Дата документу Справа № 310/2757/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1283/18
Єдиний унікальний № 310/2757/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 249 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001325 відносно

ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, вважає, що ухвала Бердянського міськрайонного суду від 14.05.2018 є незаконною, не вмотивованою, внаслідок істотного порушення судом кримінального процесуального закону у зв`язку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав.

З мотивувальної частини ухвали суду вбачається, що згідно вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі відомості про потерпілого. Однак, обвинувальний акт не конкретизує потерпілого в даному кримінальному провадженні, вказавши, що потерпілим є держава Україна. Натомість до обвинувального акту долучена позовна заява від 16.05.2017 Приазовського національного природного парку про стягнення з відповідача - обвинуваченого ОСОБА_6 спричиненої шкоди в розмірі 71631 грн., а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про визнання цивільним позивачем Приазовський національний природний парк. До того ж, повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 29.03.2018, а цивільний позов пред`явлений 16.05.2017, тобто до отримання ОСОБА_6 статусу підозрюваного.

На думку суду, вищевказане не дає можливості визначити в чому саме, в ході здійснення вищевказаного лову водних біоресурсів діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 9-1, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд», п. 4 наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №15 від 18.01.2017 «Про затвердження режимів рибальства у 2017 році», в діях ОСОБА_6 є незаконність зайняття рибним добувним промислом в період здійснення вилову риби.

Вважає, що доводи суду, викладені в ухвалі, є необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складання та затвердження.

До обвинувального акту додаються реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Вважаю, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_6 слідчим та прокурором були дотримані.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт, прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Залучення до обвинувального акту цивільного позову від 16.05.2017, в даному випадку не є достатньою підставою для повернення прокурору обвинувального акту, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України цивільний позов може бути пред`явлений до початку судового розгляду, чим у будь-який момент можуть скористатися учасники судового розгляду.

Крім цього, статтями 128 - 129 КПК України, регулюються повноваження суду в разі пред`явлення цивільного позову, де не передбачена можливість повернення обвинувального акту із-за підстав, зазначених в ухвалі суду.

В разі встановлення судом невинуватості обвинуваченого у заподіянні шкоди суд вирішує його у відповідності до ст. 129 КПК України.

Також, у відповідності до статті 291 КПК України повернення обвинувального акту допускається в разі допущених недоліків, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, а не в разі недоліків в додатка до нього.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім іншого, такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення (час, місце, інші обставини вчинення кримінального правопорушення), які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Про повернення матеріалів кримінального провадження (обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру) прокурору суд постановляє відповідну ухвалу. Такою ухвалою суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного ним розумного строку, який має бути достатнім для виправлення допущених недоліків. Ухвала негайно направляється прокурору для усунення зазначених у ній недоліків обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру або для долучення необхідних додатків тощо.

Проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, в кримінальному провадженні не допускається.

Фактичні обставини кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 є достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту.

Також в ухвалі суду, однією з причин повернення обвинувального акту вказується на відсутність відомостей про визнання цивільним позивачем Приазовський національний природний парк. Вважає, що такі відомості не є обов`язковими, оскільки статтею 61 КПК України передбачено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Крім цього, права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Також, ст. ПО КПК України передбачено, що слідчий та прокурор мають право винести постанову у разі визнання це за необхідне.

Як вбачається з обвинувального акта, в ньому викладенні фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність, сформульовано висунуте обвинувачення в незаконному зайнятті рибним добувним промислом із зазначенням потерпілого, а саме держава України.

Таким чином, обвинувальний акт не містить таких недоліків, які б перешкоджали призначити судовий розгляд.

Сумніви суду щодо неконкретності потерпілого в даному кримінальному провадженні по обвинуваченню висунутому ОСОБА_6 , що послугували підставою повернення обвинувального акту можуть бути перевірені лише шляхом дослідження письмових доказів по справі і не дають підстав вважати, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а суду слід розглядати кримінальне провадження у межах обвинувачення, висунутого органом досудового слідства, за результатами якого необхідно прийняти законне та справедливе рішення.

В контексті зазначених норм закону суд, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання має виходити і з положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та ст. 337 КПК України, яка в подальшому визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

До того ж відповідно до ст. 338 КПК України прокурору надано право змінити обвинувачення та скласти новий обвинувальний акт, у якому з урахуванням даних, отриманих під час судового розгляду, уточнити фактичні обставини кримінального правопорушення.

Вважає, що під час складання обвинувального акту жодних істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, як порушень, що можуть перешкодити суду в подальшому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Просить ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.05.2018 про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України прокурору Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 - скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_6 у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

25.04.2018 року з Бердянської місцевої прокуратури до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного 13.04.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001325 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.
Захисник адвокат ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, так як він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Відповідно до ч. 2 цієї статті обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до ч. 4 цієї статті до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 ч.1 КК України, свідчить про те, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З матеріалів розглядуваного кримінального провадження убачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає сумнівів.

Доводи суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не конкретизує потерпілого в даному кримінальному провадженні, вказавши, що потерпілим є держава Україна, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» право власності на об`єкти тваринного світу набувається та реалізується відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно ст. 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції спеціального уповноваженого органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів віднесено подання позовів про відшкодування збитків і витрат, заподіяних у результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що Приазовським національним парком заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування ним шкоди (а.п.10-13).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи суду першої інстанції про те, що органи досудового слідства неправильно встановили потерпілого.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження до того ж суду на новий розгляд в тому ж складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 травня 2018 року повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення зазначених в ухвалі недоліків, скасувати та призначити розгляд у суді першої інстанції в тому ж складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: