Справа № 591/4718/17
Провадження № 1-кп/591/160/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення:
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ромни Сумської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, не судимий, тимчасово не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Роменським МРВ УМВС України в Сумській області від 10.04.2003,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 10.07.2017 близько 13 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen-Caddy 1.9 TDI» н.з. НОМЕР_3 , під`їжджаючи зі сторони пл. Покровська по вул. Петропавлівська, до перехрестя вул. Петропавлівська-Перекопська в м. Суми, знехтував безпекою дорожнього руху, не зупинився при червоному сигналі світлофора перед дорожнім знаком 5.62, та скоїв виїзд на перехрестя в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Mercedes-benz 220» н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по вул. Перекопська від вул. Г.Кондратьєва у напрямку вул. Покровська та здійснював проїзд даного перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора.

Внаслідок ДТП потерпілій ОСОБА_9 , яка була пасажиром автомобіля «Mercedes-benz 220» н.з. НОМЕР_4 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «Закритий перелом променевої кістки в типовому місці з допустимим зміщенням», які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Внаслідок ДТП події потерпілій ОСОБА_5 , яка була пасажиром автомобіля «Mercedes-benz 220» н.з. НОМЕР_4 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «Перелому 6-го ребра справа», які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №213/206 від 24.08.2017, ОСОБА_7 , при керуванні автомобілем «Volkswagen-Caddy 1.9 TDI» н.з. НОМЕР_3 ,

порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), передбачені пунктами:

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 8.1. Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

п. 8.7. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні. На рівні червоного сигналу світлофору із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватись табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

п. 8.7.3 Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків;

п. 16.3. У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Порушення пункту 8.7.3.е) ПДР, допущені водієм ОСОБА_7 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, що виразилися в порушенні вимог пункту 8.7.3.е) Правил дорожнього руху, при керуванні 10.07.2017 близько 13 год. 20 хв., автомобілем «Volkswagen-Caddy 1.9 TDI» н.з. НОМЕР_3 , на перехресті вул. Петропавлівська - Перекопська в місті Суми та призвело до зіткнення з автомобілем «Mercedes-benz 220» н.з. НОМЕР_4 , внаслідок якого потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості та потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, зазначив, що фактичні обставини, які викладені у обвинувальному акті відповідають дійсності. В скоєному щиро розкаюється. Розмір вимог, що зазначений у цивільному позові прокурора на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 880 грн.08 коп. відшкодував в повному обсязі. Натомість цивільні позови, заявлені стороною потерпілих просить залишити без розгляду, оскільки для їх задоволення відсутні підстави, посилаючись на те, що за заподіяну шкоду потерпілим в даному випадку несе страхова компанія.

Оскільки покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доказана в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості та потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує сімейний, матеріальний стан обвинуваченого, стан його здоров`я, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого: який є раніше не судимим, на обліках ніде не перебуває, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Суд враховує також і ті обставини, що пом`якшують покарання, а це: щире каяття. Наявність обставини, що обтяжує покарання не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Вирішуючи цивільний позов прокурора, суд вважає за необхідне залишити його без розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував у повному обсязі.

Крім того, потерпілими також були заявлені цивільні позови про стягнення з ОСОБА_7 на їх користь. Зокрема :

ОСОБА_5 , яка просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 1145,75 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а всього 51145,75 грн. (т.1 ас. 27-28)

ОСОБА_9 , яка просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 90 444,83 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. на вдішкодування моральної шкоди.

Обвинувачений не визнав позови потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та просив залишити їх без розгляду, оскільки право вимоги про відшкодування шкоди як матеріальної так і моральної виникає з правовідносин внаслідок укладення договорів страхування зі страховою компанією.

Суд вважає, дослідивши в цій частині матеріали кримінального провадження, вважає, що вказані позови потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду на підставі ст. 13,175,257 ЦПК України, 1194 ЦК України, роз`яснивши потерпілим-цивільним позивачам, що вони мають право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_7 клопотав перед судом із заявою про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину, відносно якої батьківських прав не позбавлений, а вчинений ним злочин відноситься до необережних.

Прокурор підтримав дану заяву обвинуваченого і теж просить звільнити його від призначеного судом покарання на підставі акту амністії.

Сторона потерпілого не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від покарання по амністії.

З приводу клопотання обвинуваченого, суд зазначає, що з 07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році».

Статтею 13 названого Закону передбачено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який він вчинив 10.07.2017 року, тобто до набрання вказаним Законом чинності.

Згідно ст.10 вказаного Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою обвинуваченого .

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Пунктом «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили : не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» мав і має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до обвинуваченого амністії, передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» не має.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні необережного злочину невеликої тяжкості, який вчинив до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», на момент набрання чинності цим Законом мав та на даний час має на утриманні неповнолітню дитину, заявив клопотання про застосування до ного амністії, жодних перешкод у застосуванні амністії не існує, тому він підлягає звільненню від покарання на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) поки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік зобов`язавши його: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного йому покарання за даним вироком на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільні позови: прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого, та потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілим, що вони мають право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_11 -Когер