість виникнення їх внаслідок падіння з положення стоячи та ударі о тупий предмет. Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 при механізмі, на який він вказав під час проведення слідчого експерименту 10.04.2018 р. а саме при нанесенні ударів в обличчя.
Судом приймається до уваги вказаний висновок експертизи, він зроблений компетентним спеціалістом, висновок узгоджується з іншими доказами по справі показаннями потерпілого, протоколами слідчих експериментів за участю ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та спростовує доводи обвинувачених у судовому засіданні про утворення тілесних ушкоджень у потерпілого при падінні з висоти власного росту.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1078 від 26.04.2018 р. ринкова вартість з урахуванням зносу станом на 23 березня 2018 року мобільного телефону «Bravis» модель Light складає 345,17 грн., зимової куртки темно-синього кольору розміру XXXL складає 377,37 грн., кросівок чоловічих чорного кольору розміру 40 «Qutventure» складає 375,00 грн. Загальна ринкова вартість майна, що належить ОСОБА_12 на момент вчинення злочину з урахуванням зносу складає 1097,54 грн.
Вказаний висновок товарознавчої експертизи є достовірним та належним доказом у справі, підтверджує розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди.

Аналізуючи показання ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , суд в цілому вважає їх достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по справі. При цьому суд не приймає до уваги їх показання в судовому засіданні в тій частині, що вони не наносили ударів потерпілому та тілесні ушкодження у останнього утворилися при падінні від поштовху ОСОБА_14 . Вказані показання спростовуються показаннями потерпілого, протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого та обвинувачених під час досудового розслідування, висновком судово-медичної експертизи, якими спростовано ці доводи.

Аналізуючи інші вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю доведено, а вчинене обвинуваченими суспільне небезпечне діяння правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Наявність в діях обвинувачених кваліфікуючої ознаки вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб підтверджується послідовними та узгодженими діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які здійснили заволодіння майном потерпілого. При цьому змова обвинувачених відбулася на вчинення саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинений злочин віднесений до категорії тяжких), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки; відомості про особу обвинуваченого (характеризується за місцем проживання посередньо, навчається в Слов?янському професійному аграрному ліцеї на 1 курсі, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризується посередньо).

Окрім того, постановою Слов?янського міськрайонного суду від 22.11.2012 р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, до ОСОБА_4 було застосовано примусові заходи виховного характеру строком на 2 роки.

Вироком Слов?янського міськрайонного суду від 26.01.2018 р. ОСОБА_4 засуджено за ст.186 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75,76 КК України звільнено від покарання з випробуванням у 2 роки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом враховується вчинення злочину неповнолітнім та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилося у сприянні органу розслідування та суду у встановленні дійсних обставин вчиненого ним злочину, активну участь під час досудового розслідування у встановленні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд не приймає в якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_14 , його щире каяття, оскільки в судовому засіданні він фактично вину визнав частково, заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому спільними діями з ОСОБА_13 , тобто він не повною мірою критично відноситься до своєї протиправної поведінки, не повністю визнав свою винуватість.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації від 30.05.2018 року, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, Слов`янський МРВ з питань пробації може допустити перевиховання підлітка без ізоляції від суспільства. Однак, ОСОБА_4 скоїв повторне кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, на шлях виправлення не став.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ч.1 ст.103 КК України суд враховує, що ОСОБА_4 з березня 2018 року проживає з сестрою ОСОБА_8 та її родиною (чоловіком та двома малолітніми дітьми). Матір ОСОБА_4 ОСОБА_16 проживає з малолітньою донькою, постійного місця роботи не має, зловживає спиртними напоями, джерелом її доходу є державна допомога одинокій матері та випадкові заробітки. Згідно характеристики з місця навчання ОСОБА_4 не відповідально ставиться до навчальних занять, допускає пропуски заняття без поважних причин, має не дуже велике коло друзів.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України, оскільки вважає, що ОСОБА_4 вже втретє вчиняє кримінальне правопорушення проти власності, застосовані заходи виховного характеру своєї мети не досягли, ОСОБА_4 не став на шлях виправлення та через 2 місяці після постановлення вироку за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, знову вчинив корисливий злочин проти власності, тому саме таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

Додаткове покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_4 не застосовується у відповідності до положення ст.98 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 нове кримінальне правопорушення вчинив після постановлення вироку Слов`янським міськрайонним судом від 26 січня 2018 року, тому суд при постановленні цього вироку вважає необхідним застосувати відносно нього правила статті 71 КК України.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинений злочин віднесений до категорії тяжких), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки (був ініціатором вчинення злочину); відомості про особу обвинуваченого (характеризується за місцем проживання посередньо, проживає з матір?ю, двома малолітніми братами та малолітньою сестрою, навчається в Слов?янському професійному аграрному ліцеї на 1 курсі, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем навчання характеризується посередньо, поведінка адекватна, має особисту точку зору, іноді підпадає під чужий вплив, має пропуски навчальних занять, потребує контролю з боку батьків та вчителів, але батьки не займаються вихованням сина, байдужі до його інтересів).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом враховується вчинення злочину неповнолітнім та активне сприяння розкриттю злочину, що виразилося готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду у встановленні дійсних обставин вчиненого ним злочину, активну участь під час досудового розслідування у встановленні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд не приймає в якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_13 , його щире каяття, оскільки в судовому засіданні він фактично вину визнав частково, заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому спільними діями з ОСОБА_14 , тобто він не повною мірою критично відноситься до своєї протиправної поведінки, не повністю визнав свою вину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації від 30.05.2018 року, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, Слов`янський МРВ з питань пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ч.1 ст.103 КК України суд враховує, що ОСОБА_5 проживає з матір?ю ОСОБА_17 , яка не має постійного місця роботи, отримує допомогу як одинока мати, та з 2016 р. перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом шизоафективний розлад, маніакальний тип, не приділяє сину достатньо уваги, не цікавиться його життям та дозвіллям. Окрім нього в родині виховуються ще троє малолітніх дітей 2008, 2011 та 2012 року народження. Батько ОСОБА_5 ОСОБА_9 мешкає окремо, має іншу сім?ю, при можливості спілкується з сином.

Враховуючи вищенаведені обставини в сукупності, які істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого злочину, суд приходить до переконання про можливість застосування положень ст.69 КК України та призначення ОСОБА_5 покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, оскільки вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів. З огляду на досудову доповідь органу пробації та обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , позицію потерпілого, який не просив суд суворо карати ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Додаткове покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_5 не застосовується у відповідності до положення ст.98 КК України.

Під час підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_12 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1380 грн.00 коп. та моральної шкоди у сумі 20000 грн. 00 коп., яка була завдана йому внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , та відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 грн. 00 коп., що була завдана йому внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_18 позовні вимоги визнали частково, у частині відшкодування матеріальної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_9 позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити.

В обґрунтування матеріальної шкоди потерпілий надав квитанцію № 98225 від 28.04.18, відповідно до якої ОСОБА_12 сплатив за ремонт мобільного телефону«Bravis» модель Light ФОП Городян 1200 грн. В цій частині позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В решті позову про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити через недоведеність. При цьому судом враховується, що потерпілому підлягають поверненню викрадене майно, а саме куртка, кросівки. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_14 та ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_12 було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, був порушений нормальний ритм його життя через лікування та отримання тілесних ушкоджень, він не міг користуватися належним йому майном, докладати додаткових зусиль для організації свого життя, в тому числі ремонті засобу зв`язку телефону. З огляду на вік та особу потерпілого, неповнолітній вік та незначні доходи обвинувачених, тривалість лікування потерпілого, який не довів в судовому засіданні, що він страждав від обезображення обличчя, у нього був підвищений тиск на протязі 2х тижнів, він змушений був приймати ліки ( належних та допустимих доказів цього суду не надано), суд вважає, що 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди з кожного обвинуваченого відповідають моральним стражданням потерпілого. В решті позову про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Визначаючи встановленим факт протиправних дій у відношенні цього майна, приймаючи до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд з урахуванням положень статті 1166 ЦК України вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Судом встановлено та не заперечувалося учасниками в судовому засіданні, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають доходи у виді стипендії в навчальних закладах у розмірі 490 грн. на місяць кожний, тобто вони самостійно взмозі відповідати за завдану ними шкоду.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Відповідно до положень статті 100 КПК України, речові докази по справі - мобільний телефон «Bravis» модель Light, зимову куртку темно-синього кольору розміру, кросівки чоловічі чорного кольору розміру 40 «Qutventure», які під час досудового розслідування були повернуті за належністю потерпілому ОСОБА_12 , підлягають залишенню за належністю у цього власника.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, приєднати частково не відбуту міру покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2018 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 до відбування остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня затримання в порядку виконання вироку.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня затримання в порядку виконання вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не застосовувались.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 домашній арешт до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи по 1430,00 грн. з кожного на користь держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування матеріальної шкоди 1200 грн. (одна тисяча двісті гривень), на відшкодування моральної шкоди 2000 ( дві тисячі) грн., а всього 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн. В решті позову відмовити.

Речові докази: мобільний телефон «Bravis» модель Light, зимову куртку темно-синього кольору розміру, кросівки чоловічі чорного кольору розміру 40 «Qutventure», які зберігаються у потерпілого залишити у власника ОСОБА_12 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захисникам, законним представникам та прокурору.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1