Справа № 635/674/18
Провадження № 1-в/635/170/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2014 року за ч. 2 ст. 153 КК України до 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою та просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він засуджений за ч. 2 ст. 153 КК України до 5 років позбавлення волі; відбуває покарання в Темнівській виправній колонії № 100, початок строку покарання - 28 квітня 2014 року; кінець строку покарання 30 грудня 2018 року.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання засудженого посилаючись на те, що ОСОБА_4 є особою, що неодноразово засуджена за вчинення злочинів різного ступеню тяжкості в тому числі за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, у 2016 році не працював, у 2017 році працював кілька місяців, що вказує на те, що засуджений не став на шлях виправлення.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі клопотання ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд без його участі клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд, заслухавши прокурора, розглянувши заяви представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 приходить до наступного.

Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Стаханова Луганської області, громадянин України, має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, без постійного місця реєстрації та проживання, засуджений за вироком Стахановського міського суду Луганської області від 20 квітня 2005 року за ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнений 15 листопада 2013 року за відбуттям строку покарання; вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2014 року за ч. 2 ст. 153 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року ОСОБА_4 зараховано в строк відбуття покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2014 року, строк попереднього ув`язнення з 28 квіня 2014 року до 26 серпня 2014 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з урахуванням відповідної частини покарання.
Початок строку покарання 28 квітня 2014 року. Кінець стоку покарання 30 грудня 2018 року.

З 29 квітня 2014 року ОСОБА_4 перебував в Харківському слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 01 грудня 2014 року відбував покарання в державній установі «Стрижавській виправній колонії (№ 81)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 30 грудня 2014 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується позитивно, допустив порушення режиму тримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності один раз, але внаслідок проведеної виховної роботи змінив поведінку на кращу, заохочувався адміністрацією установи п`ять разів; зарахований в гурток художньої самодіяльності.

Станом на 03 травня 2018 року ОСОБА_4 відбув 4 роки 5 днів фактичного строку покарання, до відбуття залишилось 7 місяців 27 днів.

Судом враховано, що засуджений стягнень не має, заохочувався адміністрацією установи п`ять разів, а саме: за сумлінну поведінку та ставлення до праці 09 червня 2015 року та 25 липня 2016 року йому оголошено подяку та знято раніше накладене стягнення від 09 березня 2016 року, 18 липня 2017 року, 18 жовтня 2017 року, 10 січня 2018 року Дисциплінарною комісією установи оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, активну участь у роботі самодіяльної організації, працював у майстерні, цеху № 2, у промисловому корпусі, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання.

Вказані обставини у їх сукупності вказують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому суд вважає за необхідне звільнити засудженого від відбування покарання умовно-достроково.

До посилань прокурора на те, що обвинувачений є особою яка неодноразово засуджена, що є періоди, коли засуджений не працював, суд ставиться критично, оскільки відповідно до особової справи ОСОБА_4 виконував роботи по виготовленню паперового пакету, виготовлення деталей до тракторів, виготовлення сувенірних виробів, виготовлення нестандартних виробів, ремонтно - будівельні роботи, з розумною ініціативою виконував роботи із благоустрою установи, і даних, що вказані роботи виконувались неналежним чином, або що засуджений відмовлявся від працевлаштування суду не надано, а те, що обвинувачений є раніше засудженим, не є обставиною яка спростовує дані, що він відбуваючи покарання довів своє виправлення.

Враховуючи, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, тому суд вважає за необхідне звільнити засудженого від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2014 року умовно достроково на невідбутий строк 7 місяців 27 днів.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1