Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

14 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
та підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою Шевченківський районний суд м. Києва звільнив підозрювану ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 366-1 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за № 0015561 від 30 грудня 2017 року закрив.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-1 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 відноситься до злочинів невеликої тяжкості та відповідно до примітки ст. 45 КК України, не є корупційним злочином.

Крім того, в ухвалі суду зазначено про те, що підозрювана ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро покаялась та активно сприяла розкриттю злочину, зокрема надала органу досудового розслідування допомогу в установленні невідомих йому обставин справи шляхом надання детальних та послідовних показань про невідомі для слідчого обставини, пов`язані із умисним неподанням нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також документів, які їх підтверджують.

Також, судом було враховано те, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, діями підозрюваної ОСОБА_6 шкода нікому не заподіяна, цивільний позов не заявлений, а тому наявні всі підстави, передбачені ст. 45 КК України, для її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_6 скасуватиу зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції згідно з вимогами розділу IV Кримінального процесуального кодексу України в іншому складі суду.

В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на те що, винесена ухвала є незаконною, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з помилковим застосуванням до обвинуваченої ст. 45 КК України, яка не підлягала застосуванню.

На думку апелянта, в сукупності підстав, які б давали право застосувати до обвинуваченої ст. 45 КК України та звільнити останню від кримінальної відповідальності не було.

Зокрема, апелянт вказує на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, а визнання вини обвинуваченою свідчить лише про те, що остання, під тиском беззаперечних доказів, намагається уникнути справедливого покарання за вчинене та не бажає нести справедливу кримінальну відповідальність за злочин, який вона умисно, цілком усвідомлено вчинила, а також їй достеменно був відомий обов`язок щодо обов`язкової вчасної подачі декларації на виконання Закону України «Про запобігання корупції», крім того, будучи попередженою листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 15.08.2017 про порушення нею закону та необхідність подання нею декларації упродовж 10 днів із дня отримання повідомлення, обвинувачена цього не зробила і лише 20.01.2018, тобто після внесення відомостей до ЄРДР від 30.12.2017 подала декларацію за 2016 рік, і вказане беззаперечно свідчить про відсутність каяття у діях останньої.

Також, на думку апелянта, не заслуговує на увагу посилання суду на активне сприяння у розкритті злочину, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що обвинуваченою були надані слідству такі докази, які б викривали її злочинну поведінку, а отримати їх іншим чином, інакше як наданням саме обвинуваченою, було не можливо.

Крім того, як зазначає апелянт, дані офіційного веб-сайту НАЗК Єдиного реєстру електронних декларацій, матеріали перевірки НАЗК стосовно ОСОБА_6 вже свідчать та доводять про вчинення останньою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366-1 КК України.

Надання детальних показань, на які посилається суд, як на підставу для застосування ст. 45 КК України, на думку заступника прокурора м. Києва, не заслуговують на увагу, оскільки є формою реалізації процесуальних повноважень сторони кримінального провадження, яка на власний розсуд використовує їх з метою захисту, а посилання суду на сімейний стан ОСОБА_6 та самостійне виховання двох неповнолітніх дітей, а також стан здоров`я не є необхідними беззаперечними умовами для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі і в порядку ст. 45 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва та просив її задовольнити; пояснення підозрюваної, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила залишити ухвалу суду - без змін; провівши судові дебати; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора м. Києва не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог, передбачених ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно примітки до вказаної статті, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 3641, 3652, 368 - 3692 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, останній, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0015561 від 30 грудня 2017 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 366-1, тобто правопорушення, яке законом не віднесене до корупційних злочинів.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України, злочин, передбачений ст. 366-1 цього Кодексу відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, оскільки згідно санкції цієї статті, за його вчинення може бути призначене покарання у виді штрафу до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до двох років, або громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, тобто покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги заступника прокурора м. Києва, суд першої інстанції не мав жодних перешкод правового характеру, передбачених законом, для застосування до підозрюваної ОСОБА_6 ст. 45 КК України, при вирішенні клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а тому твердження скарги про те, що до підозрюваної помилково застосована ст. 45 КК України, яка не підлягала застосуванню, слід визнати безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_6 відсутнє щире каяття, оскільки визнання нею своєї вини свідчить лише про те, що остання, під тиском беззаперечних доказів, намагається уникнути справедливого покарання за вчинене та не бажає нести справедливу кримінальну відповідальність за злочин, який вона вчинила умисно та свідомо, то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими, з огляду на таке.

Зокрема, відповідно до вимог закону, наявність у діях особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, щирого каяття не пов`язується із будь-яким часом, в тому числі часом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР або наданням лише нею доказів, які доводять її вину у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки для застосування ст. 45 КК України необхідно встановити лише те, що особа, в даному випадку ОСОБА_6 , після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину та повністю відшкодувала завдані нею збитки, якщо вони були спричинені цим злочином.

Під час розгляду клопотання прокурора у кримінальному провадженні про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, наявність всіх зазначених вище обставин знайшла своє повне підтвердження, а тому суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, обґрунтовано послався на її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність збитків та інші обставини, які наведені в оскаржуваній ухвалі.

У зв`язку з цим, колегія суддів не погоджується с висновками, наведеними в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції незаконно застосував до підозрюваної ОСОБА_6 ст. 45 КК України, за відсутності в матеріалах справи будь-яких даних, які б свідчили про наявність сукупності щирого каяття, активного сприяння злочину та усунення заподіяної шкоди.

За таких обставини, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року про звільнення підозрюваної ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким апеляційну скаргу заступника прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року, відповідно до якої підозрювану ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/922/2018

Категорія: інші

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1