Справа № 466/6102/18 Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/56/18 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні спільне клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова,

з участю секретаря ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України на чотири роки один місяць позбавлення волі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.07.2015 по 25.12.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання 09 липня 2015 року; кінець строку відбуття покарання 23 лютого 2019 року.
Адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , покликаючись на те, що останній фактично відбув 2/3 строку покарання, бере активну участь у роботах з благоустрою установи та відділення, порушень правил внутрішнього розпорядку не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, двічі заохочувався, довів своє виправлення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
На ухвалу суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою його умовно-достроково звільнити від відбування призначеного покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: рішення суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Висновок суду першої інстанції про те, що він на шлях виправлення не став, є помилковим, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому злочині та зробив для себе належні висновки. Перебуваючи в ЛВК № 30, виконував роботи з благоустрою установи, дотримувався вимог санітарної та особистої гігієни, не конфліктний, дотримується встановленого порядку відбування покарання, що свідчить про те, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Відбув більшу частину строку призначеного покарання.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 , який брав участь у судовому провадженні дистанційно, апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Представник державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_8 клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання та апеляційну скаргу засудженого підтримала, просить їх задоволити.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , представника державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_8 , думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
При розгляді справи суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування судового рішення.
Відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, під час іспитового строку на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий злочин, за який на даний час відбуває покарання; 09 лютого 2017 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.
Однак висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, може бути застосоване до засудженого після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, якщо він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На даний час ОСОБА_7 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року.
З матеріалів клопотання вбачається, що за весь час відбування покарання ОСОБА_7 вимоги встановленого порядку виконання покарання дотримував, порушень не допускав, стягнення на нього не накладались, двічі, 16.04.2018 та 05.07.2018, заохочувався подякою за сумлінну поведінку та активну участь у суспільно-корисній праці у відділенні, бере активну участь у роботах з благоустрою установи та відділення, бере участь у культурно-масових та фізкультурно оздоровчих заходах, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує законні вимоги персоналу установи.
З врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що поведінка ОСОБА_7 , яка за весь час відбування покарання є сумлінною, а також його участь у суспільно-корисній праці з благоустрою установи доводять виправлення засудженого.
Те, що ОСОБА_7 адміністрацією виправної установи не був працевлаштований, не може ставитися в вину засудженому й розцінюватись як недоведеність його виправлення.
Не є обставиною, яка виключає можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, те, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності і знову вчинив тяжкий злочин.
Тяжкість вчиненого злочину (на що покликався суд першої інстанції) уже враховані законодавцем при визначенні мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можливе застосування умовно-дострокового звільнення, в даному випадку це фактичне відбуття засудженим не менше двох третин строку призначеного покарання (п.2 ч.3 ст. 81 КК України).
Відмови комісії установи у 2016 та 2017 роках в застосуванні щодо ОСОБА_7 положень ст.ст. 81, 82 КК України не виключають того, що засуджений за спливом часу сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів враховує також особу засудженого, його вік, незначний строк, який залишився до закінчення відбуття засудженим покарання.
З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та дійшла висновку про наявність законних підстав для застосування положень ст. 81 КК України та умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, як такому, що відбув не менше двох третин строку призначеного судом покарання та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й не застосував положення ст. 81 КК України, які підлягали застосуванню, а висновки суду, викладені в ухвалі суду, не відповідають фактичним обставинам провадження, судове рішення слід скасувати, клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 задоволити та звільнити засудженого умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання, що становить чотири місяці п`ять днів.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задоволити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 задоволити.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року, умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком на чотири місяці п`ять днів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10 .