Ухвала
Іменем України
29 серпня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-8216 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року
Суть питання та встановлені судом обставини
ОСОБА_4 звернувся до суду із касаційною скаргою на судові рішення, в якій просить їх скасувати та призначити покарання з застосуванням ч.1 ст. 75 КК України, без призначення додаткового покарання.
Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
ОСОБА_4 зазначає, що постановлені рішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте обґрунтованих доводів, з огляду на вимоги ст. 412 КПК України, касаційна скарга не містить.
Крім того п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка її подає. Ці вимоги мають узгоджуватися із положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги. У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджується з постановленими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, просить їх скасувати та призначити покарання передбаченого ч.1 ст. 75 КК України, без призначення додаткового покарання, проте зазначена вимога не узгоджується з положеннями, передбаченими ст. 436 КПК України, якою визначено ті рішення, які постановляє Суд за наслідками розгляду поданої касаційної скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу ОСОБА_4 без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5