У Х В А Л А

30 травня 2018 року
м. Київ
Провадження № 13-28 сво 18
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду кримінальної справи за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, засудженого ОСОБА_16 , захисника засудженого ОСОБА_17 ОСОБА_18 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року щодо ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,
установила:
Указаним вироком
ОСОБА_17
засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 127 Кримінального кодексу України (далі КК) на строк сім років з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки, за ч. 2 ст. 365 КК на строк п`ять років з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_17 визначено у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки;

ОСОБА_16
засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 127 КК на строк сім років з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки, за ч. 2 ст. 365 КК на строк пять років з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_16 визначено у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки;

ОСОБА_19
засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 127 КК на пять років з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки; за ч. 2 ст. 365 КК на три роки з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_19 визначено у виді позбавлення волі на строк п`ять років одинадцять місяців з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки;

ОСОБА_20
засуджено за ч. 2 ст. 365 КК до покарання у виді позбавлення воліна строк пять років з позбавленням спеціального звання «сержант міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_20 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК. За ч. 2 ст. 127 КК ОСОБА_20 виправдано за відсутності в його діях цього складу злочину;

ОСОБА_21
засуджено за ч. 2 ст. 365 КК до покарання у виді позбавлення воліна строк п`ять років з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_25 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК;

ОСОБА_22
засуджено за ч. 2 ст. 365 КК до покарання у виді позбавлення воліна строк пять років з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_25 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК;

ОСОБА_23
засуджено за ч. 1 ст. 364 КК до покарання у виді позбавлення воліна строк три роки зі штрафом у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4250 грн), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади, на строк три роки; за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді обмеження волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_23 визначено у виді позбавлення волі на строк три роки зі штрафом у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4250 грн), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. ОСОБА_23 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_24
засуджено за ч. 1 ст. 364 КК до покарання у виді позбавлення воліна строк три роки зі штрафом у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4250 грн), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади, на строк три роки; за ч. 1 ст. 366 КК до покарання у виді обмеження волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_23 визначено у виді позбавлення волі на строк три роки зі штрафом у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4250 грн), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. ОСОБА_24 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд вказаний вирок змінив у частині призначеного ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 127 КК додаткового покарання. Визначено вважати засудженими до покарання у виді позбавлення волі:
ОСОБА_17 та ОСОБА_16 кожного: за ч. 2 ст. 127 КК на строк сім років; за ч. 2 ст. 365 КК на строк пять років з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання кожному визначено у виді позбавлення волі на строк девять з позбавленням спеціального звання «капітан міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки;

ОСОБА_19 : за ч. 2 ст. 127 КК на строк пять років; за ч. 2 ст. 365 КК на строк три роки з позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_19 визначено у виді позбавлення волі на строк п`ять років одинадцять місяців із позбавленням спеціального звання «лейтенант міліції» та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням функцій представника влади, на строк три роки.

У решті вирок залишено без зміни.
Не погоджуючись із вироком місцевого та ухвалою апеляційного судів прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_16 , захисник засудженого ОСОБА_17 ОСОБА_18 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) з касаційними скаргами, в яких засуджений та захисник порушували питання про скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд, а прокурор - про зміну вищевказаних судових рішень, про що навели відповідні доводи.
18 жовтня 2017 року постановою судді судової палати у кримінальних справах ВССУ витребувано кримінальну справу за зазначеними касаційними скаргами.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII) та розпочав роботу Верховний Суд.
Відповідно до пункту 4 параграфа 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону № 2147-VIII, касаційні скарги (подання) на судові рішення у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом.

12 лютого 2018 року постановою судді Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду кримінальну справу за касаційними скаргами призначено до розгляду.
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 10 травня 2018 року постановила ухвалу, у якій з власної ініціативи дійшла висновку про необхідність передачі матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Цією ж ухвалою зупинено виконання вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року щодо вищевказаних засуджених у повному обсязі.
Прийняте судом рішення мотивовано тим, що в ході розгляду вищевказаної кримінальної справи виникла необхідність відійти від правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 жовтня 2016 року № 5-99 кс16, який ґрунтується на тому, що до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1261-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським союзом візового режиму для України» (далі Закон № 1261-VII) ознака «істотна шкода» у складах злочинів, передбачених статтями 364 367 КК, розумілась як така, що охоплює і суспільно небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди, і наслідки у вигляді шкоди немайнової. Це пояснювалося тим, що законодавцем у п. 3 примітки до ст. 364 КК вжито формулювання «якщо істотна шкода полягає у заподіянні матеріальних збитків». Сполучник «якщо» прямо вказував на можливість заподіяння істотної шкоди у вигляді, відмінному від матеріальних збитків. Однак, із набранням чинності Законом № 1261-VII у викладі п. 3 примітки до ст. 364 КК у нормативному визначенні ознаки «істотна шкода» вже не використовується сполучник «якщо», і тому чинна редакція цього положення охоплює лише майнову шкоду, яка досягла розміру, що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. При цьому у висновку Верховного Суду України не виключається категорична можливість настання наслідків від указаних видів злочинів й у вигляді нематеріальної шкоди, проте наголошується на тому, що вона повинна піддаватися грошовій оцінці й досягати встановленого законом розміру (у сто і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян).
Однак, на думку колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, «істотна шкода» як злочинний результат (наслідок) відповідних діянь незалежно від грошового вираження можуть полягати у заподіянні матеріальних збитків чи виражатись у наслідках тільки нематеріального характеру, або ж поєднувати в собі наслідки як матеріального, так і нематеріального характеру.
У своєму рішенні колегія суддів наголошує, що мотивом відступу від згаданого правового висновку Верховного Суду України є й те, що він в однаковій мірі стосується й положень ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 365 КК, проте юридичну оцінку діянь засуджених у цій кримінальній справі здійснено за ч. 2 ст. 365 КК, яка, на думку колегії суддів, принципово відрізняється своєю юридичною конструкцією від ч. 1 ст. 365 КК.
Колегія суддів зазначає, що за способом викладу диспозиція ч. 1 ст. 365 КК є описовою, тобто такою, що у самому її змісті сформульовано поняття перевищення влади або службових повноважень: тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. Із цього змісту убачається, що наслідки у виді «істотної шкоди» є обов`язковим елементом цього складу злочину.

Натомість обрана законодавцем у ч. 2 ст. 365 КК юридична техніка передбачає використання лише частини формулювання з основного складу злочину (диспозиції), передбаченого ч. 1 ст. 365 КК, а саме «перевищення влади або службових повноважень», після чого перераховуються додаткові обтяжуючі ознаки об`єктивної сторони складу злочину, що визначає його як кваліфікований.
Також, колегією суддів звернуто увагу і на те, що формулювання складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 365 КК, відмінне від попередніх формулювань диспозиції: «дії, передбачені частинами першою або другою».
Враховуючи викладені обставини, у колегії суддів виникло питання про те, чи відсилає диспозиція ч. 2 ст. 365 КК до формулювання ч. 1 с. 365 КК (диспозиції цієї частини статті) в повному обсязі, який охоплює, в тому числі, і вказівку про наслідки у виді істотної шкоди, або у ч. 2 ст. 365 КК сформульовано самостійний склад злочину, що виключає необхідність звернення до п. 3 примітки до ст. 364 КК.
Відповідно до пункту 7 параграфа 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону № 2147-VIII суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Перевіривши наведені в судовому рішенні колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального судуобґрунтування наявності підстав відступити від правового висновку, викладеного в рішенні Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду вважає, що кримінальне провадження належить прийняти до розгляду.
Керуючись статтями 430, 434-2, 441 Кримінального процесуального кодексу України та пунктом 7 параграфа 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», пунктом 1 частини другої статті 45 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», Велика Палата Верховного Суду
постановила:
Прийняти до розгляду кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, засудженого ОСОБА_16 , захисника засудженого ОСОБА_17 ОСОБА_18 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду дніпропетровської області від 14 червня 2017 року щодо ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .
Призначити справу до касаційного розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 04 липня 2018 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні Верховного Суду.
Надіслати учасникам судового провадження копії ухвали про прийняття до провадження та призначення справи до розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9

ОСОБА_3 ОСОБА_10

ОСОБА_4 ОСОБА_11

ОСОБА_5 ОСОБА_12

ОСОБА_6 ОСОБА_13

ОСОБА_7 ОСОБА_14

ОСОБА_8 ОСОБА_15